ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
02.07.2020 Справа №905/692/20
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,
при секретарі судового засідання Калітіній К.А.,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Машремприлад», м.Сєвєродонецьк, Луганська обл., код ЄРДПОУ32416422,
до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», м.Курахове, Мар`їнський район, Донецька обл., код ЄРДПОУ 31831942,
про стягнення 244798,42грн., -
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Машремприлад», м.Сєвєродонецьк, Луганська обл., звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №63 від 08.04.2020 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», м.Курахове, Мар`їнський район, Донецька обл., про стягнення 244798,42грн., з яких:
- сума основного боргу у розмірі 230400,00грн. на підставі договору поставки №6169-ВЭ-КуТЭС від 18.06.2019;
- 3% річних у розмірі 2878,42грн. на підставі ст.625 Цивільного кодексу України.
Ухвалою суду від 21.04.2020 прийнято позовну заяву №63 від 08.04.2020 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/692/20; визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 19.05.2020; встановлено строк позивачу для надання: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповіді на відзив до 19.05.2020; встановлено строк відповідачу для надання: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 12.05.2020, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання; відповідачу за наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, подати суду відповідну заяву у строк до 12.05.2020, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Без виклику сторін у судове засідання.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідачем не виконано умови договору поставки №6169-ВЭ-КуТЭС від 18.06.2019 з оплати поставленого товару, внаслідок чого виникла заборгованість та підстави для нарахування пені, 3% річних.
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.256-258, 525, 526, 530,611, 612, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 216, 218, 231, п.6 ст.232 Господарського кодексу України.
18.05.2020 від позивача отримано лист №81 від 15.05.2020, в якому повідомлено, що станом на 15.05.2020 відзив на позовну заяву не отримано, у зв`язку з чим відсутні підстави для відповіді на відзив.
19.05.2020 оголошено перерву у судовому засіданні до 16.06.2020, про що повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Машремприлад» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» відповідною ухвалою суду; постановлено відповідачу надати відзив на позовну заяву у строк дії карантину, але не пізніше 15 днів з моменту його закінчення; позивачу надати відповідь на відзив у строк до 16.06.2020, у разі отримання відзиву на позовну заяву за станом на цю дату.
02.06.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» судом отримано зустрічну позовну заяву №04-1210 від 28.05.2020 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Машремприлад» про визнання договору поставки №6169-ВЭ-КуТЭС недійсним.
Ухвалою суду від 03.06.2020 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» №04-1210 від 28.05.2020 залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» у строк згідно ч.2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, а саме не більш ніж 10 днів з дня вручення даної ухвали суду, усунути недоліки зустрічної позовної заяви.
16.06.2020 від позивача отримано клопотання №93 від 12.06.2020, у якому повідомлено, що зустрічної позовної заяви від відповідача не отримано, просить продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Клопотання задоволено судом.
16.06.2020, керуючись ст.216, п.4 розділу X «Прикінцевих положень» Господарського процесуального кодексу України (зміни, внесені згідно із Законом №540-IX від 30.03.2020), оголошувалась перерва у судовому засіданні, повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Машремприлад» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» про продовження судового засідання, що відбудеться 02.07.2020, відповідною ухвалою суду.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.06.2020 повернуто зустрічну позовну заяву №04-1210 від 28.05.2020 та додані до неї документи Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго».
01.07.2020 на електронну поштову адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання №б/н від 30.06.2020 про відкладення судового засідання, з додатками згідно переліку.
В обґрунтування запитуваної дії представник відповідача посилається на ст.3 Конституції України, ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 та №500 від 17.06.2020, встановлення карантину та його продовження до 31.07.2020, на те, що Україна є членом Всесвітньої організації охорони здоров`я - спеціалізованої установи ООН, яка 12.03.2020 оголосила про початок пандемії COVID-19, а також на рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.03.2020 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», п.4 розділу X «Прикінцевих положень» Господарського процесуального кодексу України (зміни, внесені згідно із Законом №540-IX від 30.03.2020). З метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи та необхідності забезпечення повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх матеріалів справи та доказів на їх підтвердження, з урахуванням вищевикладеного, просить відкласти розгляд справи на дату після завершення карантину, про що повідомити всіх учасників справи.
01.07.2020 від позивача отримано клопотання №107 від 26.06.2020, у якому просить продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без участі представника позивача.
Відповідачем відзив суду не представлено.
Явка представників сторін у судове засідання не вимагалась.
Дослідив звернення представника відповідача №б/н від 30.06.2020, суд зазначає про таке.
Процесуальні документи у даній справі було скеровано на юридичну адресу відповідача та отримано останнім, про що свідчать наявні у матеріалах справи зворотні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.
Одночасно, ухвали Господарського суду Донецької області розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, який створений для відкритого безоплатного цілодобового доступу на офіційному вєб-порталі судової влади України до судових рішень.
Відповідачем жодних пояснень суду не надано, разом з цим реалізовано право на звернення із зустрічним позовом у межах даної справи.
Слід зазначити про відсутність заяв або клопотань з боку відповідача, якими повідомлялось про наявність перешкод в реалізації права на ознайомлення з матеріалами справи задля належного використання наданих процесуальним господарським законодавством України прав та виконання покладених на цю особу обов`язків, у тому числі щодо надання відзиву, письмових пояснень тощо.
У розглядуваному клопотанні також не наведено підстав, за яких існують перешкоди у продовженні розгляду справи по суті після перерви. Наміру щодо реалізації відповідачем процесуальної дії, наслідок якої може вплинути на розгляд справи по суті, даним учасником справи не висловлено.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, з дотриманням завдань, принципів господарського судочинства (ст.2 Господарського процесуального кодексу України) та розумності строків для вчинення процесуальної дії (ст.114 Господарського процесуального кодексу України), основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Відтак, само по собі посилання на встановлення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, без дійсної наявності перешкод, які виникли, у зв`язку з веденням такого карантину, у реалізації процесуальних прав учасниками процесу, що може вплинути на розгляд справи по суті, не має безумовним наслідком відкладення розгляду справи.
Враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, суть спору, загальну тривалість розгляду справи, те, що судом створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, та з урахуванням доповнень розділу Х «Прикінцевих положень» Господарського процесуального кодексу України пунктом 4 щодо продовження на час карантину (з 12.03.2020 року, який триває) строків судового розгляду справи відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» від 30.03.2020 року № 540-IX, який набрав чинності з 02.04.2020 року, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст.42 Господарського процесуального кодексу України, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку), відповідних доказів до суду, та не встановлено дійсної наявності перешкод, які виникли, у зв`язку з введенням такого карантину, у реалізації процесуальних прав учасниками процесу, що може вплинути на розгляд справи по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, як і для оголошення перерви у справі, та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.
З огляду на що, у задоволенні клопотання представника відповідача судом відмовлено.
Звернення позивача №107 від 26.06.2020 розцінено судом як прохання продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявності у зустрічній позовній заяві клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Також, позивачем визначено розгляд справи без участі його представника.
Оскільки, підстави для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відсутні, зустрічний позов повернуто, клопотання відповідача з цього приводу не розглянуто, а відтак розгляд даної справи продовжується за правилами спрощеного позовного провадження.
Таким чином, клопотання позивача №107 від 26.06.2020 є таким, що підлягає задоволенню.
Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази, суд дійшов висновку щодо такого.
За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.
Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 Господарського кодексу України).
Данні норми кореспондуються з положеннями ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України.
18.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Машремприлад» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» в особі відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (покупець, відповідач) укладено договір поставки №6169-ВЭ-КуТЭС, строком дії у відповідності до його п.8.1 до 31.12.2019, а в частині виконання зобов`язань - до повного виконання сторонами грошових зобов`язань.
Оцінивши зміст зазначеного договору, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладена угода за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).
Як свідчать фактичні обставини справи, договір №6169-ВЭ-КуТЭС від 18.06.2019 підписано та скріплено печатками з обох сторін, містить суттєві умови для такого виду договорів визначені законом, недійсним не визнано, а отже є таким, що породжує права та обов`язки для його сторін.
Так, в силу статті 265 Господарського кодексу України, статті 712 і 655 Цивільного кодексу України, відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник зобов`язався поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, код згідно з УКТ ЗЕД - (далі - продукція), в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в специфікації, а саме (мовою оригіналу): «Ролик КР.К1.93.00.00.000СБ, завод-изготовитель продукции ООО «Машремприбор»», у кількості 40 од., ціна за одиницю 4800,00грн. без урахування податку на додану вартість, загальна вартість 230400,00грн. з урахуванням податку на додану вартість.
Згідно з п.1.2 договору, покупець зобов`язується прийняти та оплати продукцію, що постачається, у його власність у відповідності з умовами даного договору.
Продукція приймається покупцем на підставі даних: - за кількістю у відповідності з фактичною кількістю продукції, поставленої у відповідне місце призначення поставки; -за якістю відповідно з якісними показниками, зазначеними в сертифікаті якості заводу-виробника, паспорті, а також відповідно з технічними характеристиками та іншими додатковими вимогами до даної продукції обумовленими сторонами у специфікації (п.2.5 договору).
Пунктом 4.1 договору визначено, що поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та в строки, узгоджені сторонами у даному договорі. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яка супроводжується одним документом про якість та/або одним товаросупровідним документом.
Відповідно до п.4.2 договору, умови поставки продукції - DDP, згідно «Інкотермс-2010», з урахуванням умов та застережень, що містяться в даному договорі. Узгоджене місце призначення поставки: склад ДТЕК Курахівська ТЕС, м.Курахове, вул.Енергетиків, 34. Постачальник несе всі витрати, пов`язані з поставкою продукції, до моменту її поставки в узгоджене місце призначення поставки.
Постачальник зобов`язаний надати покупцю наступні документи: рахунок, видаткову накладну, відповідні товаросупровідні накладні (в разі здійснення доставки власним (найманим) автотранспортом - товарно-транспортну накладну, при доставці товару перевізником (службою кур`єрської доставки, оператором вантажних перевезень) - документ перевізника, який підтверджує доставку (накладну або експрес-накладну або квитанцію про приймання вантажу або декларацію про приймання вантажу); документ або належним чином завірена копія документа, що підтверджує якість товару (у залежності від товару, що постачається, таким документом може бути сертифікат або паспорт якості завода-виробника, або санітарно-гігієнічний висновок, чи сертифікат відповідності, або лист, який підтверджує, що поставлені ТМЦ не підлягають обов`язковій сертифікації). Документи (крім податкових накладних), постачальник зобов`язується надати покупцю разом із поставленою продукцією (п.4.3 договору).
Пунктом 4.4 договору сторони обумовили, у разі поставки продукції без товаросупровідної документації, що спричинить неможливість здійснення приймання продукції за кількістю, якістю, асортиментом, комплектністю, покупець має право відмовитись від приймання продукції, що надійшла. У такому разі, повернення продукції здійснюється у порядку, передбаченому п.2.4 договору.
Згідно п.4.5 договору, покупець вправі затримати оплату за продукцію у разі ненадання та/або несвоєчасного надання оригіналів рахунків, податкових накладних, а також інших документів, надання або передача яких постачальником є обов`язковою в силу договору, при цьому, покупець не несе відповідальності за таку затримку оплати.
Датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, що надаються постачальником. При поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на видатковій накладній (п.4.7 договору).
За визначенням п.4.8 договору, зобов`язання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження покупця в узгоджене місце призначення поставки в належній якості, комплектності, асортименті, кількості, в терміни, з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі. Зобов`язання покупця вважаються виконаними з моменту оплати поставленої продукції.
Право власності на продукцію, ризики втрати або пошкодження продукції переходять від постачальника до покупця з дати поставки продукції (п.4.9 договору).
Ціни на продукцію, що поставляється постачальником встановлюються сторонами в специфікації (п.5.2 договору).
При цьому, п.5.3 договору передбачено, з метою контролю виконання договірних зобов`язань за цим договором, а саме: правильного оформлення первинних документів та платіжних документів, сторони зобов`язуються зазначати у них номер та дату даного договору. При надходженні грошових коштів на поточний рахунок постачальника від покупця, сторони обумовлюють, що у будь-якому випадку вони надходять у рахунок оплати продукції, що постачається постачальником.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», накладні являються первісними звітними документами, на підставі яких проводиться звіт господарської діяльності.
Системний аналіз Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 та інших підзаконних нормативних актів, які регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку на підприємствах свідчить про те, що у бухгалтерському обліку повинні відображатися господарські операції, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів на підставі первинних документів. Останні для надання їм юридичної сили доказовості в розумінні статті 76-77 Господарського процесуального кодексу України повинні мати крім обов`язкових реквізитів додаткові в залежності від характеру операції, зокрема підставу для здійснення господарських операцій. Тобто, в якості доказу первинні документи мають містити повні дані про конкретні господарські операції та підставу їх здійснення.
Як свідчать матеріали справи, позивач здійснив поставку обумовленої вище продукції відповідачу за видатковою накладною №79 від 08.08.2019 на суму 230400,00грн. з урахуванням податку на додану вартість.
Відповідачем продукцію прийнято, що підтверджується підписами сторін на цьому первинному документі. Особа, яка здійснила приймання зазначеної продукції Шевченко А.А., повноваження підтверджуються довіреністю №81/ВЭ/2019 від 28.12.2018.
Наведена видаткова накладна містять посилання на договір №6169-ВЭ-КуТЭС від 18.06.2019, як на правову підставу здійснення господарської операції.
Здійснення поставки продукції за вказаною видатковою накладною в узгоджене місце призначення підтверджується товарно-транспортною накладною №Р79 від 08.08.2019.
Товарно-транспортна накладна містять підписи представників сторін та скріплена печатками підприємств, із зазначенням дати прибуття (розвантаження) 08.08.2019.
Доказів наявності заперечень щодо кількості переданого товару, а також порядку передачі та інших зауважень суду не надано, з матеріалів справи не вбачається.
З огляду фактичне прийняття продукції за видатковою накладною №79 від 08.08.2019 із посиланням на договір №6169-ВЭ-КуТЭС від 18.06.2019, у відповідності до його п.5.3., відповідач не скористався правом, передбаченим п.4.4 договору. За цих обставин слідує висновок, що покупцем поставка у межах договору за вказаною первинною документацією є погодженою без зауважень.
Отже, за викладених обставин, факт виконання обов`язку щодо передачі продукції у відповідності до норм статті 664 Цивільного кодексу України та умов, визначених означеним договором, є доведеним.
З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).
Пунктом 5.4 договору передбачено, розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на 90 календарний день з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 цього договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.
Доказів зміни строку оплати суду не представлено, з матеріалів справи не вбачається.
При цьому, відповідно до п.5.9 договору, якщо останній день строку для оплати, встановлений цим договором припадає на вихідний, святковий або неробочий день, днем ??закінчення такого строку є перший за ним робочий день.
Слід зазначити, що відповідно до статті 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст.692 Цивільного кодексу України).
Так, виходячи з наведених положень Цивільного кодексу України, поряд із вищевикладеними нормами чинного законодавства України, підписання покупцем видаткової накладної фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, що є підставою виконання обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.
Судом також звернуто увагу на відсутність у представленій суду накладній будь-яких зауважень щодо невиконання постачальником вимог п.4.3 договору в частині надання покупцю перелічених у ньому документів.
Доказів, що вказують на невиконання постачальником вимог п.4.3 договору суду не представлено.
Відтак, не встановлено підстав застосування п.4.5 договору.
Отже, беручи до уваги викладені умови оплати та дату поставки за видатковою накладною №79 від 08.08.2019 на суму 230400,00грн., відповідач повинен остаточно розрахуватись із позивачем за отриману ним продукцію за цим первинним документом не пізніше 06.11.2019.
Проте, як слідує з обставин справи, відповідачем за отриману продукцію розрахунок у строк встановлений договором поставки не здійснено.
Позивач звернувся до відповідача з претензією вих. №209 від 20.11.2019 про сплату суми заборгованості за означеними зобов`язаннями у загальному розмірі 233404,00грн., яка не виконана на дату звернення із розглядуваним позовом.
Таким чином, як вбачається з фактичних обставин справи, в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, грошове зобов`язання покупця перед постачальником з оплати отриманої продукції загальною вартістю 230400,00грн. у встановлені договором строки, як і на час розгляду справи, не виконано.
Дані обставини у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України не спростовано, протилежного з матеріалів справи не вбачається.
З огляду на наведене, позовні вимоги у частині стягнення суми основного боргу є обґрунтованими, доведеними належним чином, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно п.6.8 договору у випадку несвоєчасної оплати продукції, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасної неоплаченої продукції, однак не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.
Згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
За змістом ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
При цьому, п.6.8 договору встановлює обмеження щодо розміру пені, який підлягає сплаті покупцем у випадку несвоєчасної оплати продукції, - не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.
З урахуванням цього, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині у повному обсязі.
Щодо позовних вимог в частині стягнення 3% річних від простроченої суми.
Прострочення відповідачем грошового зобов`язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов`язок сплати суми боргу з урахуванням 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов`язку щодо сплати відповідних сум.
Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у загальному розмірі 2878,42грн., нарахування здійснено за видатковою накладною №79 від 08.08.2019 на суму 230400,00грн. за період з 07.11.2019-06.04.2020.
Судом перевірено розрахунок цих вимог, за результатами підрахунку суду, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», 3% річних з простроченої суми за видатковою накладною №79 від 08.08.2019 ( 230400,00грн.) за період з 07.11.2019-06.04.2020 складають 2873,40грн.
Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних, а саме сума, що підлягає стягненню становить 2873,40грн.
Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 129, ч.2 ст.178, ст.ст.233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
ВИРІШИВ:
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
4. У задоволенні решти вимог відмовити.
5.Рішення ухвалено в судовому засіданні 02.07.2020.
6.Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Звернути увагу сторін на п.4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України (зміни, внесені згідно із Законом №540-IX від 30.03.2020).
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).
7.Повний текст рішення складено 02.07.2020.

Суддя О.В. Кротінова