ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2020 р. Справа№ 910/2592/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Отрюха Б.В.

Верховця А.А.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є.

та представників учасників провадження у даній справі у відповідності до протоколу судового засідання від 01.07.2020

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "АСВІО-БАНК"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 05.12.2019

у справі № 910/2592/19

за позовом Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

до Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ", ліквідатора Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" арбітражного керуючого Куліченка М.В.,

Товарної біржі "Українська міжрегіональна спеціалізована",

Товариства з обмеженою відповідальністю "Палп Мілл Прінт"

про визнання недійсним рішення та визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута

в межах справи № 910/2592/19

про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ"

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі №910/2592/19 у задоволенні заяви від 02.12.2019 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство "АСВІО-БАНК" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/2592/19 про відмову у задоволенні заяви від 02.12.2019 про вжиття заходів забезпечення позову та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Акціонерного товариства "АСВІО-БАНК" про вжиття заходів забезпечення позову: накласти арешт на майно Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ", а саме: усі види майнових активів Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ": нерухоме майно, рухоме майно, обладнання. Автомобілі, інше рухоме майно, дебіторська заборгованість, права вимоги, корпоративні права та цінні папери.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2020, крім іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "АСВІО-БАНК" на ухвалу господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі №910/2592/19, розгляд апеляційної скарги призначено на 19.02.2020.

10.02.2020 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товарної біржі "Українська міжрегіональна спеціалізована" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

18.02.2020 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товарної біржі "Українська міжрегіональна спеціалізована" надійшло клопотання про об`єднання розгляду апеляційних скарг в одне провадження у межах провадження у справі №910/2592/19 та відкладення розгляду апеляційної скарги.

19.02.2020 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ліквідатора боржника надійшло клопотання про відкладення судового засідання та відзив на апеляційну скаргу. Апелянт у судовому засіданні 19.02.2020 заявила усне клопотання про відкладення розгляду справи, представник Товарної біржі "Українська міжрегіональна спеціалізована" підтримав клопотання ліквідатора та апелянта про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 19.02.2020, представник Товарної біржі "Українська міжрегіональна спеціалізована" підтримав клопотання про об`єднання розгляду апеляційних скарг в одне апеляційне провадження, апелянт - у вирішенні цього клопотання поклався на розсуд суду. Представник Товарної біржі "Українська міжрегіональна спеціалізована" в клопотанні про об`єднання розгляду апеляційних скарг в одне апеляційне провадження посилається на те, що в межах справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" до суду звернулось АТ "Державний експортно-імпортний банк України" із позовною заявою про визнання результатів аукціону з продажу майна банкрута, проведеного 18.11.2019 та одночасно 26.11.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Асвіо-Банк" про визнання недійсним рішення та зобов`язання допустити до участі в аукціоні. 26.11.2019 від Акціонерного товариства "Асвіо-Банк" надійшла заява про забезпечення позову про визнання недійсним рішень. Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі №910/2592/19 у задоволенні заяви від 02.12.2019 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Разом з тим, АТ "Державний експортно-імпортний банк України" подав заяву про вжиття заходів забезпечення вищевказаного позову. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.12.2019 у задоволенні заяви АТ "Державний експортно-імпортний банк України" про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 16.01.2020 (колегією суддів у складі: головуючий суддя: Поляков Б.М., суддів: Доманська М.Л., Верховець А.А.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 05.12.2019, розгляд апеляційної скарги АТ "Державний експортно-імпортний банк України" призначено на 19.02.2020.

Враховуючи те, що предметом розгляду в обох апеляційних скаргах є вжиття заходів забезпечення позову в межах справи № 910/2592/19, але за кожною з апеляційних скарг відкрито різні апеляційні провадження у Північному апеляційному господарського суді, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання Товарної біржі "Українська міжрегіональна спеціалізована" про об`єднання розгляду апеляційних скарг Акціонерного товариства "АСВІО-БАНК" та АТ "Державний експортно-імпортний банк України" в одне апеляційне провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "АСВІО-БАНК" на ухвалу господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/2592/19 відкладено на 25.03.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 відкладено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "АСВІО-БАНК" на ухвалу господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/2592/19, доведено до відома учасників справи, що про дату та час наступного судового засідання учасників справи буде повідомлено додатково ухвалою суду.

Згідно з п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 "Про встановлення Карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" карантин встановлений на всій території України продовжено. З 22.05.2020 запроваджено відповідні послаблення протиепідемічних заходів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2020, крім іншого, призначено до розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "АСВІО-БАНК" на ухвалу господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі №910/2592/19 на 17.06.2020.

17.06.2020 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду від ліквідатора ПрАТ "Бліц-Інформ" Куліченко М.В. надійшли пояснення по справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 розгляд апеляційної скарги відкладено на 01.07.2020.

Представник апелянта та представник АТ "Укрексімбанк" у судовому засіданні 01.07.2020 підтримали апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити, представники ПрАТ "Бліц-Інформ" та ТОВ "Палп Мілл Прінт" заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судова колегія, обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе продовжити розгляд апеляційної скарги за відсутності інших учасників провадження у справі, які не з`явилися у судове засідання, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон).

20.04.2019 в офіційному друкованому виданні "Голос України" опубліковано Кодекс України з процедур банкрутства.

Згідно з пунктом 1 прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, з 21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

У відповідності до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з вказаної дати Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втратив чинність.

За приписами пункту 4 прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Оскільки щодо боржника постановою від 19.06.2019 застосовано процедуру ліквідації, і на день введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства боржник перебуває на стадії ліквідації, то подальший розгляд справи продовжуються відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду міста Києва від 13.03.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ".

Постановою господарського суду міста Києва від 19.06.2019 припинено процедуру розпорядження майном Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ"; визнано банкрутом Приватне акціонерне товариство "Бліц-Інформ"; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором банкрута Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" (02156, м. Київ, вул. Кіото, 25 ідентифікаційний код 20050164) Куліченка Максима Валерійовича .

Акціонерне товариство "АСВІО БАНК" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до ТБ "УКРАЇНСЬКА МІЖРЕГІОНАЛЬНА СПЕЦІАЛІЗОВАНА" про визнання недійсними рішень про недопуск позивача до аукціону та визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна ПрАТ "Бліц-Інформ".

АТ "АСВІО БАНК" аргументує свої позовні вимоги тим, що відповідач неправомірно відмовив АТ "АСВІО БАНК" у допуску до аукціону та прийняв неправомірне рішення, оформлене у формі Протоколу про визначення учасників аукціону з продажу майна ПрАТ "Бліц-Інформ" від 12.11.2019, призначеного на 18.11.2019, оскільки гарантійний внесок сплачений та зарахований на рахунок біржі не в повному обсязі, який передбачено в оголошенні про проведення аукціону, відповідно є підстави для визнання недійсними результатів аукціону, який відбувся 18.11.2019 без участі позивача.

26.11.2019 від позивача надійшла заява від 25.11.2019 про забезпечення позову про визнання недійсним рішення та визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви від 25.11.2019 про вжиття заходів забезпечення позову.

З даним судовим рішенням апелянт не погодився.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції, винесена з повним дослідженням матеріалів справи та є такою, що відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

З метою забезпечення позову позивач вважає необхідним накладення арешту на майно, яке було реалізоване на аукціоні з продажу майна Приватне акціонерне товариство "Бліц-Інформ", проведеного 18.11.2019 о 12:00 годині за адресою: м. Київ, вул. Мурманська, будинок 7, а саме: усі види майнових активів ПрАТ "Бліц-Інформ": нерухоме майно, рухоме майно, обладнання, автомобілі, інше рухоме майно, дебіторська заборгованість, права вимоги, корпоративні права та цінні папери, оскільки невжиття заходів щодо забезпечення позову, може затруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду за позовом.

Апелянт зазначає, що враховуючи предмет спору у справі, з метою недопущення вчинення відповідачем дій з відчуження спірного майна, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення його судом та ухвалення рішення на користь позивача, з урахуванням розміру заявлених позовних вимог, які є співмірними із заходами забезпечення позову, про вжиття яких просить позивач, заява є обґрунтованою.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що жодних належних та допустимих доказів, підтверджуючих, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, заявником надано не було. Окрім цього не подано жодних доказів, які б підтверджували вчинення відповідачем дій з відчуження спірного майна, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість відчуження майна без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В даному випадку, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про те, що можливість подальшого відчуження майна переможцями аукціону на користь третіх осіб ґрунтуються на припущеннях, водночас заява не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких можна було б дійти висновку про доцільність та необхідність забезпечення позову у визначений заявником спосіб та ймовірність утруднення виконання рішення господарського суду, у разі його невжиття.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені в заяві від 25.11.2019 заходи забезпечення позову не є співрозмірними, виходячи з предмету спору, в даному конкретному випадку та за даних обставин справи. Предметом спору у даній справі є визнання недійсним рішення та визнання недійсними результатів аукціону, а не договорів купівлі-продажу або акту про передачу майна на аукціоні, які безпосередньо стосуються відчуженого майна.

Системний аналіз Розділу IV Закону про банкрутство (який був чинний на час проведення другого повторного аукціону) дозволяє прийти до висновку, що аукціон це процедура, направлена на визначення покупця і ціни реалізованого майна. Сторонами такої процедури є організатор аукціону та учасники аукціону.

На аукціоні лише виявляється покупець, з яким в майбутньому ліквідатор зобов`язаний укласти договір купівлі-продажу на умовах аукціону, лише на підставі такого договору відбувається відчуження спірного майна.

Слід зазначити, що визнання недійсним результатів аукціону також має наслідком проведення торгів заново.

А, як зазначено вище, позивач (апелянт) з відповідною вимогою про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами відповідного аукціону не звертався.

Доводи апеляційної скарги про те, що переможець аукціону може безперешкодно відчужити майно банкрута відхиляються як безпідставні та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини у рішенні, прийнятому у справі "Проніна проти України" зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Водночас апеляційний господарський суд враховує висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського Суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства "АСВІО-БАНК", зміни чи скасування вказаної ухвали господарського суду м. Києва від 05.12.2019 у справі № 910/2592/19. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись нормами Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 280, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "АСВІО-БАНК" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/2592/19 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/2592/19 передати на розгляд до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Північного апеляційного господарського суду не може бути оскаржено до Верховного Суду.

Повний текст постанови підписаний 06.07.2020.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді Б.В. Отрюх

А.А. Верховець