ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2020 р.м. ХарківСправа № Б-23/75-02

Господарський суд Харківської області у складі: судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

та за участю:

від позивача - не направив уповноваженого представника, про причини неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача - адвокат Сивак А.Ю. (довіреність від 10.01.2018; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1359 від 14.11.2005),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Харківської області справу № 1851/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", с. Подвірки
про стягнення
в межах справи про банкрутство ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5"

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, 12.06.2019 звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить суд: стягнути з відповідача борг в загальному розмірі 54 553 923,99 грн, в тому числі: пеня в розмірі 23 906 833,97 грн, 3% річних у розмірі 7 137 900,72 грн, інфляційних витрат у розмірі 23 509 189,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення п. 6.1. Договору купівлі-продажу природного газу № 2424/1617-ТЕ-32 від 29.09.2016, оплату за переданий газ здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк.

Ухвалою суду від 18.06.2019 матеріали вищевказаної позовної заяви було передано за підсудністю до Господарського суду Харківської області для розгляду в межах провадження у справі № Б-23/75-02 (н.р.Б-7346/2-19) про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5".

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 задоволено скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5"; ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.06.2019 у справі № 922/1851/19 скасовано; справу направлено до Господарського суду Харківської області для розгляду в позовному провадженні.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.08.2019 у справі № 922/1851/19 призначено підготовче засідання на 10.09.2019.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.08.2019 провадження у справі 922/1851/19 зупинено до розгляду касаційної скарги ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2019.

Ухвалою Верховного Суду від 09.09.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 у справі № 922/1851/19.

14.11.2019 матеріали справи № 922/1851/19 повернуто до Господарського суду Харківської області.

Ухвалою суду від 19.11.2019 поновлено провадження у даній справі та передано матеріали справи №922/1851/19 для розгляду в межах справи про банкрутство № Б-23/75-02 (н.р. Б-7346/2-19).

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.12.2019 р., дану справу передано для розгляду судді Усатому В.О., який розглядає про банкрутство (справа № Б-23/75-02 (н.р. Б-7346/2-19).

Відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Зважаючи на викладене, справа за позовом АТ "НАК "Нафтогаз України" до ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" розглядається Господарським судом Харківської області в межах справи про банкрутство ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5".

До суду 23.08.2019 надійшов відзив (вх. 20315 від 23.08.2019) на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог частково, а саме: вважає, що позивачем в порушення вимог Закону нарахована та заявлена до стягнення пеня за неналежне виконання зобов`язання в період дії мораторію.

Крім того, відповідач вважає, що позивач в своїх розрахунках мав враховувати суми, які увійшли до спільних протокольних рішень з дати їх підписання, натомість, безпідставно використовує дату їх реалізації (надходження коштів).

Також, відповідач висловлює заперечення щодо стягнення інфляційних втрат та в обґрунтування своєї позиції вказує на те, що п.7 "Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунків індексів споживчих цін", затверджених наказом Держстату України від 01.07.2013 № 190, у публікаціях та офіційних повідомленнях дані щодо індексів споживчих цін наводяться з одним десятковим знаком після коми.

Відповідач посилається на те, що таким же чином з одним десятковим знаком після коми застосовуються дані щодо індексів споживчих цін в "Рекомендаціях відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляду судових справ" згідно листа Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997.

Відповідач зазначає, що в розрахунку інфляційних та зобов`язаннями грудня 2014 року позивач застосовує індекс інфляції в цілому за періоди лютого 2017 та період квітня - липня 2017 без дотримання вказаного правила.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 23 906 833,97 грн пені; 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу 409 759 229,78 грн, яка була предметом спільних протокольних рішень, договору про організацію взаємних розрахунків.

Ухвалою Господарського суду Харківської області (у складі суддя Усатий В.О.) від 28.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі (вх.№ 1851/19 від 12.06.2019), вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання.

04.02.2020 позивачем Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надана відповідь (вх. 2847) на відзив, в якій не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, та наводить свої заперечення. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На адресу суду від Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" надійшло клопотання (вх. № 3179 від 07.02.2020) в якому просить прийняти клопотання до розгляду в судовому засіданні та залучити до матеріалів справи контррозрахунки ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" інфляційних та процентів річних станом на дату розрахунку.

Розгляд справи в підготовчому засіданні неодноразово відкладався в тому числі за клопотаннями сторін.

Ухвалою суду від 17.02.2020 продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів, тобто до 27.03.2020 включно, підготовче засідання відкладено на 25.03.2020.

Ухвалою суду від 25.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу по суті на 26.03.2020.

Розгляд справи по суті неодноразово відкладався, в тому числі за клопотаннями сторін.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.05.2020 розгляд справи по суті відкладено на 22.06.2020.

До судового засідання 22.06.2020 позивач не направив уповноваженого представника, про причини неявки суд не повідомив.

До судового засідання 22.06.2020 прибув представник відповідача, який не заперечував проти можливості розгляду справи за відсутності представника позивача.

З урахуванням строку розгляду справи, задля дотримання принципу розумності такого строку, та враховуючи те, що сторін належним чином та завчасно повідомлено про час та місце розгляду справи, у разі потреби сторони мали достатньо часу та можливості забезпечити явку представників до судового засідання, суд вважає, що сторонам створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав, явка представників сторін до судового засідання не визнавалась судом обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача.

В судовому засіданні представник відповідача навів свої заперечення щодо задоволення частини вимог з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи та оцінивши доводи та заперечення, викладені у позовній заяві, відзиві на неї, суд встановив наступне.

Між Акціонерним товариством "НАК Нафтогаз України" (Продавець) та Приватним акціонерним товариством "Харківська ТЕЦ-5" (Покупець) 19.12.2013 укладено договір № 2424/1617-ТЕ-32 купівлі-продажу природного газу.

На виконання умов Договору АТ "НАК Нафтогаз України" передав у власність ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" природний газ на загальну суму 942 868 365,60 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У зв`язку з неналежним виконанням ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" взятих на себе за договором зобов`язань щодо своєчасного та у повному обсязі розрахунку за отриманий газ АТ "НАК "Нафтогаз" нараховані та заявлені до стягнення у даній справі:

- 3 % річних у розмірі 7 137 900,72 грн;

- втрати від інфляції 23 509 189,30 грн;

- пеню 23 906 833,97 грн.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи та правовідносинам сторін, суд зазначає наступне.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У пункті 8.1 Договору сторони узгодили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу частини другої статті 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Судом встановлено, що відповідачем не належно виконувались умови договору щодо своєчасного розрахунку, отже відповідач є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання. Зважаючи на це, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для нарахування 3% річних та втрат від інфляції.

Перевіривши період заявлених до нарахування 3% відсотків річних, суд зазначає про наступне.

ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" згідно з спільними протокольними рішенням (СПР) № 297 від 19.01.2017; № 496-№499 від 20.01.2017; № 1330-№1332 від 21.02.2017; № 2036 від 24.03.2017 сплачено за природний газ, отриманий у 2016 році за договором № 2424/1617-ТЕ-32 від 29.09.2016 200 644 081,30 грн.

Згідно зі СПР № 2036 від 24.03.2017; 2454 від 21.04.2017 відповідачем сплачено за природний газ, отриманий у 2017 році 174 355 918,70 грн.

У зазначених протокольних СПР сторони погодили, що предметом таких рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахунку деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Положення пункту 1.2 "Порядку проведення розрахунку за природний газ, теплопостачання і електроенергію", затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688, яким сторони керувались при підписанні відповідних спільних протокольних рішень, передбачено проведення розрахунків за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.

Підписавши СПР, сторони погодились з тим, що між ними встановлюється інший, а не той, що був врегульований договором № 2424/1617-ТЕ-32 від 29.09.2016, порядок розрахунків.

Незалежно від того, що правовідносини між АТ "НАК "Нафтогаз України" та ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору № 2424/1617-ТЕ-32 від 29.09.2016 в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони в договорі відповідні умови.

В даному випадку підставою застосування наслідків за порушення грошового зобов`язання з оплати природного газу, передбачених ч. 2 статті 625 ЦК України, може бути виключно наявність суми основного боргу, що не була предметом регулювання СПР про організацію взаєморозрахунків, яка буде несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок власника коштів.

Така правова позиція викладена у багатьох постановах Верховного Суду, зокрема: 21.03.2019 № 905/1100/18; 18.04.2019 № 906/790/16; від 31.05.2019 № 924/296/18; від 09.07.2019 № 908/2293/17; від 08.08.2019 № 905/1449/18 та інших.

Так, загальна сума розрахунків за СПР складає 375 000 000,00 грн ( в розрахунку позивача помилково вказана сума 358 056 847,20 грн.

Крім того, на виконання "Порядку та умов надання у 2017 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення ( з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 № 332, сторонами 09.11.2017 укладено договір № 142/332-в про організацію взаємних розрахунків, в межах якого відповідачем 17.11.2017 сплачено 34 759 229,78 грн за природний газ, отриманий у 2017 році.

Укладений сторонами договір про організацію взаємних розрахунків з використанням субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води також змінює визначений договором на постачання природного газу порядок розрахунків. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.08.2019 № 914/38/16 та від 05.08.2019 № 916/2292/18.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що з розрахунку річних та інфляційних втрат має бути виключена сума боргу 409 759 229, 78 грн (375 000000 за СПР + 34 759 229,78 грн за договором про організацію взаємних розрахунків).

Зважаючи на викладене, за висновком суду не підлягають задоволенню нараховані та заявлені до стягнення 3% річних за поставками жовтня 2016 - червня 2017 по договору № 2424/1617-ТЕ-32 від 29.09.2016 у розмірі 2 314 628,71 грн.

Отже, правомірно нараховані та є такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у розмірі 4 823 272,01 грн.

Щодо заявлених до стягнення інфляційних нарахувань, то, крім наведеного вище, суд зазначає також і про наступне.

Судом встановлено, що позивачем не враховано п. 7 "Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунків індексів споживчих цін", затверджених наказом Державної статистики України від 01.07.2013 року № 190, згідно яких у публікаціях та офіційних повідомленнях дані щодо індексів споживчих цін наводяться з одним десятковим знаком після коми.

Також, відповідно до листа Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 року № 62-97р., п. 7 "Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунків індексів споживчих цін", затверджених наказом Державної статистики України від 01.07.2013 року № 190, в розрахунках, у публікаціях та офіційних повідомленнях дані щодо індексів споживчих цін наводяться з одним десятковим знаком після коми.

Суд звертає увагу, що правильність висновків господарського суду щодо застосування індексу споживчих цін з одним десятковим знаком після коми при визначенні інфляційних втрат підтверджена судом касаційної інстанції у справі № 922/1986/16.

Однак, вказані положення позивачем не враховано при розрахунку суми інфляційних втрат, також не враховано те, що з розрахунок повинен був здійснюватись з виключенням суми 409 759 229,78 грн (про що мотивація наведена вище), що призвело до безпідставного нарахування інфляційних втрат у розмірі 6 876 193,71 грн, тому позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в розмірі 16 632 995,59 грн.

Розглянувши заявлені вимоги в частині пені, суд зазначає про наступне.

Господарським судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2002 порушено провадження у справі № Б-23/75-02 про банкрутство Державного підприємства "Харківська ТЕЦ-5" () та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. В процесі розгляду справи про банкрутство назва боржника змінювалася.

Справу про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" порушено до набрання чинності змін, внесених Законом України від 22.12.2011 № 4212-VI та постанову про визнання боржника банкрутом на час звернення позивача з позовом у даній справі не прийнято, тому застосуванню підлягає попередня редакція Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Відповідно до частини 4 статті 12 Закону про банкрутство (у відповідній редакції) мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань.

Суд зазначає, що частина 4 статті 12 Закону про банкрутство встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов`язаний з визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію. Тому неустойка за невиконання грошових зобов`язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на не нараховану неустойку, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки боржнику, щодо якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство (аналогічний висновок про застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 по справі № 922/2781/18).

Мораторій на задоволення вимог кредиторів введений ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2002 року не передбачав його дію тільки щодо конкурсної заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.04.2011 у справі № Б-23/75-02 роз`яснено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, який був введений ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2002 заборонено нараховувати неустойку (штраф, пеня), заборонено застосовувати інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів) та заборонено стягнення на підставі виконавчих документів, як за тими вимогами (виконавчими документами), які виникли (були видані) до моменту введення мораторію так і за тими вимогами (виконавчими документами), які виникли (були видані) після введення мораторію за винятком вимог, передбачених в ч. 6 статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, за наявності чинної ухвали суду від 16.12.2002 (якою введено мораторій) та ухвали суду від 28.04.2011 (якою роз`яснено ухвалу) нарахування позивачем пені відповідачу в період дії мораторію є неправомірним.

Таку ж правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 922/1852/19 у спорі між тими ж сторонами.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 23 906 833,97 грн.

З урахуванням висновку господарського суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем за звернення до суду з позовом у даній справі підлягає розподілу відповідно до статті 129 ГПК України пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 7, 8 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 129, 195, 232-235, 240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ТЕЦ-5" (62371, Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки ) на корить Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (01601, м. Київ, вул. Б Хмельницького, 6, ) 4 823 272,01 грн 3% річних; 16 632 995, 59 грн втрат від інфляції.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ТЕЦ-5" (62371, Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки ) на корить Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б Хмельницького, 6, ) 262 216,50 грн судового збору за звернення з позовом у справі.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Позивач: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (01601, м. Київ, вул. Б Хмельницького, 6, );

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "ТЕЦ-5" (62371, Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки )

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "02" липня 2020 р.

Суддя В.О. Усатий