ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. ОдесаСправа № 923/911/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ярош А.І.

суддів: Принцевської Н.М., Діброви Г.І.,

секретар судового засідання Молодов В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський завод плавлених сирів"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 21 січня 2020 року

у справі № 923/911/19 (суддя Литвинова В.В.)

за позовом Дочірнього підприємства "Атлантіс-Пак Україна"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський завод плавлених сирів"

про стягнення 234 375,55 грн. за договором купівлі-продажу,

за участю представників сторін:

від позивача - Кушнір Р.Ю., за довіреністю;

від відповідача - не з`явився;

Дочірнє підприємство "Атлантіс - Пак Україна" (позивач) звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський завод плавлених сирів" (відповідач), у якій просить стягнути заборгованість у розмірі 234 375,55 грн за договором купівлі-продажу № 60 від 29.04.2013.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 21 січня 2020 року у справі №923/911/19 (суддя Литвинова В.В.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новокаховський завод плавлених сирів» на користь Дочірнього підприємства «Атлантіс-Пак Україна» 234375,55 грн. заборгованості та 3515,63 грн. судового збору.

Повернуто Дочірньому підприємству «Атлантіс - Пак Україна» з Державного бюджету України 183,72 грн. зайво сплаченого судового збору платіжним дорученням №3693 від 18.10.2019, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновків про обґрунтованість позовних вимог, доказів перерахування боргу в сумі 234375,55 грн. відповідачем не надано станом на день розгляду спору, тому позовні вимоги про стягнення основного боргу підлягають задоволенню в повному розмірі.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Новокаховський завод плавлених сирів" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення господарського суду Херсонської області від 21 січня 2020 р. у справі № 923/911/19 скасувати у частині стягнення грошової суми у розмірі 141 455,44 грн. і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новокаховський завод плавлених сирів» на користь Дочірнього підприємства «Атлантіс - Пак Україна» 96435,74 коп.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідач жодного разу не звертався до позивача з питанням відсутності при поставці товару: висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи, посвідчення якості виробника; довести відповідними доказами їх відсутність при поставці товару відповідач не зміг.

Суд першої інстанції, маючи на увазі «мовчання» Відповідача, неправомірно відхилив доводи останнього про передчасність позову. Однак така позиція суду першої інстанції є невірною з тих підстав, що мовчання, за загальним правилом не є юридичним фактом, але може ним стати у певних випадках, якщо сторони або закон дадуть йому таке значення.

Сторони, а саме Відповідач та Позивач у договорі купівлі продажу № 60 від 29.04.2013 року не надавали «мовчанню» значення юридичного факту, а тому «мовчання» Відповідача не може трактуватися судом першої інстанції, як згода, з тих підстав, що мовчання, у даному випадку не є юридичним фактом.

Відповідач вважає, що момент оплати поставленого за видатковими накладними №1696 від 29.09.2018 року та № 1839 від 24.10.2018 року на загальну суму 141455,44 грн. не настав з огляду на умови договору купівлі продажу № 60, укладеному між сторонами та погодженому ними, а саме постачальником не надано висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи та посвідчення якості виробника.

Окрім викладеного, судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини укладеного між Позивачем та Відповідачем договору купівлі-продажу № 60 від 29.04.2013 року та не враховано того, що надіслання зазначених вище документів, є не правом а обов`язком Позивача.

Судом першої інстанції залишено поза увагою те, що ані укладеним між Позивачем та Відповідачем договором купівлі продажу № 60 від 29.04.2013 року, ані законодавством України не визначено обов`язку Відповідача звертатися до Позивача з вимогами про надання документів.

На думку скаржника, суд першої інстанції повинен був приділити увагу тому, що представник Позивача визнав факт ненадання документів, зокрема висновку державної санітарно- епідеміологічної експертизи та посвідчення якості виробника під час останнього судового засідання, що зафіксовано у звукозаписі засідання. Визнання факту не надсилання Відповідачу висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи та посвідчення якості виробника, має вирішальне значення, оскільки значним чином впливає на момент настання оплати за отриманий товар, згідно умов укладеного договору.

Апелянт зазначає, що обов`язок доказування постачання товару та всіх необхідних документів до товару, які вимагаються за договором покладений саме на Позивача при поданні ним позовної заяви. Позивачем цей обов`язок не виконано. При поданні позовної заяви не додано всього пакету документів, який він начебто надавав за договором. Цими діями Позивач фактично визнав, що поставив товар без документів, а тому, згідно з договором момент оплати на товар не настав.

При цьому скаржник наголошує, що при розгляді справи неодноразово звертав увагу на неналежну якість поставленого товару, про що було зазначено і в претензії №4519 від 14.12.2019 року.

Суд першої інстанції на думку апелянта, не приділив достатньої уваги вказаній претензії та акту від 20.11.2018 року, в якому були чітко визначені недоліки тому, відповідач не міг використовувати поставлений товар з приводу недоліків його якості, а відсутність документів супроводжуючих товар, не надавала змоги зробити аналіз якості товару.

Саме з цих підстав скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню Південно - західним апеляційним судом в частині стягнення грошових коштів у сумі 141455,44 грн. за поставлений товар за видатковими накладними № 1696 від 29.09.2018 року та № 1839 від 24.10.2018 року.

Крім того, апелянт зауважує, що суд першої інстанції робить посилання на гарантійний лист (а.с. 21) не відхиляє його, та навіть враховує відомості викладені в цьому доказі. Вказаний доказ підписано факсимільним підписом з боку Відповідача.

Проте, позивач не надав до суду першої інстанції письмової згоди зі зразками аналогів власноручних підписів. Таким чином, суд першої інстанції міг би вважати допустимим доказом визнання Відповідачем боргу, підписання ним гарантійного листа власноручно, або з дотриманням вимог передбачених частиною 3 статті 207 ЦК України.

Суд першої інстанції повинен був пересвідчитись про наявність оригіналу цього листа у Позивача, проте судом першої інстанції не виконано цієї вимоги статті 77 ГПК України, зроблено посилання на доказ, який отримано з порушенням закону, та висновки враховуючи цей доказ.

Отже, за доводами апелянта, в даному випадку має місце недоведеність обставин щодо начебто визнання боргу саме за поставку товару за видатковими накладними № 1696 від 29.09.2018 року та № 1839 від 24.10.2018 року на суму 141455,44 грн.

Має місце помилкове ствердження суду першої інстанції про те, що начебто Відповідач сплачує борг та таким чином визнає його. Відповідач доводить до відома суду, що ним не визнається борг на суму 141455,44 грн. за цей борг Відповідач не сплачував жодного платежу. Товар отриманий за видатковими накладними № 1696 від 29.09.2018 року та № 1839 від 24.10.2018 року на суму 141455,44 грн. знаходиться у Відповідача та останній готовий повернути його Позивачу.

Також апелянт зауважує, що ним неодноразово наголошувалося про те, що поставлений Позивачем товар на суму 141455,44 грн. за видатковими накладними № 1696 від 29.09.2018 року та № 1839 від 24.10.2018 року не відповідав якості. Він був іншого кольору ніж той, що сторони передбачили в договорі, та той, який постачався Позивачем у попередніх поставках. Відповідач звернув на це увагу Позивача у претензії № 4519 від 14.12.2019 року.

Проте, суд першої інстанції, при розгляді справи не приділив достатньої уваги вказаній претензії, та акту від 20.11.2018 року, в якому були чітко визначені недоліки товару, фактично викладено чому товар не відповідає замовленню Відповідача. Судом не було враховано того факту, що Відповідач не міг використовувати поставлений товар з приводу недоліків його якості, а відсутність документів на поставку товару - висновку санітарно епідеміологічної експертизи, технічних умов, не надавала змоги Відповідачеві зробити аналіз якості товару. Таким чином товар не використаний Відповідачем, адже, Відповідач повинен сплачувати за поставлений належним чином товар, тобто такий товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі продажу. До того ж Позивач не надав жодної відповіді на претензію з доданими документами якості, та не заперечував проти ненадання документів на товар.

За доводами скаржника, судом першої інстанції не враховано того, що Позивачем у позовній заяві було зазначено про вжиття ним заходів досудового врегулювання спору під час яких неодноразово обговорювалося питання допоставки документів та заміну якісного товару або повернення коштів за неякісний товар. Однак зобов`язання, щодо надання документів, так і не були виконані Позивачем належним чином.

Отже, апелянт переконаний, що рішення суду першої інстанції у частині сплати грошової суми у розмірі 141455,44 грн. є невмотивованим, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 року було відкрито апеляційне провадження по справі № 923/911/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новокаховський завод плавлених сирів» на рішення Господарського суду Херсонської області від 21 січня 2020 року.

Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання копій іншим учасникам справи; заяв чи клопотань стосовно процесуальних питань (призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо).

Призначено розгляд справи №923/911/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новокаховський завод плавлених сирів» на 31 березня 2020 року о 10-30 год.

Ухвалою суду від 23.03.2020 року повідомлено учасників справи №923/911/19, що судове засідання, призначене на 31.03.2020 року з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський завод плавлених сирів" на рішення Господарського суду Херсонської області від 21 січня 2020 року, не відбудеться, про дату та час наступного судового засідання учасників справи буде повідомлено додатково. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський завод плавлених сирів" на рішення Господарського суду Херсонської області від 21 січня 2020 року по справі № 923/911/19 у розумний строк на період встановлення в Україні карантину та/або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням короновірусної хвороби "COVID-19".

Ухвалою суду від 05.05.2020 року призначено розгляд справи на 02.06.2020 року о 12-00.

За клопотаннями ДП "Атлантіс-Пак Україна" від 01.06.2020 року та Товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський завод плавлених сирів" від 02.06.2020 року про відкладення розгляду справи у зв`язку із обмеженим кількісним складом рухомого залізничного транспорту , а також у зв`язку з введеним на території України карантином, ухвалою суду від 02.06.2020 року відкладено розгляд справи №923/911/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський завод плавлених сирів" на рішення Господарського суду Херсонської області від 21 січня 2020 року на 30 червня 2020 року о 12-00 год., наступне судове засідання по справі №923/911/19 призначено в режимі відеоконференції, доручивши Північному апеляційному господарському суду (вулиця Шолуденка, 1, Київ, 02000) забезпечити проведення судового засідання у справі №923/911/19 в режимі відеоконференції в приміщенні цього суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Додаткових заяв чи клопотань заявлено не було.

В судове засідання 30.06.2020 року представник апелянта не з`явився, повідомлений належним чином про час, дату та місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч.11, 12 ст.270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки апелянт обізнаний про судовий розгляд, проте не скористався своїм правом, передбаченим ст.42 ГПК України, на участь в судовому засіданні свого представника, а також враховуючи, що явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, судова колегія доходить висновку про можливість розгляду справи без участі представника апелянта.

Представник позивача в судовому засіданні 30.06.2020 заперечував проти апеляційної скарги та просив суд рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судовому засіданні 30.06.2020 року згідно із ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, 29 квітня 2013 року між ПАТ «Новокаховський завод плавлених сирів» (покупець, відповідач) та Дочірнім підприємством «Атлантіс-Пак Україна» (позивач, продавець), було укладено договір купівлі продажу товару № 60 (далі - Договір).

Відповідно до умов даного Договору Продавець зобов`язувався поставляти Покупцеві поліамідну ковбасну оболонку «Амісмок» ТМ, поліамідну ковбасну оболонку «Амітекс» ТМ, вакуумні пакети «Амівак» ТМ (далі - Товар), а Покупець зобов`язувався прийняти Товар й оплатити його вартість (п. 1.1. Договору).

Згідно п. 6.2. Договору оплата здійснюється покупцем на підставі цього Договору та виставлених Продавцем рахунків протягом 21 календарного дня з моменту переходу права власності на товар.

За змістом пунктів 14.1 та 14.2 Договору, даний Договір набирає сили з моменту його підписання Сторонами і діє до 29 квітня 2014 року, але у будь якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даним Договором.

Якщо жодна із Сторін за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору не сповістить іншу сторону в письмовій формі про його розірвання, даний Договір вважається пролонгованим на тих же умовах, що передбачені даним Договором на кожний наступний рік.

На виконання умов договору позивачем здійснені поставки товару, за видатковими накладними:

№1696 від 28.09.2018 на суму 297 869,60 грн.,

№1793 від 18.10.2018 на суму 62 393,42 грн.,

№1839 від 24.10.2018 на суму 381 132,58 грн.,

№2007 від 22.11.2018 на суму 22 437,35 грн.,

№630 від 15.04.2019 на суму 9 681,56 грн.,

№661 від 18.04.2019 на суму 29 106,70 грн.,

№781 від 13.05.2019 на суму 9 455,99 грн.,

№877 від 24.05.2019 на суму 28 289,21 грн.,

№1144 від 27.06.2019 на суму 36 255,65 грн.

Зазначені накладні підписані представниками обох сторін та скріплені печатками підприємств, на загальну суму 876 622,06 грн.

Гарантійним листом ПАТ «Новокаховський завод плавлених сирів» повідомило ДП «Атлантіс-Пак Україна», що заборгованість станом на 14.12.2018 року у розмірі 555 131 грн. буде погашена згідно викладеного графіку за 10 тижнів.(а.с.21)

Згідно копій банківських виписок, відповідачем частково проведено оплату отриманого товару «за оболонку» без зазначення рахунків та видаткових накладних, на загальну суму 575 000 грн.

Позивач зазначає, що станом на момент звернення до суду з позовом, заборгованість відповідача становить 234 375,55 грн. за наступними видатковими накладними:

№ 1839 від 24 жовтня 2018 року381 132,58 грн.До 14.11.2018 року99 149,09 грн.
№ 2007 від 22 листопада 2018 року22 437,35 грн.До 13.12.2018 року22 437,35 грн.
№ 630 від 15 квітня 2019 року9 681,56 грн.До 06.05.2019 року9 681,56 грн.
№ 661 від 18 квітня 2019 року29 106,70 грн.До 09.05.2019 року29 106,70 грн.
№ 781 від 13 травня 2019 року9 455,99 грн.До 03.06.2019 року9 455,99 грн.
№ 877 від 24 травня 2019 року28 289,21 грн.До 14.07.2019 року28 289,21 грн.
№ 1144 від 27 червня 2016 року36 255,65 грн.До 18.07.2019 року36 255,65 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 та ч. 1 ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч. ч. 1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що укладений між сторонами договір з моменту його укладення набирає силу закону та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1, 2 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судовою колегією встановлено, що як і під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду відповідач не заперечував проти факту отримання зазначеного товару, однак зазначає, що частина поставленого товару виявилась неякісною, а саме за видатковими накладними №1696 від 28.09.18, №1839 від 24.10.2018; до поставленого товару позивачем не було додано посвідчення якості виробника на поставлену партію товару та висновків санітарно-епідеміологічної експертизи, тому відповідач вважає, що строк оплати не настав.

З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2018 р. заступником голови правління, в.о. зав. виробництва, начальником ковбасного цеху, старшим майстром ковбасного цеху ПАО «Новокаховський завод плавлених сирів» складено Акт про те, що « 04.10.2018 від «Атлантіс Пак» доставлена оболонка амітекс комплекст д.45мм кремовий 2+1 г. Янтарь, а також оборочка ПСП ковбасний д.90 жовтий пентафлекс. При виробництві пастоподібних було встановлено, що оболонка погано надягалась на направляючу трубу, на дотик оболонка жорстка, нееластична при фасуванні, вага на виході не фіксована. При фасуванні продукту оболонка проблематична на виході з автомату, здійснюється вигин оболонки, як наслідок часті розриви даних видів оболонок. Кількість оболонки непридатної для виробництва псп ковбасного д.90 см - 19,988 км. Кількість оболонки непридатної для виробництва пастоподібних д.45см - 5,650км. Кількість браку при виробництва 50%» (а.с.23).

Відповідь на претензію ДП «Атлантіс Пак» судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги з огляду на відсутність підпису, дати, номеру, та доказів її направлення відповідачу. (а.с.24)

14.12.2018 відповідачем направлено на адресу позивача претензію №4519, в якій зазначено, що оболонка, поставлена за видатковими накладними №1696 від 29.09.2018 р. на суму 28898,48 грн. та №1839 від 24.10.2018 р. на суму 112556,96 грн., є неякісною. Під час використання зазначеної оболонки було виявлено, що поставлений товар має приховані якісні недоліки, а саме: оболонка неналежним чином надівається на направляючу трубу, на дотик оболонка жорстка, нееластична, при фасуванні готової продукції вага на виході нефіксована. При фасуванні продукції на виході з автомату відбувається згинання оболонки, внаслідок чого вона рветься. Вказані недоліки унеможливлюють використання вищевказаної оболонки при виробництві продукції.

В Претензії відповідач просить позивача прийняти на повернення вказану кількість неякісної оболонки. (а.с.21)

У відповіді на відзив позивач зазначив, що причини, за яким покупець не зміг працювати з продукцією постачальника, обумовлені не поганою якістю товару, а через те, що технолог покупця прийняв рішення працювати без замочування, що прямо суперечить вимогам виробника.

Пунктом 2.2. договору визначено, що підтвердженням якості товару з боку продавця є відповідні для даного виду товару посвідчення якості виробника та висновок державної санітарно-гігієнічної експертизи на відповідний вид продукції.

За умовами п.2.6. договору заміна товару неналежної якості в межах гарантійного строку здійснюється в порядку і в строки, передбачені пунктом 8 даного договору.

Згідно п.8.1., 8.2. договору, приймання-передача товару продавцем і його приймання покупцем за найменуванням, кількістю та ціною здійснюється на підставі накладної (товаротранспортної накладної).

У разі виявлення невідповідності отриманих товарів асортименту, кількості, тарі або упаковці умовам цього договору та/або Додатку на партію товару та/або товаросупровідним документам, Покупець негайно (протягом доби) повідомляє про це продавця і зобов`язаний протягом 15 робочих днів з дати одержання товарів, а щодо прихованих недоліків, тобто недоліків, які можуть бути виявлені лише під час обробки, випробування, використання та зберігання товару - протягом 15 робочих днів з моменту виявлення недоліків, направити продавцю в письмовій формі претензію за виявленими невідповідностями.

Відповідно до п.8.3., 8.4. договору претензії щодо якості товару приймаються до розгляду протягом гарантійного строку на товар. У претензії повинні бути вказані дата та номер Додатку на виготовлення та поставку партії товару, номер рахунку, номер супровідного документа (товаротранспортна накладна, накладна), номер замовлення (зазначений на бірці на тарі (коробі) і короткий опис невідповідностей товару умовам цього договору. До претензії обов`язково мають додаватися підтверджуючі вказані невідповідності документу (у т.ч. фото- і відеоматеріали), зразки дефектних товарів у кількості та вибірці за узгодженням із продавцем, а також пакувальні бірки виробника та бірки, розміщені на тарі (коробі), що вказують на дату виготовлення товарів.

За умовами п.8.5. договору - у випадку направлення претензії без необхідних доказів (документів, зразків, пакувальних бірок тощо), що підтверджують невідповідність товару умовам цього договору та/або товаросупровідним документам, продавець не розглядає таку претензію до моменту отримання від покупця необхідних доказів (документів), про що письмово (засобами електронного зв`язку або факсу) повідомляє покупця. Якщо протягом 15 днів з моменту отримання повідомлення продавця покупець не надасть зазначені вище доказі (документи), товар вважається прийнятим і покупець втрачає право посилатися на невідповідність цього товару умовам цього договору.

Судова колегія зауважує, що відповідач, отримавши товар та підписавши видаткові накладні, визнав факт отримання товару від позивача, відповідно, у нього виник обов`язок оплати отриманого товару.

Посилання апелянта на виявлені приховані недоліки товару судовою колегією відхиляються, оскільки предметом даної справи є стягнення заборгованості за поставку товару, тоді як посилання відповідача на неналежну якість товару можуть бути підставою для відшкодування збитків у разі належного доведення факту постачання товару неналежної якості.

Однак відповідач не звертався в рамках даної справи із зустрічним позовом про стягнення збитків, також матеріали справи не містять доказів існування судових проваджень з відповідними вимогами до ДП «Атлантіс Пак».

До того ж, слід зазначити, що позивач не визнає факту постачання товару неналежної якості, що свідчить про наявність спору між сторонами в цій частині, в той же час судова колегія позбавлена можливості встановлювати зазначені обставини в рамках даного судового процесу.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що Акт від 20.11.2018 року складений в односторонньому порядку представниками відповідача, без участі представників позивача, тому критично оцінює вказаний акт.

Жодного висновку експертизи якості товару матеріали справи не містять.

Пунктом 8.5. договору передбачено, що у випадку непредставлення покупцем претензії у встановлені цим договором строки, товар вважається прийнятим без заперечень, і покупець втрачає право надалі посилатися на які-небудь невідповідності отриманих товарів умовам цього договору, крім випадків виявлення прихованих недоліків товару, які можуть бути виявлені лише під час обробки, випробування, використання та зберігання товару.

Також судом першої інстанції правомірно звернуто увагу на те, що про недоліки товару відповідач дізнався 20.11.2018 року, коли було складено Акт, та дійшов висновку, що відповідачем пропущено строк, встановлений п.8.2 договору - 15 робочих днів з моменту виявлення недоліків для направлення продавцю письмової претензії - не пізніше 11.12.2018р.

Посилання апелянта на те, що гарантійний лист, в якому відповідач визнав заборгованість станом на 14.12.2018 р. в сумі 555131,00 грн., підписаний факсимільним підписом та не може прийматись як належний доказ, судова колегія відхиляє, оскільки матеріали справи містять видаткові накладні, рахунки, експрес-накладні ТОВ «Нова Пошта», та банківські виписки, з яких вбачається вартість та кількість поставленого товару, та відповідно оплати відповідача на рахунок позивача.

Матеріалами справи підтверджується (а.с.62), що відповідач останній платіж в погашення заборгованості здійснив 27.06.2019 р. в сумі 50000,00 грн., що також доводить той факт, що відповідач визнає борг і намагався його погасити.

Отже, на підставі первинних бухгалтерських документів, які визнаються належними та допустимими доказами по справі, суд першої інстанції вірно встановив суму заборгованості в розмірі 234 375,55 грн..

Щодо доводів скаржника про ненадання позивачем при поставці товару висновку державної санітарно- епідеміологічної експертизи та посвідчення якості виробника, а тому, згідно з договором момент оплати на товар не настав, колегія суддів оцінює наступним чином.

Відповідно до п.1.3. договору одночасно з передачею товару продавець зобов`язується передати покупцю такі документи на товар:

- Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи;

- Посвідчення якості виробника;

- Товарну і товаротранспортну накладну;

- Податкову накладну.

Гарантійний строк на товар складає 12 місяців з моменту одержання покупцем товару відповідно до умов цього договору (п.2.5. договору).

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Пунктами 1, 2 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Положеннями статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до статті 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача із вимогою про надання супроводжувальних товарів, в той же час, підписані без зауважень видаткові накладні свідчать про прийняття товару без претензій та зауважень.

Відповідач у відзиві зазначив, що 15.01.2019 року відповідачем на адресу позивача спрямовано вимогу №4544 про надання технічної документації на товар, проте копія вказаної вимоги в матеріалах справи відсутня.

Відповідно до частин 1,2,4 статті 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суд зазначає, що умовами п. 6.2. Договору сторони погодили, що оплата здійснюється покупцем на підставі цього Договору та виставлених Продавцем рахунків протягом 21 календарного дня з моменту переходу права власності на товар.

Тобто сторони не поставили момент виникнення обов`язку оплатити товару у залежність від наявності чи відсутності супроводжувальних документів на товар.

Судовою колегією встановлено, що відповідач отримав відповідний товар, підписав видаткові накладні, тобто, не відмовився від прийняття такого товару.

Тому, враховуючи вказані обставини та умови пункту 6.2 Договору вбачається, що у відповідача виник обов`язок з оплати отриманого товару.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про ненастання строку оплати товару судом відхиляються.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія доходить висновку про законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції, обґрунтованість, дотримання норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, що є підставою для залишення рішення Господарського суду Херсонської області від 21 січня 2020 року у справі № 923/911/19 без змін, а апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський завод плавлених сирів" - без задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями ст. ст. 240, 270, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282-285 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський завод плавлених сирів" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 21 січня 2020 року у справі № 923/911/19 залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст.287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.07.2020 року.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Н.М. Принцевська