ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
02.07.2020 Справа №905/663/20
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,
при секретарі судового засідання Калітіній К.А.,
про стягнення 159840,00грн.-
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився, -
Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», м.Павлоград, Дніпропетровська обл., звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №2024 від 03.04.2020 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергомаш-Донбас», м.Курахове, Мар`їнський район, Донецька обл., про стягнення 159840,00грн., у тому числі:
З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/663/20 визначено суддю Кротінову О.В.
Ухвалою суду від 12.05.2020 прийнято позовну заяву №2024 від 03.04.2020 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/663/20; визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 09.06.2020; встановлено строк позивачу для надання: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповіді на відзив до 09.06.2020; встановлено позивачу надати: докази слати судового збору, у розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір», у строк згідно ч.2 ст.176 Господарського процесуального кодексу України, а саме не більш ніж 10 днів з дня вручення даної ухвали суду; роз`яснено позивачу, що не виконання означеного, буде мати наслідком вчинення процесуальної дії на підставі п.8 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України; встановлено строк відповідачу для надання: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 02.06.2020, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання. Без виклику сторін у судове засідання.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на прострочення виконання відповідачем обов`язку з гарантійного ремонту у строк, передбачений договором поставки №2391-ПУ від 10.02.2017, у зв`язку з чим виникли підстави для нарахування штрафних санкцій.
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.526, 530, 546, 549, 610, 612, 1212 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України та пп.б) п.20 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 р N П-7.
18.05.2020 від представника позивача на електронну поштову адресу суду отримано лист №б/н від 12.05.2020 із копією плітжного доручення на виконання ухвали суду від 12.05.2020.
18.05.2020 від представника позивача отримано лист №1221 від 12.05.2020 на виконання ухвали суду від 12.05.2020, що був надісланий на електронну поштову адресу суду 18.05.2020, до якого додано оригінал платіжного доручення №1553972 від 08.05.2020 на підтвердження доплати судового збору.
Згідно приписів ч.2 ст.216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 09.06.2020 по 02.07.2020, про що сторони повідомлені відповідною ухвалою суду.
Відповідачем відзив суду не представлено.
Явка представників сторін у судове засідання не вимагалась.
Процесуальні документи у даній справі скеровано на означену юридичну адресу відповідача.
Іншої адреси відповідача, підтвердженої належним чином, судом не встановлено.
Одночасно, ухвали Господарського суду Донецької області від 12.05.2020 та 09.06.2020 розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, який створений для відкритого безоплатного цілодобового доступу на офіційному вєб-порталі судової влади України до судових рішень.
Відповідачем жодних пояснень та клопотань суду не надано.
На адресу Господарського суду Донецької області надійшов конверт з ухвалою суду від 12.05.2020, який скеровано на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергомаш-Донбас», що є актуальною на теперішній час, із відміткою «повертається: за закінченням терміну зберігання».
Згідно з п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відтак, за висновками суду, день проставлення у поштовому повідомленні про неотримання особою за адресою місцезнаходження та, як наслідок, повернення за закінченням терміну зберігання - свідчить про відмову зацікавленої особи отримати копію судового рішення і вважаеться днем вручення ухвали суду в силу положень п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України.
Слід зазначити про відстуність заяв або клопотань з боку відповідача, якими повідомлялось про наявність перешкод в реалізації права на ознайомлення з матеріалами справи задля належного використання наданих процесуальним господарським законодавством України прав та виконання покладених на цю особу обов`язку, у тому числі щодо надання відзиву, письмових пояснень тощо.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, з дотриманням завдань, принципів господарського судочинства (ст.2 Господарського процесуального кодексу України) та розумності строків для вчинення процесуальної дії (ст.114 Господарського процесуального кодексу України), основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, суть спору, загальну тривалість розгляду справи, те, що судом створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, та з урахуванням доповнень розділу Х «Прикінцеві положеня» Господарського процесуального кодексу України пунктом 4 щодо продовження на час карантину (з 12.03.2020 року, який триває) строків судового розгляду справи відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» від 30.03.2020 року №540-IX, який набрав чинності з 02.04.2020 року, беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду справи по суті у зв`язку з карантинними заходами, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст.42 Господарського процесуального кодексу України, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, та не встановлено дійсної наявності перешкод, які виникли, у зв`язку з введенням такого карантину, у реалізації процесуальних прав учасниками процесу, що може вплинути на розгляд справи по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, як і для оголошення перерви у справі, та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.
Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази, суд дійшов висновку щодо такого.
За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.
Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
Відповідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
За приписами ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 Господарського кодексу України).
Данні норми кореспондуються з положеннями ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України.
10.02.2017 між Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергомаш-Донбас» (постачальник, відповідач) укладено договір поставки №2391-ПУ, відповідно до п.1.1 якого, в порядку і на умовах, передбачених цим договогом, постачальник зобов`язується поставити у власність покупця продукцію і / або обладнання виробничо-технічного призначення, код згідно з УКТ ЗЕД / ДКПП (продукція), в асортименті, кількості, в терміни, за ціною і з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в цьому договорі і спеціфикаціях, які є невід`ємними частинами до цього договору, зі строком дії у відповідності до п.8.1 договору до 31.12.2019 включно, в разі не виконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх обов`язків за цим договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Оцінивши зміст зазначеного договору, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладена угода за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).
Відповідно до п.2.1 договору якість і комплектність кожного виду продукції, яка постачається, повинна відповідати нормам, стандартам якісних показників і технічних вимог, встановлених діючими нормативними актами України та умовами цього договору. Продукція, що постачається за цим договором, повинна бути новою, якщо інше не обумовлено в специфікаціях до цього договору.
Пунктом 2.2 договору передбачено, що приймання продукції здійснюється на підставі фактичних даних якості і кількості відповідно до звичаїв ділового обороту. Під звичаями ділового обороту сторони розуміють перевірку дотримання постачальником умов цього договору, зокрема, стосовно якості у відповідності до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 р N П-7, в частині, що не суперечить умовам цього договору.
Якщо за результатами проведеного вхідного контролю при прийманні продукції за кількістю, якістю, асортиментом, комплектністю покупцем не виявлено невідповідність даним, вказаним в товаросупровідним документам, сертифікатах якості завода-виробника, паспорті чи додатковим вимогам до даної продукції, обумовленими сторонами у відповідній специфікації до договору, покупець має право оформити за результатами приймання продукції в односторонньому порядку акт приймання продукції за кількістю і якістю (п.2.7 договора).
Згідно із п.4.1 договору продукція виготовлюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та у строки, узгодженими сторонами в специфікаціях до цього договору.
Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яке супроводжується одним документом про якість та / або одним товаросупровідним документом.
Відповідно до п.4.2 договору умови поставки продукції - DDP, згідно з "Інкотермс-2010", з урахуванням умов і застережень, що містяться в цьому договорі та/або відповідних специфікаціях до договору.
Узгоджене місце призначення поставки вказується сторонами у відповідних специфікаціях до договору. Постачальник несе всі витрати, пов`язані з постачанням продукції, до моменту її поставки в узгоджене місце призначення поставки.
У випадках, коли сторонами в специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємини сторін будуть регулюватися положеннями, узгодженими сторонами у відповідних специфікаціях до договору.
Згідно з п.4.7 договору датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, представлених постачальником.
У специфікації б/н від 12.12.2017 до договору поставки №2391-ПУ від 10.02.2017 сторони обумовили поставку трансформаторних підстанцій певної класифікації, гарантійний строк на продукцію становить: 24 місяця з дати введення в експлуатацію, але не більше 30 місяців з моменту поставки (п.4 специфікації).
Як зазначає позивач:
23.03.2018 трансформаторна підстанція ПВКТ 400/6-1,2/0,69УХЛ5 введена в експлуатацію на першому заїзді на магістральному конвеєрному штреку панелі №3;
04.01.2019 трапилось відключення по тепловому захисту трансформаторної підстанції ПВКТ 400/6-1,2/0,69 рем.№741, яке унеможливило подальшу роботу трансформаторної підстанції; листом №13 від 08.01.2019 Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» викликав представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергомаш-Донбас» для участі у комісії по виявленню причин виходу з ладу трансформаторної підстанції ПВКТ 400/6-1,2/0,69 рем.№741 та усунення виявлених недоліків;
14.01.2019 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергомаш-Донбас» для участі у роботі комісії не прибув, надав відповідь у листі №2 від 14.01.2019;
листом №27 від 18.01.2019 позивачем пояснено, що є доказом відсутності перевантаження підстанції;
листом №12/71 від 18.01.2019 Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергомаш-Донбас» щодо виклику представників останнього, який не прибув, надав б/н від 14.02.2019;
Позивачем складено акт на підставі пп.б) п.20 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 р NП-7, без участі представника постачальника, який направлено на адресу відповідача.
З огляду на такі обставини, позивач вважає, що згідно з умовами договору та акта про настання гарантійного випадку, ремонт трансформаторної підстанції ПВКТ 400/6-1,2/0,69 рем.№741 має бути виконаний відповідачем до 04.03.2019.
Оскільки ремонтні роботи не виконано, позивач звернувся до відповідача з претензією №1364 від 15.08.2019 про сплату неустойки за порушення строків гарантійного ремонту за договором №2391-ПУ від 10.02.2017, яка не задоволена.
Станом на 31.03.2020 гарантійний ремонт трансформаторної підстанції ПВКТ 400/6-1,2/0,69 рем.№741 відповідачем не виконано.
Відтак, вважає обґрунтованим нарахування на підставі п.6.5 договору штрафу та пені та заявлення сум цих штрафних санкцій до стягнення.
Перевіривши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідив докази, що представлено в їх обґрунтування, суд не може погодитись із наявністю підстав для застосування відповідальності передбаченою п.6.5 договору за недоведеністю таких, а саме.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.ч.2, 3 ст.675 Цивільного кодексу України договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.
За приписами ч.1 ст.676 Цивільного кодексу України договором гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.
Відповідно до ст.679 Цивільного кодексу України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.
Згідно абз.1 ч.3 ст.680 Цивільного кодексу України якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.
Відповідно до п.3.1 договору постачальник гарантує якість продукції, яка постачається протягом гарантійного строку і відповідає перед покупцем за всіма гарантійними зобов`язаннями. Гарантія поширюється на всі складові вузли, частини і механізми продукції за умови дотримання покупцем встановлених вимог і норм експлуатації відповідної продукції та відсутності механічних пошкоджень на ній.
Гарантійний термін обчислюється від дати введення продукції в експлуатацію, якщо інше не встановлено в специфікаціях до цього договору (п.3.3 договору).
Як було зазначено вище, за визначенням специфікації, гарантійний строк продукції є 24 місяця з дати введення в експлуатацію, але не більше 30 місяців з моменту поставки.
Тобто, виходячи з свідчень позивача, що не спростовані у порядку Господарського процесуального кодексу України гарантійним строком у розглядуваному випадку є перебіг часу по 24.03.2020, а з урахуванням обмежень у 30 місяців з моменту поставки - 15.08.2020.
Пунктом 3.4 договору передбачено, що в разі, якщо протягом гарантійного терміну в поставленій продукції будуть виявлені приховані недоліки, постачальник зобов`язується провести гарантійний ремонт і/або гарантійну заміну протягом чотирнадцяти календарних днів з дати складання/підписання акта про настання гарантійного випадку, якщо інше не обумовлено сторонами в акті про настання гарантійного випадку.
Відповідно до п.3.6 договору в разі, якщо протягом гарантійного терміну, в поставленій продукції будуть виявлені недоліки, покупець зобов`язується викликати представника постачальника телеграмою на адресу постачальника і/або факсу, і/або електронного листа для складання/підписання акта про настання гарантійного випадку.
Уповноважений представник постачальника зобов`язаний прибути за місцем знаходження продукції в протягом сорока восьми годин з моменту (дати) направлення виклику від покупця для прийняття участі в обстеження виявлення недоліків і складання/підписання акта про настання гарантійного випадку.
Пунктом 3.9 встановлено, що у разі неприбуття повноважного представника постачальника в термін, передбачений п.3.6 цього договору, для участі в роботі комісії або безпідставної відмови представника постачальника від підписання акта про настання гарантійного випадку, покупець має право самостійно скласти акт, що є підставою для виконання постачальником своїх гарантійних зобов`язань.
В разі незгоди уповноваженого представника постачальника з висновком комісії про настання гарантійного випадку та складання окремої думки, покупець має право залучити експертну організацію, що має право на проведення досліджень даного виду продукції, висновки якої про причини винекнення недоліків продукції є остаточними і обов`язковими для сторін.
Вищезазначені умови договору не суперечать умовам Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 р NП-7.
З приведених пунктів договору слідує виникнення обов`язку відповідача провести гарантійний ремонт протягом відповідного терміну з дати складання/підписання акта про настання гарантійного випадку, що у свою чергу є фіксацією факту наявності недоліків, які визнаються гарантійним випадком. Відтак, свідчить про спільне підписання цього акта.
Для такого підписання акта про настання гарантійного випадку визначений певний порядок виклику/повідомлення представника відповідача, який повинен бути дотриманий позивачем для того, щоб можна було дійти висновку про неприбуття повноваженого представника відповідача, в термін передбачений п.3.6 договору, або наявності безпідставної відмови представника останнього, що в подальшому може слугувати підставою для виникнення права самостійного складання акта у розумінні абз.1 п.3.9 договору та в подальшому виступати спонуканням для виконання постачальником своїх гарантійних зобов`язань.
Одночасно, за змістом п.3.9 договору, право на одностороннє складання акта про настання гарантійного випадку при непогодженні факта наявності недоліків та визнання їх гарантійним випадком, наявності розбіжностей між постачальником та покупцем щодо цього, не є самостійною підставою для породження безумовного обов`язку виконання постачальником своїх гарантійних зобов`язань та потребує усунення суперечностей. Таким усуненням визначено висновок експертної організації про причини виникнення недоліків продукції, який є остаточним і обов`язковим для сторін.
Матеріали справи містять лист Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» в особі виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Першотравенське» №8 від 08.01.2019 «Про виклик представників», з якого вбачається повідомлення про відключення 04.01.2019 по тепловому захисту трансформаторної підстанції ПВКТ 400/6-1,2/0,69 рем.№741, встановлення при проведенні попереднього розслідування і візуального огляду, виникнення межвиткового замикання високовольтних обмоток силового трансформатора та звернення останнього до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергомаш-Донбас» щодо виклику на 09:00год. 12.01.2019 представників для участі в роботі комісії з обстеження та встановлення причини виходу з ладу трансформаторної підстанції ПВКТ 400/6-1,2/0,69УХЛ5.
Докази направлення відповідачу цього листа в матеріалах справи відсутні, як і його отримання відповідачем.
Є наявним лист-відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергомаш-Донбас» вих.№2 від 14.01.2019, за змістом якого відповідач обізнаний про відключення трансформаторної підстанції ПВКТ 400/6-1,2/0,69УХЛ5, зазначено, що визначений випадок не є гарантійним та викладено власну думку.
Даний лист надано у відповідь на лист №13 від 09.01.2019, який матеріали справи не містять. Отже, не можна встановити зміст листа позивача №13 від 09.01.2019 та відповідно дійсність тверджень про виклик уповноважених осіб на 14.01.2019.
Відтак, за відсутності доказів надсилання листа №8 від 08.01.2019 та самого листа №13 від 09.01.2019, на який міститься посилання у відповіді відповідача №2 від 14.01.2019, не можна дійти до висновку щодо строку, у який зобов`язаний прибути уповноважений представник відповідача для прийняття участі в обстеженні виявлення недоліків і складання/підписання акта про настання гарантійного випадку, та взагалі вважати його встановленим за таких обставин.
Разом з цим, з відповіді №2 від 14.01.2019 слідує непогодження відповідача з висновком позивача про настання гарантійного випадку. Як зазначалось вище, таке у розумінні абз.2 п.3.9 договору має наслідком дію позивача, як реалізацію наданого йому права, залучити експертну організацію, що має право на проведення досліджень даного виду продукції, висновки якої про причини виникнення недоліків продукції є остаточними і обов`язковими для сторін.
Реалізація означеного права позивачем з матеріалів справи не вбачається.
Таким чином, не доведено факта наявності недоліків, які відносяться до гарантійного випадку.
За викладених обставин не слідує однозначного висновку про початок перебігу строку, встановленого п.3.6 договору, та як наслідок щодо його спливу, як і висновку про наявність недоліків, що є гарантійним випадком, а тому і в частині виникнення безспірного права для самостійного складання акта про настання гарантийного випадку.
Тобто не відстежується достатніх підстав для самостійного складання позивачем акта про настання гарантійного випадку, який може виступати безспірною підставою для виконання постачальником своїх гарантійних обов`язків.
Отже, акт про настання гарантійного випадку №18 від 18.02.2019, складений та підписаний одноособово позивачем, який додано до позову, не може бути прийнято судом як доказ самостійної підстави для породження безумовного обов`язку виконання постачальником своїх гарантійних зобов`язань.
Копія схем та розрахунку електропостачання додані до позовної заяви не можуть бути оцінені судом, як доказ відсутності перевантаження підстанції, за відсутності спеціальних знань у проведені досліджень даного.
В свою чергу, також не можна вважати здійсненим виклик представника відповідача листами №27 від 18.01.2019 та 12/71 від 18.01.2019, оскільки не надано доказів їх відправлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергомаш-Донбас». Позначка «вх.239 від 18.01.2019» яка міститься на листі Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» в особі виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Першотравенське» №27 від 18.01.2019 «Про виклик представників» не має ідентифікаційних ознак, тобто не можливо встановити її походження, а отже й розцінювати, як отримання відповідачем.
Лист б/н від 14.02.2019 визнаний позивачем у позові, як відповідь відповідача на лист №12/71 від 18.01.2019 суду не представлено, а отже не підтверджено його існування.
Одночасно, слід зауважити на відсутності доказів направлення акта про настання гарантійного випадку №18 від 18.02.2019 відповідачу, беручи до уваги й те що претензією №1364 від 15.08.2019 на адресу відповідача визначено надсилання акта обстеження від 19.02.2019, який в матеріалах справи також відсутній.
За приписами п.6.5 договору встановлено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання постачальником зобов`язань із гарантійної заміни або гарантійного ремонту продукції, відповідно до п.3.4 цього договору, постачальник, несе наступну відповідальність:
- у разі невиконання постачальником своїх зобов`язань відповідно до п.3.4 цього договору, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 5% від вартості не заміненої та / або не відремонтованої продукції (п.6.5.1 договору);
- у разі невиконання постачальником своїх зобов`язань відповідно до п.3.4 цього договору більш як десять календарних днів, то постачальник, починаючи з одинадцятого календарного дня, сплачує неустойку в розмірі 0,1% від вартістю не заміненої та / або не відремонтованої в термін продукції, за кожен день прострочки (п.6.5.2 договору).
За аналізом пунктів 3.4, 6.5 договору штрафні санкції застосовуються у разі не виконання або несвоєчасного виконання гарантійної заміни чи/або гарантійного ремонту протягом чотирнадцяти календарних днів з дати складання / підписання акта про настання гарантійного випадку, якщо інше не обумовлено сторонами в акті про настання гарантійного випадку.
Обов`язок виконання гарантійного ремонту зумовлений наявністю недоліків продукції, що є гарантійними, в межах гарантійного строку та встановленого певного терміну на його здійснення, що відраховується від дати складання/підписання акта про настання гарантійного випадку.
Таким чином застосування штрафних санкцій згідно п.6.5 договору поставки №2391-ПУ від 10.02.2017 можливе за встановлення вказаних обставин.
Проте, як слідує з встановленого вище, позивачем не доведено такі обставини, а тому і наявність підстав застосування відповідальності на підставі п.6.5 договору.
Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 129, ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ст.ст.233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:
2.В судовому засіданні 02.07.2020 ухвалено рішення (вступна та резолютивна частини рішення).
3.Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Звернути увагу сторін на п.4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України (зміни, внесені згідно із Законом №540-IX від 30.03.2020).
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).
4. Повний текст судового рішення складено 07.07.2020.

Суддя О.В. Кротінова