ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020м. ДніпроСправа № 904/830/20

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровські вежі", м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Попова Валентина Івановича, смт. Гвардійське

про визнання договору недійсним

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Бурчак Ю.О.

Представники:

від позивача не з`явився

від відповідача Попов В.І.

СУТЬ СПОРУ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровські вежі" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Попова Валентина Івановича (далі - Відповідач) про визнання недійсним укладеного сторонами договору про надання охоронних послуг № 2 від 10.07.2019.

Заявлені вимоги Позивач мотивує тим, що спірний договір вчинено в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною та містить ознаки фіктивності, а саме підроблення довіреності на підставі якої укладено спірний договір. У зв`язку із цим позивач вважає, що даний правочин має бути визнаний недійсним у судовому порядку на підставі статей 203, 215, 232, 234 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що спірний договір відповідає діючому законодавству, у зв`язку із чим, відсутні правові підстави для визнання його недійсним.

Ухвалою суду від 04.06.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 23.06.2020 року.

Позивач явку повноважного представника в підготовчі та судове засідання не забезпечив, Про розгляд справи Позивач повідомлявся належним чином, в тому числі засобами електронного зв`язку на офіційну електронну адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно положень ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 23.06.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів із дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, оголосивши стислий зміст та підстави вимог позивача, заслухавши зміст заперечень відповідача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з матеріалів справи, 10.07.2019 року між Позивачем (Замовник) та Відповідачем (Виконавець - Охорона) укладено Договір №2 про надання охоронних послуг за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 35-Б. (надалі - Договір).

Згідно умов Договору Замовник передає, а Охорона приймає під охорону житловий комплекс, за адресою: м. Дніпро , вул. Володимира Вернадського, 35-Б, надалі об`єкт, силами працівників ФОП Попова Валентина Івановича.

З боку Відповідача спірний договір підписаний безпосередньо ФОП Поповим В.І., а від імені ОСББ "Дніпровські вежі", Антоновим С.М., який діяв на підставі довіреності від 24.06.2019, виданої головою правління ОСББ Харлан О.Б.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ОСОБА_1 , за попередньою змовою з Відповідачем, виключно з метою заволодіння грошовими коштами Позивача підробив довіреність від 24.06.2019 року, на підставі якої укладено спірний договір. Зазначаючи, що довіреність видана ОСОБА_1 від імені голови правління Позивача Харлан Олексієм Борисовичем строком лише на 2 місяці, тобто, до 24.08.2019 року.

Позивач звернувся до Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (далі - Відділення) з заявою про скоєння злочину, у зв`язку з чим, внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000200 від 24.01.2020. (а.с.76).

Отже, Позивач вважає, що Договір є недійсним на підставі ст. 232 ЦК України, оскільки він укладений внаслідок зловмисної домовленості ОСОБА_2 та Відповідача з метою незаконного заволодіння коштами Позивача.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, зазначає, що Договір №2 про надання охоронних послуг за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 35-Б від 10.07.2019 року відповідає діючому законодавству, у зв`язку із чим, відсутні правові підстави для визнання його недійсним.

Згідно положень статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначеному цивільним законодавством.

У відповідності до приписів статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину складають як права та обов`язки, про набуття, зміну, припинення яких домовилися учасники правочину.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (стаття 216 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 232 ЦК України, правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Під зловмисною згодою (домовленістю), слід розуміти умисну згоду представника однієї сторони з другою стороною, внаслідок чого настають несприятливі наслідки для особи, від імені якої укладено договір.

Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

Згідно приписів ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач в порушення наведеної норми процесуального закону не довів суду належними та допустимими доказами факт існування обставин, з якими стаття 232 ЦК України пов`язує недійсність правочину.

Що стосується доводів Позивачі відносно підроблення довіреності від 24.06.2019 року шляхом внесення до неї змін щодо строку її дії, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідачем надано суду висновок Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1219/1220-20 від 10.04.2020 року, який виготовлено, в тому числі для розгляду справи 904/830/20. Експертом встановлено, підпис від імені ОСОБА_3 Олексія ОСОБА_4 , розташований в графі Голова правлення ОСББ "Дніпровські вежі" О.Б. Харлан, довіреності без номеру від 24.06.2019 року, виконаний самим ОСОБА_5 . Первинний зміст досліджуваного документу оригіналу довіреності б/н від 24.06.2019 року будь-яким змінам шляхом виправлення, дописки, допечатки, підчистки, травлення тощо не піддавався, отже будь-які зміни в первинний текст документу не вносились (а.с.106-109).

Отже, доводи Позивача щодо підроблення довіреності від 24.06.2019 року на підставі якої було укладено спірний Договір №2 про надання охоронних послуг за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 35-Б від 10.07.2019 року спростовуються висновком судового експерта № 1219/1220-20 від 10.04.2020 року .

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про визнання спірного правочину недійсним.

За приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 101, 104, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням положень пункту 4 розділу Х Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №540-ІХ від 30.03.2020.

Повне рішення складено 02.07.2020

Суддя О.В. Ліпинський