РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.07.2020Справа № 910/5941/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Капішон В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія"Євробудгруп"

про стягнення 194 744,98 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія"Євробудгруп" про стягнення заборгованості у сумі 194 744,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №23/07/2019 від 23.07.2019 про надання послуг з влаштування асфальтобетонного покриття на об`єкті "Капітальний ремонт зливної каналізації на перехресті пр. Соборного - пр. Металургів в м. Запоріжжі" та договором №1-08/2019 від 01.08.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2020 прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/5941/20, розгляд справи поставлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

03.06.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла довідка про стан заборгованості відповідача за договорами №23/07/2019 від 23.07.2019 та №1-08/2019 від 01.08.2019.

05.06.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що не має можливості погасити заборгованість та заявив при ухваленні рішенні розстрочити оплату заборгованості у розмірі 197 666,14 грн на двадцять календарних місяців зі сплатою заборгованості рівними частинами у сумі 16 472,17 грн - 1 місяців та 16 472,27 грн - останній місяць.

30.06.2020 через канцелярію суду від позивача по справі надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує проти задоволення клопотання відповідача про розстрочення рішення суду, оскільки у відповідача виник обов`язок зі сплати боргу ще у 2019 році до запровадження карантинних заходів в країні.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.07.2019 між Комунальним підприємством "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" (субпідрядник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Євробудгруп" (генпідрядник, відповідач) укладений договір №23/07/2019 про надання послуг з влаштування асфальтобетонного покриття на об`єкті «Капітальний ремонт зливної каналізації на перехресті пр. Соборного - пр. Металургів в м. Запоріжжі» (далі - договір №1), відповідно до умов якого субпідрядник бере на себе зобов`язання надати послуги з влаштування асфальтобетонного покриття на об`єкті «Капітальний ремонт зливової каналізації на перехресті пр. Соборного - пр. Металургів в м. Запоріжжі», а забезпечення робіт матеріалами та ресурсами здійснюється генпідрядником. Генпідрядник здійснює фінансування субпідрядника за рахунок коштів замовника (п.п. 1.1., 1.2., 1.4. договору №1).

Пунктом 2.1. договору №1 передбачено, що загальна вартість послуг з влаштування асфальтобетонного покриття на об`єкті «Капітальний ремонт зливової каналізації на перехресті пр. Соборного - пр. Металургів в м. Запоріжжі» визначається договірною ціною, яка є невід`ємною частиною даного договору та складає 242 000, 00 грн, у тому числі ПДВ - 40333,33 грн.

Розрахунки проводяться шляхом оплати субпідряднику генпідрядником виконаних робіт у п`яти денний строк після отримання коштів на рахунок генпідрядника шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок субпідрядника (п. 2.2. договору №1).

Згідно п. 2.3. договору №1 акти приймання виконаних робіт ( форма КБ-2в) та Довідок про вартість виконання робіт та витрат (форма КБ-3) готує субпідрядник і передає для підписання уповноваженому представнику генпідрядника у строк не пізніше 20 числа звітного місяця. Уповноважений представник генпідрядника на протязі трьох днів перевіряє реальність акту і підписує його в частині фактично виконаних робіт.

Пунктами 3.1. та 3.2. договору №1 сторонами погоджено, що початок надання послуг: з моменту підписання договору. Закінчення надання послуг: 31.12.2019 року.

Здача-приймання робіт оформлюється відповідним Актом форми КБ 2-В (п. 4.1. договору).

За змістом пункту 5.1. та 5.3.1. договору №1, генпідрядник зобов`язаний сплатити субпідряднику за виконані роботи відповідно до умов договору, а субпідрядник має право своєчасно і в повному обсязі отримувати плату за надані послуги.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2019 року, але у будь-якому випадку до його повного виконання сторонами (п. 10.1 договору).

Як вбачається з позовної заяви, на виконання умов договору відповідач виконав, а позивач прийняв роботи на загальну суму 89 634,05 грн, що підтверджується актом №812 приймання виконаних будівельних робіт з розрахунком одиничної вартості за жовтень 2019 року на суму 6 881,70 грн та актом №813 приймання виконаних будівельних робіт з розрахунком одиничної вартості за жовтень 2019 року на суму 82 752,35 грн.

В обґрунтування заявленого позову, позивач посилається на те, що всупереч умовам договору, відповідач не оплатив у строки встановлені договором №23/07/2019 від 23.07.2019 виконані роботи на суму 89 634,05 грн.

01.08.2019 між Комунальним підприємством "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Євробудгруп" (замовник, відповідач) укладений договір №01-08/2019 (далі - договір №2), відповідно до умов якого виконавець за умовою не задіяння спецтехніки у власній господарській діяльності, зобов`язується надати послуги спецтехніки, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги, що є предметом даного договору. (п. 1.1. договору №2).

У відповідності до п. 1.2. договору № 2, надання послуг здійснюється з моменту отримання виконавцем письмового замовлення від замовника або замовлення по телефону - 067-619-71-73. Замовлення повинно містити вид транспорту, термін надання послуг, місце надання послуг.

Пунктом 2.1. договору №2 визначено, що вартість однієї машино-години визначається розрахунком вартості (Додаток №1), що є невід`ємною частиною даного договору, відповідно до тарифів, що діють на момент надання послуг.

Загальна вартість цього договору визначається сумою актів виконаних робіт (наданих послуг) (п. 2.2. договору №2).

Відповідно до п. 2.3. договору №2 розрахунок за цим договором проводиться замовником шляхом здійснення попередньої оплати на розрахунковий рахунок виконавця на підставі виставленого рахунку до початку надання послуг.

У відповідності до п. 2.4. договору №2 послуги вважаються прийнятими після підписання сторонами Акту приймання виконаних робіт (наданих послуг).

Згідно з п. 2.5. договору № 2 остаточний розрахунок здійснюється на розрахунковий рахунок виконавця за фактом надання послуг протягом 5 календарних днів з дати підписання сторонами Акту приймання виконаних робіт (наданих послуг).

На виконання умов договору №01-08/2019 від 01.08.2019 позивач надав, а відповідач отримав послуги спецтехніки на загальну суму 105 110,93 грн, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Ф2-А 67 від 16.08.2019, №Ф2-ТУ17 від 23.09.2019, №Ф2-ТУ18 від 24.09.2019, №Ф2-А 83 від 04.10.2019, №Ф2-А 91 від 19.11.2019.

Позивач мотивуючи позовні вимоги зазначає, що відповідач не оплатив вартість наданих послуг згідно підписаних сторонами актів приймання виконаних робіт, а тому у відповідача перед позивачем існує заборгованість у розмірі 105 110,93 грн.

Позивач направляв на адресу відповідача лист з актом звірки взаємних розрахунків за вих.№128 від 10.02.2020 та лист за вих. №311 від 24.03.2020, в яких вимагав сплатити вартість наданих послуг за договорами №23/07/2019 від 23.07.2019 та №01-08/2019 від 01.08.2019, та підписати акти звірки взаємних розрахунків.

Листом за вих.№ 13/04/2020 від 13.04.2020 відповідач повернув підписаний з боку відповідача акт звірки взаємних розрахунків станом на 09.04.2020, який наявний в матеріалах справи, та повідомив позивача, що визнає заборгованість у розмірі 194 744,98 грн, проте немає можливості погасити заборгованість, однак розглядаються усі способи для погашення заборгованості у найкоротший термін.

З огляду на наведене вище, оскільки відповідач вимог позивача не задовольнив, не оплатив у строки встановлені договором №23/07/2019 від 23.07.2019 виконані роботи на суму 89 634,05 грн та за договором №01-08/2019 від 01.08.2019 надані послуги на суму 105 110,93 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості у загальному розмірі 194 744,98 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Положенням статті 838 Цивільного кодексу України встановлено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку.

Частиною першою статті 854 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст. 843 ЦК України).

Згідно із наявними в матеріалах справи, а саме довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2019 року на суму 6 881,70 грн та на суму 82752,35 грн, актами приймання виконаних будівельних робіт №812 та № 813 вартість виконаних позивачем робіт за договором №23/07/2019 від 23.07.2019 становить 89 634,05 грн.

Вказані акти підписані уповноваженими представниками позивача та відповідача без зауважень та заперечень.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як підтверджено наявними в матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) позивач надав відповідачу послуги з спецтехніки за договором №01-08/2019 від 01.08.2019 на загальну суму 105 110,93 грн, а саме: згідно із актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Ф2-А 67 від 16.08.2019 позивачем надано послуги на суму 15 230,38 грн, згідно із актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Ф2-ТУ17 від 23.09.2019 - на суму 11 630,95 грн, згідно із актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Ф2-ТУ18 від 24.09.2019 - на суму 10 491,92 грн, згідно із актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Ф2-А 83 від 04.10.2019 - на суму 35 603,88 грн, згідно із актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Ф2-А 91 від 19.11.2019 - на суму 32 153,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

В пункті 2.2. договору №23/07/2019 від 23.07.2019 сторони погодили, що розрахунки проводяться шляхом оплати субпідряднику генпідрядником виконаних робіт у п`яти денний строк після отримання коштів на рахунок генпідрядника шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок субпідрядника.

Окрім того, у п. 2.5. договору №01-08/2019 від 01.08.2019 визначено, що остаточний розрахунок здійснюється на розрахунковий рахунок виконавця за фактом надання послуг протягом 5 календарних днів з дати підписання сторонами Акту приймання виконаних робіт (наданих послуг).

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідач оплати виконаних робіт за договором №23/07/2019 від 23.07.2019 та наданих послуг за договором №01-08/2019 від 01.08.2019 у загальній сумі 194 744,98 грн. не здійснив.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене вище, оскільки, невиконане зобов`язання за договором №23/07/2019 від 23.07.2019 у розмірі 89 634,05 грн та за договором №01-08/2019 у розмірі 105110,93,00грн підтверджується матеріалами справи, сума заборгованості визнана відповідачем, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення боргу у загальній сумі 194 744,98 грн.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву було заявлено клопотання про розстрочення оплати заборгованості у розмірі 197 666,14 грн на двадцять календарних місяців зі сплатою заборгованості рівними частинами у сумі 16 472,17 грн - 1 місяців та 16 472,27 грн - останній місяць.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на скрутне фінансове становище Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Євробудгруп" та зазначає, що починаючи у зв`язку з Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19» №211 від 11.03.2020, встановлені обмеження, спрямовані на захист прав фізичних і юридичних осіб, а отже відповідачем було зупинено виробничий процес та виникли обставини зі скрутного матеріального становища.

Відповідно до ч. 1 ст.331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні (ч.1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України)

При цьому, за змістом наведеної норми, розстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Положеннями частини 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, розстрочити виконання рішення. Відстрочка або розстрочка виконання рішення допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено суду виняткових обставин, що можуть бути підставами для розстрочки виконання рішення суду, зокрема, наявності доказів, що підтверджують неможливість сплати заборгованості за договорами №23/07/2019 від 23.07.2019 та №01-08/2019 від 01.08.2019.

При цьому суд зазначає, що належне виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем не може ставитися у залежність від запроваджених обмежень на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19» №211 від 11.03.2020, оскільки обов`язок оплатити заборгованість за договорами виникла у відповідача до встановлення заходів щодо запобіганню поширенню короновірусу COVID-19. Окрім того, відповідно до пункту 9 частини 3 ст. 129 Конституції України обов`язковість судових рішень не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про розстрочення оплати заборгованості боргу на користь позивача, а тому з урахуванням викладеного суд відмовляє відповідачу у задоволенні заяви.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені вище обставини, суд задовольняє позовні вимоги Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Євробудгруп" про стягнення заборгованості у сумі 194 744,98 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія"Євробудгруп" (01024, м. Київ, вулиця Круглоуніверситетська, будинок 7, офіс 26/1, ідентифікаційний код 40112982) на користь Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 23, ідентифікаційний код 03345018) заборгованість за договором №23/07/2019 від 23.07.2019 у розмірі 89 634,05 грн та за договором №01-08/2019 від 01.08.2019 у розмірі 105 110,93 грн та судовий збір у розмірі 2921,16 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Дата складення повного тексту рішення: 03.07.2020.

Суддя О.В. Гулевець