УХВАЛА

25 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 916/448/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючий, Пєскова В.Г., Катеринчук Л.Й.,

учасники справи:

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Чорноморська будівельна група",

ініціюючий кредитор - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Порто-Франко",

кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор",

кредитор - Приватне підприємство "Південьтрансресурс",

кредитор - Дочірнє підприємство "Маккенлі",

кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будсистем",

арбітражний керуючий - Селезньов Олександр Вікторович,

арбітражний керуючий - Ільєнок Людмила Сергіївна,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

від 14.05.2020

у складі колегії суддів Аленін О.Ю. - головуючий, , Лавриненко Л.В., Мишкіна М.А.,

за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Порто-Франко"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморська будівельна група"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" (далі - ТОВ "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор", заявник) 03.06.2020, звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 у справі № 916/448/17.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/448/17 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Пєскова В.Г., суддя - Катеринчук Л.Й., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2020.

10.06.2020 засобами електронного зв`язку від арбітражного керуючого Селезньова О.В., надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор", в яких останній зазначає, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не може бути предметом касаційного перегляду в силу положень ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, з урахуванням заперечень арбітражного керуючого Селезньова О.В., Суд дійшов до висновку про відмову у прийнятті касаційної скарги ТОВ "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів скарги, заявник не погоджується з постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2020, якою ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.02.2020, щодо задоволення заяви арбітражного керуючого Селезньова О.В. про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 916/448/17 - скасовано. Заяву арбітражного керуючого Селезньова О.В. про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 916/448/17 задоволено, замінено у судовому наказі Господарського суду Одеської області від 04.06.2019 по справі № 916/448/17 боржника ПАТ АБ "Порто-Франко" на його правонаступника - ТОВ "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор".

З аналізу статей 55, 129 Конституції України вбачається, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція ЄСПЛ) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду є одним із аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ та повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (Рішення ЄСПЛ від 04.12.1995 у справі "Беллє проти Франції"). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції ЄСПЛ, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд. Водночас, право на доступ до суду, закріплене у статті 6, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 Конвенції ЄСПЛ, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Так, згідно Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

Кодекс України з процедур банкрутства № 2597-VIII набрав чинності 21.04.2019, цей Кодекс введено в дію з 21.10.2019.

З дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 441).

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, в редакції на момент прийняття судом апеляційної інстанції оскаржуваної постанови та прийняття судом касаційної інстанції даної ухвали, передбачено, що у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Наведений в частині 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (тобто відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.

Так, постановою Господарського суду Одеської області від 04.06.2019 визнано банкрутом ТОВ "Чорноморська будівельна група", затверджено звіт арбітражного керуючого Селезньова О.В. про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат в процедурі розпорядження майном ТОВ "Чорноморська будівельна група" за період з 09.11.2017 по 07.08.2018 у сумі 61 334,00 грн. та стягнуто з ПАТ АБ "Порто-Франко" на користь арбітражного керуючого Селезньова Олександра Вікторовича 61 334, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.01.2020 замінено кредитора ПАТ АБ "Порто-Франко" на його правонаступника - ТОВ "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор".

05.02.2020 арбітражний керуючий Селезньов О.В. звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою про заміну в виконавчому провадженні ПАТ АБ «Порто-Франко» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінгруп Фактор» у зв`язку з правонаступництвом.

У даному випадку предметом касаційного оскарження є постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2020, якою ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.02.2020, щодо задоволення заяви арбітражного керуючого Селезньова О.В. про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 916/448/17 - скасовано. Заяву арбітражного керуючого Селезньова О.В. про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 916/448/17 задоволено, замінено у судовому наказі Господарського суду Одеської області від 04.06.2019 по справі № 916/448/17 боржника ПАТ АБ "Порто-Франко" на його правонаступника - ТОВ "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор".

Щодо можливості оскарження в касаційному порядку вказаного судового рішення з урахуванням приписів частини 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про таке.

Судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи. Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.

Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване Кодексом України з процедур банкрутства, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у Господарському процесуальному кодексі України. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 918/335/17).

Таким чином, судові рішення, які є предметом касаційного оскарження у цій справі щодо вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження за наказом Господарського суду Одеської області від 04.06.2019 у справі № 916/448/17 про стягнення з ініціюючого кредитора грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат в процедурі розпорядження майном у сумі 61 334, 00 грн., слід відносити до судових рішень з розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства.

В силу обмежень щодо можливості оскарження в касаційному порядку судових рішень прийнятих в межах справи про банкрутство закріплених положеннями частини 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, у цьому випадку постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 не може бути предметом касаційного оскарження у цій справі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У зв`язку з чим, касаційна скарга не підлягає розгляду в порядку касаційного провадження, тому в її прийняті слід відмовити з підстав передбачених пунктом 1 частиною 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, у разі прийняття до касаційного провадження касаційної скарги ТОВ "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" на вказане судове рішення суду апеляційної інстанцій, суд касаційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, що в сукупності з положеннями норм статті 287 ГПК України, виключає можливість касаційного перегляду.

На підставі викладеного та керуючись частиною 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 3, 234, 235, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 у справі № 916/448/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді В.Г. Пєсков

Л.Й. Катеринчук