номер провадження справи 18/24/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2020 справа № 908/523/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Левкут В.В.,

розглянувши матеріали справи № 908/523/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Український папір (04073, м. Київ, вул. Куренівська, буд. 2-Б)

до відповідача комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради (КНП КУ «ЗОКДЛ») (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний/ вул. Дніпровська/ вул. Олександрівська, буд. 70/21/47)

про стягнення 841,77 грн.

Без повідомлення (участі) представників учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю Український папір звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом (№ 52/юр/20 від 25.02.2020) про стягнення з комунальної установи Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня Запорізької області (КУ «ЗОКДЛ») 32809,77 грн., які складаються з 31968,00 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу товару за державні кошти № 92Б/19 від 03.05.2019 та 841,77 грн. пені. Також позивач просить стягнути з відповідача 2000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2020 справу № 908/523/20 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою суду від 04.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/523/20, присвоєно справі номер провадження 18/24/20, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Від позивача 27.03.2020 отримано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач, вказавши на повну сплату відповідачем заборгованості після звернення до суду, просив зменшити розмір позовних вимог, стягнути з відповідача 841,77 грн. пені за прострочення оплати згідно з п. 5.3 договору, 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 2102,00 грн. судового збору.

Ухвалою від 04.06.2020 заява позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду та задоволена. Розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача 841,77 грн. пені за прострочення оплати згідно з п. 5.3 договору.

Цією ж ухвалою суд, встановивши необхідність витребування від сторін додаткових доказів, запропонував відповідачу надати в строк не пізніше 18.06.2020 додаткові пояснення та належні докази, у розумінні п. 5.4 Договору, на підтвердження своїх доводів щодо відсутності бюджетного фінансування установи відповідача з листопада 2019 року по лютий 2020 року Довідку державної казначейської служби, яка обслуговує відповідача, про відсутність коштів у період з 11.11.2019 по 24.02.2020; а також інформацію про наявність листування сторін з приводу відсутності бюджетного фінансування, чи повідомляв відповідач про настання відкладальної обставини відносно оплати отриманого товару. Позивачу запропоновано надати додаткові пояснення та додаткові докази, зокрема, інформацію про наявність листування сторін з приводу відсутності бюджетного фінансування установи відповідача, чи повідомляв відповідач про настання відкладальної обставини відносно оплати отриманого товару.

Тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений тридцятьма днями з дня відкриття провадження у справі (ч. 3 ст. 252 ГПК України), якщо судове засідання не проводиться, сплив 03.04.2020, тому суд розпочав розгляд справи по суті.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Шістдесят днів з дня відкриття провадження у даній справі сплинуло 04.05.2020 (з урахуванням того, що останній день процесуального строку припадає на вихідний день).

Суд зазначає, що 02.04.2020 набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30.03.2020, яким внесено зміни до Господарського та Господарського процесуального кодексів України. Зокрема, пунктом 3 частини 11 Розділу I закону внесені зміни до Господарського процесуального кодексу України:

3) розділ X "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 4 такого змісту:

- визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України № 239 від 25.03.2020 внесені зміни у постанову КМУ № 211 від 11.03.2020 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом (COVID-19), із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, якою на території України продовжено карантин до 24.04.2020 через спалах у світі коронавірусу. На засіданнях КМУ строки загальнонаціонального карантину продовжувались до 11 травня, до 22 травня, до 22 червня та до 31 липня 2020 року.

Приймаючи до уваги наведене, судом продовжено процесуальні строки в межах строку дії карантину для надання можливості реалізації процесуальних прав учасникам справи. За період дії карантину по теперішній час звернень щодо необхідності реалізації таких прав від учасників справи не надходило.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 02.07.2020.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що господарські відносини сторін врегульовані договором купівлі-продажу товару за державні кошти №92Б/19 від 03.05.2019, за умовами якого позивач зобов`язався передати у власність відповідача на умовах цього договору товари за кодом Національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник»: 30190000-7 Офісне устаткування та приладдя різне (папір офісний), а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити товар на умовах, передбачених цим договором. ТОВ «Український папір» виконало свої зобов`язання за договором та в період з травня по листопад 2019 року поставило за відповідними видатковими накладними товар загальною вартістю 59940,00 грн. з ПДВ. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, вартість отриманого товару в повному обсязі у визначений договором строк не сплатив. Направлена на адресу відповідача претензія від 15.01.2020 залишилась без відповіді. Порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо дотримання строків оплати, за доводами позивача, є підставою для покладення на нього відповідальності у вигляді пені. Посилаючись на приписи ст.ст. 11, 22, 509, 510, 525, 526, 530, 610, 611 ЦК України та ст.ст. 193, 198 ГК України, позивач просив позов задовольнити.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштової кореспонденції повноважному представнику позивача 10.03.2020 та повноважному представника відповідача 10.03.2020.

Від відповідача 30.03.2020 (згідно штемпелю відділення зв`язку на конверті відправлено 26.03.2020) надійшов відзив на позов, в якому відповідач вказав, що при поданні позову позивачем безпідставно, не зважаючи про його повідомлення листом від 28.12.2019 щодо припинення КУ «ЗОКДЛ» шляхом перетворення в КНП «ЗОКДЛ» та строки пред`явлення кредиторами своїх вимог до КУ «ЗОДКЛ», позовну заяву пред`явив на ім`я КУ «ЗОДКЛ». Відповідач підтвердив наведені в позові обставини щодо укладення сторонами договору купівлі-продажу товару за державні кошти № 92Б/19 від 03.05.2019 та поставку позивачем товару на загальну суму 59940,00 грн. з ПДВ. При цьому зазначив, що у визначений договором строк не проведено оплату за поставкою від 11.11.2019 на суму 31968,00 грн. у зв`язку з відсутністю бюджетного фінансування відповідними державним органами. Оплата проведена 24.02.2020 одразу після першого бюджетного фінансування, тому вимога про стягнення основного боргу є незаконною. Відносно заявленої вимоги про стягнення 841,77 грн. пені відповідач вказав на її безпідставність, оскільки умовами п. 5.3 договору передбачено відповідальність у випадку порушення строків оплати з вини покупця, а відповідач є бюджетною установою і його вини у простроченні оплати немає. Також відзначив, що сторонами проведено звіряння взаємних розрахунків станом на 01.01.2020, позивачем же до позовної заяви додано акт звірки розрахунків за період з 03.05.2019 по 25.02.2020, проте вказаний акт звірки до відповідача не надходив і ним не підписувався, можливо, якщо б позивач звернувся до відповідача до останнього дня звіряємого періоду, не знадобилося б укладення договору з адвокатом та звернення до суду з позовом. Звертає увагу, що в наданому позивачем на підтвердження надання юридичних послуг детальному описі робіт (надання послуг), виконаних адвокатом, зазначено про надання правничої допомоги відносно стягнення заборгованості з ДП «ЗАВОД 410 ЦА». На підставі зазначеного, відповідач просить суд в позові відмовити повністю.

Також від відповідача 06.04.2020 до суду надійшли заперечення на заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, в яких відповідачем викладені ті ж доводи, що і у відзиві на позов. Відзначає, що стягнення пені та інших судових витрат є безпідставними, а в теперішній час пандемії ще й безпринципними та аморальними.

Позивач на підставі ст. 166 ГПК України 07.04.2020 (відправлено 03.04.2020) надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що згідно з інформацією, розміщеною на веб-порталі Міністерства юстиції України з 28.02.2020 комунальне некомерційне підприємство «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради є правонаступником комунальної установи «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» і просив залучити її до участі у справі, як правонаступника, на підставі ч. 1 ст. 52 ГПК України. Проти доводів відповідача позивач заперечив та відзначив, що відповідачем борг сплачений вже після звернення позивача до суду. Відносно нарахування пені позивач вказав, що відсутність фінансування не є підставою для звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором. Також позивач, посилаючись на помилкове надання до позовної заяви детального опису робіт, виконаних адвокатом, в якому боржником виступає ДП «ЗАВОД 410 ЦА», надав детальний опис робіт щодо послуг адвоката відносно боржника КУ «ЗОКДЛ».

Згідно статті 52 Господарського процесуального кодексу України:

1. У разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

2. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про юридичних осіб-правонаступників юридичної особи комунальне некомерційне підприємство «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради (ідентифікаційний код 05498737) є правонаступником комунальної установи «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької області (ідентифікаційний код 05498737), дата утворення шляхом перетворення 28.02.2020.

Враховуючи вищевикладене, суд визнав за необхідне задовольнити клопотання позивача та здійснити процесуальне правонаступництво, замінивши відповідача комунальну установу Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня Запорізької області на його правонаступника комунальне некомерційне підприємство «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради.

На виконання ухвали від 04.06.2020 відповідачем надано суду додаткові пояснення від 17.06.2020, згідно з якими ГУ ДКС в Запорізькій області на запит відповідача надано лист про відмову у наданні довідки щодо відсутності бюджетного фінансування відповідача у період з 11.11.2019 по 24.02.2020. Відмова обґрунтована тим, що формами звітності, якими збирається та обробляється інформація в органах Державної казначейської служби України, не передбачено формування довідки про відсутність бюджетного фінансування. За поясненням відповідача, з приводу бюджетного фінансування відповідач неодноразово у телефонному режимі спілкувався з позивачем, заборгованість погашено до моменту відкриття провадження у справі.

Від позивача до суду надійшли додаткові пояснення від 23.06.2020, в яких позивач позовні вимоги підтримав та вказав, що у позивача відсутні будь-які документи, що свідчать про листування з відповідачем про відсутність фінансування або про відкладення здійснення оплати.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи без виклику учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Український папір» (продавцем позивачем у справі) та комунальною установою «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької області (покупцем, відповідачем у справі) 03.05.2019 укладений договір купівлі-продажу товару за державні кошти № 92Б/19 (надалі Договір), за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупця на умовах цього договору товари за кодом Національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник»: 30190000-7 Офісне устаткування та приладдя різне (папір офісний), далі по тексту товар, в асортименті, кількості та за цінами, передбаченими Специфікацією № 1, що є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар на умовах, передбачених цим договором. Специфікація № 1 додається (додаток № 1) (п. 1.1 Договору).

В пункті 4.1 Договору сторонами погоджено, що ціна договору становить 59940,00 грн. в т.ч. ПДВ.

За умовами п. 4.3 Договору, відповідно до ст. 49 Бюджетного кодексу України, покупець здійснює оплату за придбаний товар по кожній видатковій накладній шляхом банківського перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця протягом тридцяти днів з моменту постачання товару. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за поставлений товар проводиться на протязі трьох банківських днів з моменту одержання покупцем на свій розрахунковий рахунок бюджетного призначення на вказану закупівлю товару.

Відповідно до п. 5.3 Договору у випадку порушення строку оплати за поставлений товар з вини покупця, покупець за вимогою продавця сплачує пеню в розмірі 0,1% вартості несплаченого товару, але не більше облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення оплати, за кожний день прострочення. Будь-які інші заходи відповідальності (нарахування річних, інфляційних та т.і.) до покупця не застосовуються (покупець є бюджетною неприбутковою установою).

За визначенням п. 5.4 Договору, покупцю не нараховується пеня і він звільняється від оплати пені в разі відсутності коштів на розрахунковому рахунку покупця та/або затримки оплати з боку державної казначейської служби України, де обслуговується покупець. Відсутність коштів підтверджується довідкою державної казначейської служби, яка обслуговує покупця.

Згідно з п. 8.1 Договору цей договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами договору своїх договірних зобов`язань.

Підписаною сторонами та скріпленою печатками підприємство Специфікацією № 1 від 03.05.2019 (додаток № 1 до Договору) узгоджено найменування, одиницю виміру, кількість, ціну та вартість товару.

Матеріали справи свідчать, що позивачем на виконання умов договору поставлено товар на загальну суму 59940,00 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними:

- № КІ-00002823 від 13.05.2019 на суму 7992,00 грн. з ПДВ;

- № КІ-00004381 від 08.07.2019 на суму 19980,00 грн. з ПДВ;

- № КІ-00007216 від 11.11.2019 на суму 31968,00 грн. з ПДВ.

Зазначені вище видаткові накладні підписані уповноваженими особами з боку продавця і покупця та скріплені печатками підприємств.

Матеріали справи також містять копії товарно-транспортних накладних за відповідними поставками.

Вартість отриманого за цими видатковими накладними товару сплачено відповідачем частково в сумі 27972,00 грн. Станом на 25.02.2020 заборгованість відповідача за поставкою від 11.11.2019 становила 31968,00 грн.

Як вказує позивач, у визначений п. 4.3 Договору строк протягом тридцяти днів з моменту постачання товару, відповідачем свої зобов`язання щодо здійснення розрахунків за отриманий товар не виконані, у зв`язку з чим на адресу відповідача 16.01.2020 листом за вих. №1-15.01.2020 від 15.01.2020 направлено Претензію про сплату 31968,00 грн. заборгованості, що підтверджується фіскальним чеком, поштовою накладною та описом вкладення у цінний лист. Відповіді на неї відповідач не надав.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором щодо розрахунків за поставлений товар стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Умовами пункту 4.3 Договору сторони погодили, що оплата за придбаний товар по кожній видатковій накладній здійснюється протягом тридцяти днів з моменту поставки.

Отже, з моменту поставки 11.11.2019 (дата видаткової накладної, за якою виникла заборгованість на час подання позову) та отримання вказаного в ній товару, враховуючи встановлений п. 4.3 Договору строк оплати, кінцевим терміном сплати є 11.12.2019.

Відповідач оплату товару у передбачений договором строк не здійснив.

За таких обставин, матеріалами справи доведено, що відповідач в порушення ст. 692 ЦК України не виконав умови Договору в частині оплати вартості поставленого товару, що призвело до виникнення боргу в сумі 31968,00 грн. На момент звернення позивача до суду з позовом у даній справі (згідно штемпелю відділення зв`язку позовна заява направлена 25.02.2020) заборгованість (основний борг) відповідача перед позивачем за Договором становила в сумі 31968,00 грн.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом, факт отримання товару відповідачем не заперечується, як не заперечується і несплата вартості поставленого 11.11.2019 товару на суму 31968,00 грн. у визначений п. 4.3 Договору строк.

У зв`язку з повною оплатою відповідачем заборгованості після подання позову (26.02.2020) в сумі 31968,00 грн. позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача 841,77 грн. пені та судові витрати.

Заперечуючи проти позову відповідач вважає безпідставними вимоги про стягнення пені, посилаючись на те, що оплату за поставкою від 11.11.2019 на суму 31968,00 грн. не проведено вчасно у зв`язку з відсутністю бюджетного фінансування і здійснена вона 24.02.2020 одразу після першого бюджетного фінансування, отже, вини відповідача у порушенні строку оплати немає. Відповідно, понесені позивачем судові витрати також не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Доводи відповідача суд визнає безпідставними та зазначає наступне.

Як встановлено судом, оплата 31968,00 грн. заборгованості здійснена відповідачем 26.02.2020 платіжним дорученням № 8, тобто після звернення позивача з позовом до суду, і на момент звернення з позовом вимоги є обґрунтованими. Факт прострочення оплати відповідачем не заперечується.

Відносно доводів відповідача щодо відсутності вини у виникненні порушення, що виключає застосування п. 5.3 Договору, відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин, про які він зазначає та не доведено факту здійснення ним дій на усунення порушення.

Умови договору дійсно містять відкладальну умову щодо виконання покупцем обов`язку оплати отриманого товару, однак застосування такої умови можливе при підтвердженні обставини відсутності коштів. Надані відповідачем докази на підтвердження даної обставини не свідчать про відсутність коштів, а вказують, що вищестоящий розпорядник коштів не виділяв їх відповідачу. Довідки /або інформації (повідомлення тощо) від Державної казначейської служби, як то передбачено умовами договору, про відсутність коштів відповідачем не надано.

Відповідно до частини першої статті 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 ЦК і статтею 193 ГК встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини першої статті 530 ЦК якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 617 ЦК особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що сама по собі відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання. Доказів звернення до державної казначейської служби, в якій обслуговується відповідач, з платіжними дорученнями щодо сплати вартості отриманого від позивача товару у визначений договором строк, а також доказів відмови держказначейством у перерахуванні таких коштів у зв`язку з відсутністю фінансування відповідачем не надано.

Отже, відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 905/2358/16 та від 15.05.2012 у справі №3-28гс12 та рішеннях Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України (від 18.10.05) та у справі Бакалов проти України (від 30.11.04).

За порушення грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 841,77 грн. пені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 4 статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

З огляду на наведене судом встановлено підстави щодо стягнення пені за несвоєчасно виконане грошове зобов`язання.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Вимоги про стягнення пені в розмірі 841,77 грн., нарахованої за загальний період з 12.12.2019 по 25.02.2020, позивач обґрунтовує умовами п. 5.3 Договору, яким передбачено право покупця на нарахування пені в розмірі 0,1% вартості несплаченого товару, але не більше облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення оплати, за кожний день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство суд встановив, що розрахунок пені позивачем виконано правильно, тому вимога про стягнення з відповідача пені задовольняється судом у заявленій позивачем сумі.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Відповідач позовні вимоги не спростував, доказів, які могли б свідчити про звільнення його від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, не надав.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

За змістом позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 2000,00 грн. судових витрат на правничу допомогу адвоката Омельченка О.М.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, відповідно до приписів ч. 5 ст. 129 ГПК України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи з аналізу вказаних статей, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен виходити з критеріїв складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також виходити з принципів розумності з врахуванням витраченого адвокатом часу за для надання такої допомоги.

Відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою ними послуг адвоката з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, 24.02.2020 ТОВ «Український папір» (Клієнт) та ОСОБА_1 (Адвокат) укладений Договір № 03/УП/20 про надання правової (правничої) допомоги, за змістом якого, з метою належного юридичного забезпечення господарської діяльності Клієнта, він доручає, а Адвокат зобов`язується:

- надати юридичні консультації та роз`яснення, пов`язані зі стягненням в судовому порядку дебіторської заборгованості, наявної у Клієнта, з боржника КУ «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР у розмірі 31968,00 грн. по договору купівлі-продажу за державні кошти № 92Б/19 від 03.05.2019, а також щодо можливості нарахування та стягнення з даного боржника інфляційних втрат, 3% річних та неустойки від суми наявної заборгованості;

- підготувати позовну заяву до господарського суду про стягнення з КУ «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР дебіторської заборгованості у розмірі 31968,00 грн. по договору купівлі-продажу за державні кошти № 92Б/19 від 03.05.2019, а також здійснити розрахунок на стягнення з даного боржника інфляційних втрат, 3% річних та неустойки від суми наявної заборгованості, в разі, якщо така можливість передбачена чинним законодавством України.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.4. Договору № 03/УП/20 від 24.02.2020 гонорар (винагорода) Адвоката за надання правової допомоги по даному Договору становить 2000,00 грн. без ПДВ. Оплата гонорару Адвоката здійснюється Клієнтом протягом 3 робочих днів х дня отримання рахунку-фактури від Адвоката.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивачем надано Акт приймання-передачі наданих юридичних послуг від 25.02.2020, детальний опис робіт (наданих послуг), платіжне доручення № 61 від 25.02.2020 щодо сплати 2000,00 грн. гонорару згідно договору про надання правової (правничої допомоги № 03/УП/20 від 24.02.2020.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є адвокатом в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджується свідоцтвом про право зайняття адвокатською діяльністю серія КС № 8275/10 від 08.10.2019 та інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної Асоціації Адвокатів України.

Згідно з Актом приймання-передачі наданих юридичних послуг від 25.02.2020 заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. складається з: юридичної консультації щодо можливості стягнення в судовому порядку дебіторської заборгованості з боржника ЗУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР у розмірі 31968,00 грн., а також щодо можливості нарахування та стягнення з даного боржника інфляційних втрат, 3% річних та неустойки від суми наявної дебіторської заборгованості, щодо форм господарського судочинства та розміру судового збору, який підлягає сплаті в залежності від обраної форми господарського судочинства - 0,5 год.; вивчення, аналізу документів щодо здійснених фінансово-господарських взаємовідносин та проведених операцій між ТОВ «Український папір» та КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» по договору купівлі-продажу за державні кошти № 92Б/19 від 03.05.2019 - 0,5 год.; аналізу останньої судової практики з аналогічних справ - 1 година; формування правової позиції у справі - 0,5 год.; здійснення розрахунку пені 0,5 год.; підготовки позовної заяви до господарського суду Запорізької області про стягнення з КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» 31968,00 грн. заборгованості по договору купівлі-продажу за державні кошти №92Б/19 від 03.05.2019 та 841,77 грн. пені - 4 години.

Враховуючи викладене суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, а відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 233, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Здійснити процесуальне правонаступництво, замінивши відповідача комунальну установу Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня Запорізької області на його правонаступника комунальне некомерційне підприємство «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради.

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької обласної ради (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний/ вул. Дніпровська/ вул. Олександрівська, буд. 70/21/47, ідентифікаційний код 05498737) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Український папір (04073, м. Київ, вул. Куренівська, буд. 2-Б, ідентифікаційний код 25394112) 841,77 грн. (вісімсот сорок одну грн. 77 коп.) пені, 2000,00 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу та 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 02.07.2020.

Суддя В.В. Левкут