ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
(вул.Шевченка,16, м. Івано-Франківськ)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2020 Справа № 909/147/20
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І.М.,

секретар судового засідання Савчин Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ ЛЕМБЕРГ", с. Криниця, Миколаївський район, Львівська область, 81643; с. Сокільники, вул. Шептицького, 19 А, Пустомитівський район, Львівська область, 81130;

до відповідача: Фермерського господарства "Персей Агро", Калуське шосе, буд. 2А, с. Угринів, Тисменицький район, Івано-Франківська область,77423; м. Івано-Франківськ, а/с 55, 76008

про стягнення заборгованості в сумі 1 351 394, 72 грн., з яких 879129,60 грн. - основного боргу; 173 080,04 грн. - пені; 175 825,92 грн. - штрафу; 120 814,08 грн. - процентів за користування чужими грошовими коштами; 2545, 08 грн., - інфляційних втрат.

встановив, що ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ ЛЕМБЕРГ" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ФГ "Персей Агро" про стягнення заборгованості в сумі 1 351 394,72 грн., з яких 879 129,60 грн., - основного боргу; 173 080,04 грн., - пені; 175 825,92 грн., - штрафу; 120 814 08 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами та 2 545, 08 грн., - втрати від інфляції. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідач всупереч приписам ГК України, ЦК України та умовам договору поставки мінеральних добрив №42/18 від 05.04.2018, не виконав взяті на себе зобов`язання по оплаті отриманої продукції в строки обумовлені договором. В підтвердження позовних вимог позивач надав суду копії: договору поставки мінеральних добрив №42/18 від 05.04.2018; специфікацій від 05.04.2018; видаткових накладних №68 від 13.04.2018, №262 від 16.06.2018; №273 від 04.07.2018; додаткової угоди від 27.11.2018 та акту звірки взаєморозрахунків.

За несвоєчасне виконання зобов`язання відповідачу нараховано пеню, штраф, проценти за користування чужими грошовими коштами та інфляційні втрати.

26.02.2020, Господарський суд Івано-Франківської області відкрив провадження у справі, призначив підготовче засідання суду на 26.03.2020 та витребував документи необхідні для розгляду справи, зокрема, зобов`язав позивача подати суду для огляду в судовому засіданні оригінали документів, долучених до позовної заяви, а відповідача направити суду відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову.

07.04.2020, представник відповідача подав суду відзив на позов, в якому вказав на те, що персонал ФГ "Персей Агро" перебуває на карантині і представник відповідача не має можливості у доступі до первинних бухгалтерських документів, обмежений в пересуванні, не може ознайомитись з позовною заявою та доданими до неї доказами, а відповідно, не має можливості повноцінно виконувати свої обов`язки по наданню правової допомоги та підготувати належний відзив на позовну заяву. Також у відзиві просить суд продовжити строк на подання відповідачу відзиву на позовну заяву; зменшити розмір нарахованої пені до розміру в 1 гривню; зменшити розмір нарахованого штрафу до розміру в 1 гривню; надати можливість сторонам по справі переглянути умови нарахування процентів за користування чужими коштами та відкласти підготовче засідання на термін проведення карантинних заходів.

08.04.2020, судом винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи №909/147/20 до судового розгляду по суті на 05.05.2020.

Господарський суд Івано-Франківської неодноразово відкладав розгляд справи.

22.06.2020, представник позивача направив суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними в справі матеріалами.

Відповідач в судові засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином ухвалою суду, направленою за його юридичною адресою, про що свідчать відмітка відділу документального забезпечення суду на зворотному боці ухвали та повідомлення про вручення, наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст.43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково.

При цьому суд врахував наступне:

05.04.2018, між ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ ЛЕМБЕРГ" (надалі - постачальник) та ФГ "Персей Агро" (надалі - покупець) укладено договір поставки мінеральних добрив №42/18 (надалі-Договір), згідно умов якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупцеві мінеральні добрива виробництва "Агрітекно Фортілізантес" (Іспанія) - (надалі- продукція), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити продукцію. (п.1.1. Договору).

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що ціна найменування, одиниці виміру та загальна кількість продукції, що підлягає поставці за цим Договором, її часткове співвідношення (асортимент, номенклатура тощо) визначаються в додатках (специфікаціях), що становитимуть невід`ємну частину цього Договору.

В пункті .2 Специфікації від 05.04.2018, сторони погодили загальну ціну (вартість) продукції, що складає 879129,60 грн., що еквівалентно 27208,20 євро.

Згідно п. 2.6. Договору, дата поставки - дата підписання уповноваженими представниками сторін первинних документів передачі продукції (накладних, та/або товарно-транспортних накладних, та/або актів прийому-передачі).

Оплата продукції здійснюється покупцем на умовах 100% попередньої оплати. При цьому, якщо поставка продукції буде здійснена постачальником без одержання від покупця 100% попередньої оплати, то покупець зобов`язаний оплатити одержану продукцію не пізніше наступного банківського дня від дати поставки кожної окремої партії продукції по кожному первинному документу передачі продукції (накладних та/або товарно-транспортних накладних, та/або актів прийому-передачі). (п.3.5. Договору)

27.11.2018, сторони уклали додаткову угоду до Договору, відповідно до п.2 якої покупець зобов`язався в термін до 01.04.2019 сплатити на рахунок постачальника вартість поставленого товару в загальній сумі 879129,60 грн.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі Договору виникли зобов`язальні відносини.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема з договорів. Зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться в ст.ст.179, 193 ГК України.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З матеріалів справи, зокрема, з видаткових накладних №68 від 13.04.2018, №262 від 16.06.2018 та №273 від 04.07.2018, підписаних та скріплених печатками обох сторін вбачається, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання згідно договору, поставив продукцію на суму 879129,60 грн.

Однак, відповідач, як стверджує позивач, не виконав в строки обумовлені договором взяті на себе зобов`язання по оплаті отриманої продукції.

Враховуючи викладене та те, що відповідач доводів позивача належними і допустимими доказами не спростував, доказів в підтвердження оплати продукції в повному обсязі не подав, вимога позивача про стягнення з відповідача 879129,60 грн. основного боргу є обґрунтованою.

Вимоги про стягнення 120814,08 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами та 2545, 08 грн.. інфляційних втрат, слід задоволити, виходячи з приписів ст.625 ЦК України, якими встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом та пункту 4.5. Договору, яким сторони погодили, що у випадку прострочення строку оплати продукції покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 24 % річних від ціни (вартості) продукції, оплату якої прострочено, за весь період прострочення.

Вимогу позивача про стягнення 173 080,04 грн. пені та 175 825,92 грн. штрафу, слід задоволити частково, виходячи з приписів ч.6 ст.232 ГК України, якими встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано та п. 4.4. Договору, яким сторони встановили, що за прострочення строку оплати продукції покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від ціни (вартості) продукції, оплату якої прострочено, за кожен день прострочення. При цьому якщо оплату буде прострочено більше, ніж на 15 календарних днів покупець зобов`язаний додатково сплатити на користь позивача штраф в розмірі 20% від ціни (вартості) продукції, оплату якої прострочено. При перерахунку здійсненого судом самостійно до стягнення підлягають 152414,58 грн. - пені та 175 825,92 грн. - штрафу.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованої пені та штрафу до розміру в 1 гривню у зв`язку з введенням карантинних заходів та зупиненням господарської діяльності ФГ "Персей Агро" слід зазначити наступне:

відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Враховуючи те, що представник відповідача, заявляючи клопотання про зменшення розміру нарахованої пені та штрафу до розміру в 1 гривню, не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували скрутний майновий стан відповідача, неспівмірність нарахованих санкцій із розміром заподіяних збитків чи інших виняткових істотних обставин, суд вважає, що в задоволенні вищевказаного клопотання слід відмовити. Посилання відповідача на введення карантинних заходів та зупинення господарської діяльності ФГ "Персей Агро" судом не приймаються, оскільки спірні правовідносини виникли між сторонами ще в квітні 2019 р. і введення карантинних заходів не могло вплинути на невиконання відповідачем своїх обов`язків згідно договору №42/18 від 05.04.2018.

Твердження представника відповідача, що персонал ФГ "Персей Агро" перебуває на карантині і представник відповідача не має доступу до первинних бухгалтерських документів, обмежений в пересуванні, не отримував від відповідача копію позову та доданих до нього документів, які в силу вимог ГПК України, були направленні позивачем до введення карантинних заходів в Україні, а відповідно, не має можливості повноцінно виконувати свої обов`язки по наданню правової допомоги, судом не приймаються виходячи з того, що розгляд справи неодноразово відкладався і відповідач мав достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав. Також суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією, зокрема, дозволено: з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні. Не зважаючи на вищевказане представник відповідача не повідомив суду про намір взяти участь у судовому засіданні, знайомитися з матеріалами справи чи подати докази, які мають значення для вирішення спору.

Згідно вимог ст.ст. 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати, у відповідності до ст.129 ГПК України, слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст.86, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з фермерського господарства "Персей Агро" (вул. Калуське шосе, буд. 2А, с. Угринів, Тисменицький район, Івано-Франківська область, 77423, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ ЛЕМБЕРГ" (с. Криниця, Миколаївський район, Львівська область, 81643, ) 879129,60 (вісімсот сімдесят дев`ять тисяч сто двадцять дев`ять гривень шістдесят копійок) - основного боргу; 152414,58 (сто п`ятдесят дві тисячі чотириста чотирнадцять гривень п`ятдесят вісім копійок) -пені; 175 825,92 (сто сімдесят п`ять тисяч вісімсот двадцять п`ять гривень дев`яносто дві копійки) - штрафу; 120 814,08 (сто двадцять тисяч вісімсот чотирнадцять гривень вісім копійок) - процентів за користування чужими грошовими коштами; 2545,08 (дві тисячі п`ятсот сорок п`ять гривень вісім копійок) - інфляційних втрат; 19960,94 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень дев`яносто чотири копійки) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Скапровська І. М.

Повне рішення складено 02.07.2020