ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.06.2020 Справа № 905/697/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В., при секретарі судового засідання Лисих О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Маріупольської міської ради (87555, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Миру, будинок 70; ).

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Протей (87537, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Флотська, будинок 125; )

про стягнення 78 741,72 грн., з яких: заборгованість з орендної плати у сумі 74687,48 грн., пеня в сумі 4054,23 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Маріупольська міська рада звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Протей про стягнення 78 741,72 грн., з яких: заборгованість з орендної плати у сумі 74 687,48 грн., пеня в сумі 4054,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором оренди земельної ділянки від 07.11.2017, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 74 687,48 грн., що стало підставою для нарахування позивачем пені в розмірі 4054,23 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Під час розгляду даної справи від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній наполягав на задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що з наданих відповідачем податкових декларацій та електронних платежів не вбачається, за які саме земельні ділянки та в якому розмірі було сплачено орендну плату за земельні ділянки, у тому числі й за спірну. За таких обставин позивач позбавлений можливості встановити, чи вносив відповідач орендну плату за умовами спірного договору. Крім того, дані, зазначені у банківських виписках не є тотожними даним, викладеним у контррозрахунку відповідача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Під час розгляду даної справи від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на те, що ним повністю сплачено орендну плату за спірну земельну ділянку за період з листопада 2017 по грудень 2019, що підтверджується уточнюючою податковою декларацією за 2017 рік, звітною податковою декларацією за 2018 рік, звітною податковою декларацією за 2019 рік, банківськими виписками та платіжними дорученнями, доданими до відзиву на позовну заяву. Враховуючи специфіку правовідносин оренди земельних ділянок, що відносяться до комунального майна, відповідачем зазначено, що ним договірні зобов`язання виконувались не тільки згідно вимог цивільного, а й податкового законодавства. Як стверджує відповідач, будь-яких вимог щодо несплати відповідачем орендної плати від контролюючого органу не надходило. Також представник відповідача просив розглянути справу без його участі на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

07.11.2017 між Маріупольською міською радою (далі орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Протей» (далі - орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець, згідно до рішення Маріупольської міської ради від 25 жовтня 2017 року № 7/22-2148 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вул. Флотська, 125-б у Приморському районі міста Маріуполя, кадастровий номер: :01:015:0859.

В оренду передається земельна ділянка площею 0,1660 га (п. 2.1. договору).

Згідно п. 3.1. договору його укладено на десять років з моменту державної реєстрації права оренди.

Відповідно до п. 4.1. договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату складення договору становить 1 299 996,55 грн.

Згідно п. 4.3. договору орендна плата за землю (платіж) сплачується орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки (за рік) на рахунок: №0055 код 18010600, отримувач Маріуп. УК/Приморський район, , банк Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, МФО 834016.

У разі зміни у встановленому порядку ставки орендної плати, розмір орендної плати змінюється автоматично, без укладання додаткового договору до діючого, на момент внесення відповідних змін, договору оренди земельної ділянки.

Згідно п. 4.4 договору землекористувач сплачує плату за землю з дня виникнення права користування земельною ділянкою на підставі статті 287 Податкового кодексу України.

У разі припинення права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у користуванні у поточному році.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю сплачується рівними частками орендарем за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Пунктом 4.5. договору передбачено, що згідно зі статтею 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення станом на 1 січня поточного року. У разі індексації грошової оцінки земель міста Маріуполя, орендар зобов`язаний вносити орендну плату у новому розмірі з дня індексації.

Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. (п. 4.6 договору).

Згідно п. 4.10 договору після закінчення встановлених Податковим кодексом України строків погашення узгодженого грошового зобов`язання (орендної плати за земельну ділянку) на суму податкового боргу нараховується пеня згідно діючому законодавству. Пеня нараховується на суму податкового боргу із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України згідно діючого законодавства.

Відповідно до п. 5.1. договору земельна ділянка передається в оренду з метою та за цільовим призначенням відповідно до витягу №721 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.10.2017 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (роздрібна торгівля залізними виробами, фарбами та склом).

Передача земельної ділянки орендарю здійснюється відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки, згідно договору оренди. (п. 6.2 договору)

Пунктом 9.2 договору передбачено, що до обов`язків орендаря входить сплата орендної плати в порядку та у строки, передбачені договором (п. 9.2.9 договору); самостійне коригування орендної плати за землю у випадках зміни грошової оцінки або її індексації/зміни розмірів орендної плати (п. 9.2.11 договору).

Відповідно до п. 14.2. договору він набуває чинності відповідно до статей 3-5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після його підписання сторонами та державної реєстрації.

Вищезазначений договір підписано представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

В матеріалах справи наявна копія акту приймання-передачі земельної ділянки, підписана представниками обох сторін без зауважень, згідно якого орендар прийняв, а орендодавець передав у користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вул. Флотська, 125-б у Приморському районі міста Маріуполя, кадастровий номер: :01:015:0859.

Згідно наявної в матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 206195490 від 06.04.2020 вищезазначений договір було зареєстровано державним реєстратором Юридичного департаменту Маріупольської міської ради Корніловим Н.О. 13.11.2017, номер запису про інше речове право 23383488.

Як зазначає позивач, відповідач обов`язок щодо своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати у передбачений договором строк не виконував, внаслідок чого за період з листопада 2018 по грудень 2019 виникла заборгованість з орендної плати в сумі 74 687,48 грн.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду Донецької області з даним позовом.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань і застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення пені.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 цього ж закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст.11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 21 Закону України Про оренду землі орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, за винятком оренди земельних ділянок державної та комунальної власності, строки внесення орендної плати якої регулюються Податковим кодексом України.

Враховуючи положення статті 21 Закону у контекстному зв`язку із умовами договору, спірні правовідносини також регулюються приписами податкового законодавства.

Статтею 269 Податкового кодексу України встановлено, що платниками земельного податку є у тому числі землекористувачі. При цьому, статтею 270 Кодексу передбачено, що об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні.

Згідно зі статтею 271 Податкового кодексу України базою оподаткування земельного податку є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

За змістом ст. 288 Кодексу підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Таким чином, у правовідносинах з оренди земельної ділянки, де орендарем виступає державний або комунальний орган, законодавцем врегульовано, що орендна плата сплачується у порядку, встановленому для сплати земельного податку.

Статтею 287 Податкового кодексу України встановлено, що землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у користуванні у поточному році.

При цьому, податкове зобов`язання щодо плати за землю, сплачується рівними частками орендарем за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Зазначене кореспондується із умовами договору, укладеного між сторонами (п.4.4)

Змістовне поняття календарний місяць означає відповідний місяць року за календарем (січень, лютий, березень і т.д.), починаючи з першого по останній день кожного місяця у календарному році (який становить період з 1 січня по 31 грудня).

Таке визначення порядку оплати із співвідношенням зі строком фактичного користування земельною ділянкою у договорі та Податковому кодексі України цілком відповідає принципу збалансованості інтересів сторін, за яким плата повинна здійснюватися у конкретний проміжок часу, в якому відбувалося використання земельної ділянки орендатором.

Як вбачається з наданих представником відповідача уточнюючих податкових декларацій, копії яких наявні в матеріалах справи, останнім за спірну земельну ділянку за 2017 рік було сплачено оренду плату в сумі 5199,98 грн., за 2018 рік 38 999,90 грн., за 2019 рік 51 310,43 грн.

Таким чином, відповідачем було сплачено за спірний період орендну плату за користування спірною земельною ділянкою 90 310,33 грн., в той час як згідно здійсненого позивачем розрахунку заборгованість за вказаний період складає 74 687,48 грн.

Суд відхиляє посилання позивача на неможливість перевірки повноти сплати відповідачем орендної плати, оскільки з наданих податкових декларацій та платіжних доручень вбачається виконання всіх задекларованих зобов`язань відповідача, які випливають з орендних відносин земельних ділянок державної та комунальної форми власності, у тому числі тих, що стосуються договору, за яким стягується орендна плата.

У зв`язку з викладеним суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості зі сплати орендної плати в сумі 74 687,48 грн., та, відповідно, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 4054,23 грн., які є похідними від цієї позовної вимоги.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судові витрати на підставі ст. ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Маріупольської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю Протей про стягнення 78 741,72 грн., з яких: заборгованість з орендної плати у сумі 74 687,48 грн., пеня в сумі 4054,23 грн. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 24.06.2020 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.06.2020.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова