ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2020 Справа № 914/189/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО», м. Обухів Київської області

до відповідача: Приватного підприємства «Приватна агроторгова фірма «Винниківська», с. Чишки Львівської області

про стягнення 156 041, 94 грн

Суддя Галамай О.З.

Секретар судового засідання Полюхович Х.М.

Представники сторін не зявились

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» подано позов до Приватного підприємства Приватна агроторгова фірма «Винниківська» про стягнення 156 041, 94 грн.

Хід розгляду справи.

Ухвалою суду від 29.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Розгляд справи відображено у відповідних ухвалах суду.

24.06.2020 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Крім того, заявлено про намір подання доказів, що підтверджують розмір судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У судове засідання 25.06.2020 сторони явку повноважних представників не забезпечили, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Аргументи сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наявність рішення Господарського суду Львівської області від 16.04.2019 про задоволення вимог кредитора (ТОВ «СПЕКТР-АГРО») у справі № 914/148/19, не припинило відносин сторін за договором поставки № 142/18-ЛВ від 29.05.2018, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання за цим договором і не позбавляє кредитора права на отримання пені та сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України до моменту його повного виконання, а саме - 26.12.2019.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки з 11 червня 2019 року, кошти які мали бути сплачені на користь ТОВ «СПЕКТР-АГРО» були заарештовані Пустомитівським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області і знаходились у їхньому віданні. Звертав увагу на ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.12.2019 про визнання незаконною бездіяльності ВДВС з виконання наказу суду у справі № 914/148/19.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що відповідач повинен був передбачати наслідки подання апеляційної скарги у справі № 914/148/19, зокрема, зупинення дії рішення та неможливість проведення Пустомитівським РВДВС ГТУЮ у Львівській області дій щодо виконання такого рішення. Поряд з цим позивач погодився з доводами відповідача про те, що дії органу виконання судових рішень були надто повільними, однак такі були ним оскаржені, що підтверджується ухвалою від 17.12.2019. Ствердив, що якщо відповідач вважає, що подання даного позову зумовлено незаконними діями органу виконання судових рішень, такий вправі визнавати їх незаконними та покладати на них збитки. Тому заперечення відповідача вважав необґрунтованими та незаконними, просив позов задоволити в повному обсязі.

Обставини справи.

У січні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ПП «ПАФ «Винниківська» про стягнення 388 736, 98 грн, а саме: 222 095, 60 грн - основного боргу, 224, 98 грн - відсотків за користування товарним кредитом, 37 909, 21 грн - пені, 37 966, 53 грн - 36 % річних, 16 121, 54 грн - індексу інфляції, 74 419, 12 грн штрафу у зв`язку з неналежним виконанням умов договору поставки №142/18-ЛВ від 29.05.2018.

Відповідно до п. 2.10 договору поставки № 142/18-ЛВ від 29.05.2018 у випадку недостатності коштів, отриманих від покупця на виконання в повному обсязі його зобов`язань по цьому договору, постачальник має право провести нарахування коштів в наступному порядку:

1) в рахунок оплати нарахованих відсотків за користування товарним кредитом, передбаченим п. 2.6 договору;

2) в рахунок оплати відсотків за неправомірне користування коштами та індексу інфляції в порядку, передбаченому п. 7.2 (В) договору;

3) в рахунок сплати пені за кожен день прострочення, передбаченої п. 7.2 (А) договору;

4) в рахунок сплати штрафу, передбаченого п. 7.2 (Б) договору;

5) в рахунок оплати вартості (ціни) товару, пропорційно кожній номенклатурі неоплаченого товару;

6) в рахунок оплати різниці товару, передбаченої п. 2.2.3 договору.

Пунктом 7.2 сторонами домовлено, у випадках порушення договору, постачальник має право притягти покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за Договором. За порушення даних умов договору покупець:

А) сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання;

Б) у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує штраф в розмірі 20 % від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання;

В) сплачує на користь постачальника 36 (тридцять шість) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності по всім зобов`язанням (сплаті заборгованості, пені, штрафу, відсотків та індексу інфляції), що виникли на підставі цього договору до 3 років. Сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за порушення грошових зобов`язань припиняється через три роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.04.2019, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 у справі № 914/148/19 позов ТОВ «Спектр -Агро» задоволено частково. Присуджено до стягнення з ПП «ПАФ «Винниківська» на користь ТОВ «Спектр - Агро» 388 443, 02 грн та судовий збір в сумі 5 826, 64 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

29.05.2019 Господарським судом Львівської області видано накази про примусове виконання рішення у справі № 914/148/19.

Як вбачається з платіжних доручень № 837 від 22.07.2019 на суму 50 000 грн, № 853 від 23.07.2019 на суму 50 000 грн та № 4884 від 26.12.2019 на суму 294 269, 66 грн заборгованість на загальну суму 388 443, 02 грн та 5 826, 64 грн судового збору оплачена.

Оскільки заборгованість, присуджена до стягнення рішенням суду у справі № 914/148/19 від 16.04.2019 погашена повністю лише 26.12.2019, позивач заявив до стягнення 69 561, 56 грн пені, 73 820, 93 грн 36% річних за період 24.01.2019-26.12.2019 та 12 659, 45 грн інфляційних втрат за період січень - травень 2019, вересень-листопад 2019 року.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.

Згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 598 ЦК передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК визначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 4 статті 75 ГПК обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.04.2019 у справі №914/148/19 (між тими ж сторонами), яке набрало законної сили 23.10.2019, встановлено факт прострочення виконання ПП «ПАФ «Винниківська» зобов`язань з оплати товару, отриманого від ТОВ «Спектр-Агро» згідно договору поставки №142/18-ЛВ від 29.05.2018.

Вказані обставини не потребують повторного доказування при розгляді цієї справи між тими ж сторонами.

Інфляційне нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є наслідком прострочення боржником грошового зобов`язання і способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 5 статті 11 ЦК у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Проте, за змістом статті 11 ЦК зобов`язальні правовідносини виникають з актів цивільного законодавства, а рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Згідно з ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

У п.7.3 договору №142/18-ЛВ від 29.05.2018, керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності по всім зобов`язанням (сплаті заборгованості, пені, штрафу, відсотків та індексу інфляції), що виникли на підставі цього договору до 3 років. Сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за порушення грошових зобов`язань припиняється через три роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідачем 22.07.2019 та 23.07.2019 сплачено 100 000 грн, які позивач, керуючись приписами ст. 534 ЦК України та п. 2.10 договору зарахував в рахунок погашення судового збору, відсотків за користування товарним кредитом, 36% річних, інфляційних втрат, пені та частини штрафу (2 245, 06 грн). Кошти, в сумі 294 269, 66 грн погасили решту штрафу (72 174, 06 грн) та основну заборгованість (вартість товару на суму 222 095, 60 грн).

Тобто судове рішення у справі № 914/148/19 виконано повністю лише 26.12.2019, у зв`язку з чим грошове зобов`язання відповідача за договором №142/18-ЛВ не припинилося у період нарахування позивачем спірних сум пені, інфляційних втрат і 36 % річних.

Перевіривши нараховані позивачем пеню та 36% річних за період з 24.01.2019 по 26.12.2019, судом встановлено, що початок нарахування є правильним, оскільки у справі № 914/148/19 нарахування здійснювались до 23.01.2019.

Поряд з цим, позивачем не враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань, відсотків та пені.

Здійснивши власний розрахунок, судом встановлено, що підлягає до стягнення 69 397, 27 грн пені та 73 601, 87 грн 36% річних, нарахованих за період 24.01.2019-25.12.2019.

Щодо заявлених до стягнення 12 569, 45 грн інфляційних втрат, нарахованих за періоди: січень-травень 2019 року та вересень-листопад 2019 року, суд зазначає таке.

Нарахування індексу інфляції згідно статті 625 ЦК України відбувається за весь час прострочення без обмежень певним вибірковим періодом. Цією нормою передбачено підрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому, за весь період прострочення. І, якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю (дефляція), то це не змінює її правову природу. Є цілком неприпустимим при розрахунку пропуск жодного місяця. Державні органи статистики щорічно встановлюють загальний індекс інфляції в цілому за минулий рік з обов`язковим урахуванням інфляції за всі без виключення місяці, в яких індекс інфляції був як більше, так і менше одиниці.

Судом встановлено, що при нарахуванні 12 659, 45 грн інфляційних втрат, позивачем в порушення вказаних норм вибірково обрано період нарахування - лише ті місяці, в яких була інфляція, водночас, ті місяці, в яких була дефляція червень, липень, серпень 2019 року, позивачем не враховано.

Тому суд, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат за весь період прострочення встановив, що до стягнення підлягає 9 466, 27 грн.

На спростування доводів відповідача суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права добровільно виконати рішення суду після його прийняття і до моменту накладення арешту на його рахунки. Тому доводи відповідача жодним чином не спростовують наявність у позивача права на стягнення заявлених в позові сум до моменту повного виконання рішення суду.

Враховуючи досліджені та встановлені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» до Приватного підприємства «Приватної агроторгової фірми «Винниківська» в частині стягнення 69 397, 27 грн пені, 73 601, 87 грн 36% річних та 9 466, 27 грн інфляційних втрат є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають до задоволення.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ГПК України).

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Судові витрати.

В силу приписів статті 129 ГПК України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Приватна агроторгова фірма «Винниківська» (місцезнаходження: 81144, Львівська обл., Пустомитівський район, село Чишки, Бічна Шептицьких, будинок 16, ідент. код: 25239392) на Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР-АГРО» (місцезнаходження: 08702, Київська обл., місто Обухів, вул. Промислова, будинок 20, ідент код: 36348550) 69 397, 27 грн пені, 73 601, 87 грн 36% річних, 9 466, 27 грн інфляційних втрат та 2 286, 98 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 01. 07.2020.

Суддя Галамай О.З.