ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 справа № 914/246/20

м.Львів

за позовом: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Голубінка Зіновії Ярославівни, м.Львів

про стягнення 5631,83грн. заборгованості.

Суддя Кітаєва С.Б.

За участі секретаря Зарицької О.Р.

Представники сторін:

від позивача: Карасюк М.В. - представник (довіреність від 22.01.2020);

від відповідача: не з`явився

Суть спору: на розгляді Господарського суду Львівської області знаходиться справа за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Фізичної особи-підприємця Голубінка Зіновії Ярославівни про стягнення заборгованості за договором №Л-157-2017 (П) від 13.06.2017 в сумі 5631,83грн.

Ухвалою суду від 05.02.2020 року відкрито провадження у справі №914/246/20 за даним позовом, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 26.02.2020.

Ухвалою суду від 26.02.2020 відкладено розгляду справи на 25.03.2020.

19.03.2020 в документообігу суду зареєстровано клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням карантинних заходів.

На електронну пошту суду 24.03.2020 надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку з запровадженням карантинних заходів.

Ухвалою суду від 25.03.2020 відкладено розгляду справи на 29.04.2020, у зв`язку з карантинними заходами.

03.04.2020, за вх.№15104/20, в документообігу суду зареєстровано подані позивачем письмові пояснення, у яких, для забезпечення належного та своєчасного обміну процесуальними документами, позивач зазначає свою електронну адресу.

27.04.2020, за вх.№16528/20, в документообігу суду зареєстровано подане позивачем клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з запровадженням карантинних заходів.

29.04.2020 на електронну пошту суду надійшло клопотання (вх.№16779/20) відповідача про перенесення судового засідання на іншу дату, у зв`язку з запровадженням карантинних заходів.

Ухвалою суду від 29.04.2020 відкладено розгляд справи на 20.05.2020.

Ухвалою суду від 20.05.2020 відкладено розгляд справи на 03.06.2020.

03.06.2020 на електронну адресу суду надійшла заява від Фізичної особи-підприємця Голубінки Зіновії Ярославівни (б/н від 03.06.2020), про залучення до справи в якості третьої особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Громадської організації "Народна дія Львів".

Ухвалою суду від 03.06.2020 заяву Фізичної особи-підприємця Голубінки Зіновії Ярославівни (б/н від 03.06.2020) про залучення до справи в якості третьої особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Громадської організації "Народна дія Львів" повернуто заявнику без розгляду.

03.06.2020 на електронну адресу суду надійшов лист від Громадської організації "Народна дія Львів", у якому повідомлялося, що заява Громадської організації "Народна дія Львів" про вступ у справу в якості третьої особи, яка надіслана на адресу суду 02.06.2020, містила описку, а відтак, заявник надсилає виправлений варіант заяви вих.№1/06-2020 від 02.06.2020 про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача. 03.06.2020 на електронну адресу суду поступила ще одна заява від Громадської організації "Народна дія Львів", вих.№1/06-2020 від 02.06.2020, про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача.

Ухвалою суду від 03.06.2020 Заяви Громадської організації "Народна дія Львів" вих.№1/06-2020 від 02.06.2020 (про її вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, про її вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача) повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою суду від 03.06.2020 відкладено розгляд справи на 23.06.2020.

19.06.2020, за вх.№ 1416/20, на адресу суду надійшла заява Громадської організації «Народна дія Львів» за підписом її голови - п.Біликівської А.Р., про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Представник позивача 23.06.2020 в судове засідання з`явився, позовні вимолги підтримав в повному обсязі, проти задоволення заяви про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи заперечив.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 23.06.2020 не забезпечив. 22.06.2020 та 23.06.2020 від Фізичної особи-підприємця Голубінки Зіновії Ярославівни на електронну пошту суду поступили клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання мотивовано тим, що причиною неявки до судового засідання є введенні карантинні заходи і бажання убезпечитися від гострої респіраторної хвороби та масового поширення вірусної інфекції.

Ухвалою суду від 23.06.2020 в задоволенні заяви Громадської організації «Народна дія Львів» вих.№2/06-2020 від 19.06.2020 (вх. №1416/20 від 19.06.2020) про її вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відмовлено.

Розглянувши клопотання відповідача від 22.06.2020 та від 23.06.2020 про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.

Запровадження карантинних заходів не є безумовною підставою задля відкладення розгляду справи та задля безпідставного затягування судового процесу;

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Складовою принципу верховенства права є право на звернення до суду, що передбачено статтею 55 Конституції України та гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд).

Крім того, статтею 64 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. У Конституції України наголошується, що право на справедливий суд не може бути обмежене в умовах воєнного та надзвичайного стану.

Ухвалою від 25.03.2020 відкладено розгляд справи та зазначено, що Рада суддів України, відповідно до листа від 16.03.2020 №9рс-186/20, рекомендує учасникам процесу: всі необхідні документи (позовні заяви, заяви, скарги, відзиви, пояснення, клопотання тощо) надавати Суду в електронному вигляді на електронну адресу Суду; рекомендує учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними у справі матеріалами; утримуватися від відвідування приміщення суду.

За клопотанням відповідача, суд відкладав розгляд справи з 25.03.2020 на 29.04.2020, з 29.04.2020 на 20.05.2020, з 20.05.2020 на 03.06.2020 та з 03.06.2020 на 23.06.2020. Так, зокрема ухвалою-викликом від 03.06.2020 явку в судове засідання повноважних представників сторін справи визнано не обов`язковою (на власний розсуд). Господарським судом звернено увагу на ст.202 ГПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Господарський суд наголошує, що відповідачу надано можливість всі необхідні документи надавати Суду в електронному вигляді на електронну адресу Суду, проте відповідач наданими господарським судом можливостями не скористався.

Отже, відповідачу неодноразово надано можливість подати до господарського суду всі можливі докази на обґрунтування обраної правової позиції, проте відповідач наданими господарським судом можливостями не скористався, відзиву на позовну заяву не подав.

Рекомендація Ради суддів України утриматися від участі у судових засіданнях не є тотожною ігноруванню рекомендацій суду.

Доступ до приміщення Господарського суду Львівської області є дозволений, зокрема, для сторін та їх представників, які з`явилися для участі у судових засіданнях, проте відповідач вказаною можливістю не скористався.

Карантинні заходи послаблено, зокрема дозволено діяльність адвокатів з 11.05.2020, що підтверджується постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343 та є додатковим свідченням того, що адвокат відповідача (Горбатюк Н.В., довіреність чинна з 15.09.2017 до 15.09.2022) мав і час, і право задля подачі всіх доказів на обґрунтування обраної правової позиції та документів, які вважав за потрібне в електронному вигляді на електронну адресу Суду, проте відповідач наданими господарським судом можливостями скористався лише для подання клопотань про відкладення розгляду справи, а не для подання відзиву на позовну заяву.

З приводу неподання відповідачем відзиву на позовну заяву суд зазначає наступне.

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ГПК України.

Таким чином, право на подання відзиву на позовну заяву не є абсолютним, подаючи відзив на позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ГПК України щодо його подання.

Частиною першою статті 46 ГПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ч.4 ст.161 ГПК України, подання заяв по суті, у тому числі відзиву на позовну заяву (відзиву), є правом учасників справи.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 113 ГПК України).

Відповідно до ч.8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно з ч.1 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів господарсько-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження господарського процесу у визначених ГПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ГПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Згідно зі ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, право на подання відзиву на позовну заяву може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії. Обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали господарського суду про відкриття провадження у справі.

Як встановлено судом, ухвалою суду від 05.02.2020 про відкриття провадження у справі відповідачу було встановлено строк для надання відзиву на позов протягом 15 днів з дати отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі та відповідач був попереджений, що в разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвала суду від 05.02.2020 про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 13.03.2020, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення вх.№8660/20 від 18.02.2020, відповідно строк подачі відзиву на позовну заяву сплив 28.02.2020.

У відповідності до ч. 2 ст. 119 ГПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку , чи з ініціативи суду.

Положення п.4 Розділу X Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким процесуальний строк подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину, до уваги судом не беруться, оскільки, як встановлено судом, строк подачі відзиву на позовну заяву сплив 28.02.2020, тобто до 02.04.2020, дати набрання чинності Законом України щодо внесення змін до розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач, у відповідності до ст.165 ГПК України, своїм процесуальним правом не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав.

Отже, явка відповідача/його представника в судове засідання 23.06.2020 не визнавалася судом обов`язковою, а відтак не перешкоджає розгляду справи по суті, в матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення доказів, а тому клопотання відповідача від 22.06.2020 та від 23.06.2020 про відкладення розгляду справи, слід залишити без задоволення.

Позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 13.06.2017 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, правонаступником якого є Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі - Позивач) та Фізичною особою-підприємцем Голубінкою Зіновією Ярославівною (далі - Відповідач) укладено договір № Л-157-2017(П) на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення відкритого літнього майданчика (далі - Договір).

Відповідно до розділу 6 Договору термін дії договору встановлюється: з 13.06.2017 до 31.10.2017.

Відповідно до п.2.1.1 предметом цього договору є надання Орендодавцем Орендареві права на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на розміщення відкритого літнього майданчика площею: 59,80 м.кв.(тротуар, газон, тощо) за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 22.

Згідно п.3.1 Договору, Орендар сплачує Орендодавцеві плату за користування Об`єктом площею 59,80 м.кв. щомісячно до 25 числа поточного місяця, у розмірі: (75,72*59,80*0,4) =1 811,22 грн. (одна тисяча вісімсот одинадцять гривень 22 копійки) за місяць без ПДВ.

Пунктом 2.2.2 Договору, визначено обов`язок Орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати Орендодавцю вартість оренди окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності за діючими на день сплати розрахунковими ставками, визначеними згідно з Положенням про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об`єктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення.

Проте, відповідачем орендна плата вносилась невчасно та не в повному обсязі, а тому станом на 31.12.2019 допущено заборгованість в сумі 5 631,83 грн, що підтверджується Довідкою про заборгованість від 16.01.2020 №4-2302-828 за період з 13.06.2017р. по 31.10.2017 (довідка долучена до матеріалів справи).

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати заборгованості не подав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи із таких мотивів.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач уклали договір № Л-157-2017(П) на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення відкритого літнього майданчика від 13.06.2017, у зв`язку із чим набули взаємних прав і обов`язків.

Термін дії договору встановлюється: з 13.06.2017 до 31.10.2017 (розділ 6 договору).

Відповідно до п.1.1 Договору, предметом цього Договору є надання Орендодавцем Орендареві права на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності для розміщення відкритого літнього майданчика (надалі - Об`єкт) на умовах оренди на терміни відповідно до паспорта відкритого літнього майданчика від 13.05.2017 № 157-2017. Невід`ємною частиною цього Договору є паспорт відкритого літнього майданчика від 13.05.2017 № 157-2017, з вказаним у ньому розміром орендованої площі.

Відповідно до п.1.2 Договору, сторони домовилися, що цей договір не потребує підписання акту приймання-передачі між Орендодавцем та Орендарем. Орендар вступає у користування окремими конструктивними елементами благоустрою з моменту підписання цього договору.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічну норму містить частина 1 статті 283 Господарського кодексу України, згідно з якою за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу (частина 1 статті 284 Господарського кодексу України).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України)

Разом із тим передача в оренду майна, яке є комунальною власністю, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання такого майна, регулюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно з частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктом 1 статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Як встановлено судом розмір орендної плати за користування орендним майном встановлено сторонами в пункті 3.1 договору оренди, відповідно до якого орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди ПС і становить суму 1 181,22 грн за місяць без ПДВ.

Орендну плату за користування об`єктом та розміри орендованої площі встановлюють сторони при укладенні цього Договору. Розмір орендної плати щорічно на кожен наступний рік визначається способом коригування розміру орендної плати попереднього року на рівень інфляції за цей рік. Індексацію орендної плати проводить Орендодавець без внесення змін до Договору (п. 3.2 договору).

Відповідач про дійсність користування орендованим майном та проти наявності заборгованості не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Укладений між сторонами договір оренди у спірний період був дійсним і обов`язковим для виконання сторонами, а отже, в силу положень статті 179 Господарського кодексу України, статей 204, 629 Цивільного кодексу України породжує для його сторін відповідні права та обов`язки, зокрема право Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, як орендодавця, отримати орендну плату та обов`язок ФОП Голубінки З.Я, як орендаря, сплатити цю плату у визначені договором розмірі та строки.

Відповідач самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Проте, суд дослідивши матеріали справи з`ясував, що відповідачем частково оплачено заборгованість по орендній платі у розмірі 4564,27 грн, зокрема: 01.08.2017 у розмірі 1087,00 грн, 01.09.2017 у розмірі 2390,54 грн, 01.12.2017 у розмірі 1086,73 грн, про що зазначено у акті звірки розрахунків станом на 12.06.2020 та підтверджено банківськими виписками станом на 01.08.2017, 01.09.2017, на 01.12.2017.

В той же час, позивач просить стягнути 5631,83 грн заборгованості. Суд зазначає, що отримуючи часткові оплати, позивач частково відносив їх на погашення пені, зокрема:

- з платежу 01.08.2017 у розмірі 1087,00 грн на погашення орендної плати зараховано 1080,75 грн, а на погашення пені - 6,25 грн,

- з платежу 01.09.2017 у розмірі 2390,54 грн. на погашення орендної плати зараховано 2374,49 грн, а на погашення пені - 16,05 грн,

- з платежу 01.12.2017 у розмірі 1086,73 грн на погашення орендної плати зараховано 910,85 грн, погашення пені - 175,88 грн.

При цьому, як зазначив представник позивача у судовому засіданні, позивач керувався п.4.4 договору, де зазначено, що при погашенні суми заборгованості (її частини) кошти, що сплачує орендар, у першу чергу зараховуються у рахунок погашення пені, у наступну чергу - на погашення заборгованості з орендної плати.

Таким чином, враховуючи, що частина сплачених коштів йшла на погашення пені, сума основного боргу, в цій частині, на думку позивача, залишалась не оплаченою. В зв`язку з цим і виникла різниця між заявленою сумою основного боргу та фактичною сумою боргу.

Проте, суд зазначає, що за правилами вказаної статті 534 ЦКУ, застосованої позивачем під час зарахування отриманих від відповідача грошових коштів, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Між тим, слід зазначити, що можливість застосування ст. 534 ЦКУ безпосередньо залежить від змісту реквізиту «Призначення платежу» платіжного документу, яким відповідач здійснював платіж позивачу на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник здійснює переказ коштів з чітким призначенням платежу щодо погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена ст. 534 ЦКУ застосовуватися не може.

Розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до ст. 534 ЦКУ у випадку, коли стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження, або платіж буде отриманий без реквізиту «Призначення платежу» чи як загальна підстава - на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості.

Відповідний порядок встановлено в п. 3.8. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21.01.04 № 22, та п. 1.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну № 88 від 24.05.95, згідно якого отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу.

(Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.18 у справі № 904/12527/16 а постанові Верховного суду від 26.09.19 у справі № 910/12934/18).

Таким чином, враховуючи, що згідно банківських довідок про оплату: від 01.08.2017, від 31.08.2017, від 01.12.2017 чітко вказано призначення платежу з посиланням на договір №Л-157-2017(П) від 13.06.2017 та місяць оренди за який перераховуються кошти, яке відповідач не змінював (не уточнював), суд вважає необгрунтованим зарахування позивачем, сплачених відповідачем коштів по орендній платі розмірі 198,18 грн. на погашення пені.

З врахуванням наведеного, позов підлягає до задоволення частково, а саме в розмірі 5433,65 грн. (5631,83 грн - 198,18 грн).

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 126, 129, 236, 237, 238, 239, 240, 241, 327, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Голубінка Зіновії Ярославівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м.Львів, пл.Галицька, буд.15, ідентифікаційний код 25558625) 5433,65 грн заборгованості за договором від 13.06.2017 №Л-157-2017(П), 2028,03 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили, відповідно до статті 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 30.06.2020 року.

Суддя Кітаєва С.Б.