РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.06.2020Справа № 910/1967/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Капішон В.В. розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КОНТРАКТ- ЕНЕРГО"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 3228572,66 грн

за участю учасників судового процесу:

від позивача: Жукова Л.А.

від відповідача: Компанець Н.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КОНТРАКТ-ЕНЕРГО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості 3 228 572,66 грн, з яких: 173293,72 грн - інфляційні витрати, 2428307,94 грн - пеня, 626 971,00 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №ЦЗВ-07-07418-01 від 13.09.2018.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 14.02.2020 залишив без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КОНТРАКТ-ЕНЕРГО".

20.02.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, допущених при поданні позову.

Враховуючи те, що позовна заява, з урахуванням усунених недоліків, відповідає вимогам, викладеним у ст.ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 24.03.2020.

17.03.2020 через відділ діловодства суду відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з епідеміологічною ситуацією.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, враховуючи постанову Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 №211 та на виконання розпорядження Голови Вищої ради правосуддя від 13.03.2020 №11/0/2-20 "Про додаткові заходи із попередження респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19", судові засідання, які призначені на 24.03.2020, знято з розгляду.

02.04.2020 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що строк прострочення оплати був незначним та така оплата здійснена добровільно, а тому є підстави застосування зменшення відповідальності. Також, відповідач вказує, що позивач не надав доказів спричинення йому матеріальної шкоди внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання по оплаті.

06.04.2020 через відділ діловодства суду відповідачем подано клопотання про зменшення штрафних санкцій до 1 гривні, враховуючи порушення майнових та інших інтересів відповідача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.04.2020 призначено підготовче засідання у справі №910/1967/20 на 05.05.2020.

04.05.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

У судовому засіданні 05.05.2020 суд задовольнив клопотання представника відповідача та оголосив про відкладення підготовчого засідання на 27.05.2020.

26.05.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

27.05.2019 позивачем подано відповідь на відзив, в якій позивач заперечив, викладені у відзиві обставини.

У судовому засіданні 27.05.2020 враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, відсутність інших клопотань, заяв від сторін, судом закрито підготовче провадження та призначено справу №910/1967/20 до судового розгляду по суті на 24.06.2020, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

24.06.2020 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У судовому засіданні 24.06.2020 представник позивача надав пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.06.2020 надав пояснення по суті заперечень на позов, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 24.06.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13.09.2018 між Філією "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Контракт-Енерго" (постачальник) укладено договір №ЦЗВ-07-07418-01 відповідно до умов якого "ПОСТАЧАЛЬНИК" зобов`язується поставити та передати у власність, а "ЗАМОВНИК" прийняти та оплатити Продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору, на умовах, що викладені у цьому Договорі. Найменування Продукції: машини для земельних робіт (бульдозер). Виробник продукції: LIUGONG DRESSTA MACHINERY Sp. z о.о., Stalowa Wola, Poland (Польща) (п. 1.1.-1.3 договір).

Ціна визначається даним Договором і приймається Сторонами: в національній валюті України - гривні, на умовах СРТ (перевезення оплачено до...) пункт призначення - згідно рознарядки замовника. Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у Специфікації до даного Договору. Ціна продукції, узгоджена у Специфікації до даного Договору, включає: вартість продукції, тари, всі податки і збори, передбачені чинним законодавством, транспортні витрати ПОСТАЧАЛЬНИКА згідно п. 5.1., вартість пакету документів, що є необхідним для першої реєстрації Продукції в Україні, згідно чинного законодавства України, витрати на проведення інструктажу уповноваженою виробником особою операторів (2 особи) в Україні. ПОСТАЧАЛЬНИК гарантує незмінність ціни на поставлену Продукцію з моменту відвантаження її за місцем призначення до моменту відправлення коштів ЗАМОВНИКОМ на поточний рахунок ПОСТАЧАЛЬНИКА (п. 4.1, 4.2 договору).

Додатковою угодою № 1 від 17.10.2018 до договору № ЦЗВ-07-07418-01 від 13.09.2018 сторони визначили, що загальна сума даного договору складає: 24 449 200,00 грн. (двадцять чотири мільйони чотириста сорок дев`ять тисяч двісті гривень 00 коп.), крім того ПДВ 20% - 4 889 840,00 грн. (чотири мільйони вісімсот вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок гривень 00 коп.), на загальну суму - 29 339 040,00 грн. (двадцять дев`ять мільйонів триста тридцять дев`ять тисяч сорок гривень 00 коп.). Крім того, сторони анулювали специфікацію № 1 та визначили, що поставка відбувається на підставі специфікації № 2.

Відповідно до Специфікації № 2 до договору № ЦЗВ-07-07418-01 від 13.09.2018 відповідно до якої поставці підлягає бульдозер спеціального призначення з тяговою лебідкою - гусеничний бульдозер DRESSTA модель TD-25M Extra у кількості 1 штука за ціною 29339040,00 грн

Згідно із п. 5.1-5.5 договору ПОСТАЧАЛЬНИК здійснює поставку Продукції автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ (Перевезення сплачено до...) пункт призначення - згідно рознарядки замовника (відповідно до вимог „ІНКОТЕРМС" ред. 2010р.). Вантажовідправником Продукції може бути третя особа, зазначена ПОСТАЧАЛЬНИКОМ. Поставка Продукції проводиться партіями протягом терміну дії договору, тільки після письмової рознарядки ЗАМОВНИКА, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності ЗАМОВНИКА до прийому Продукції. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується у рознарядці, несе ЗАМОВНИК. Рознарядка надається ПОСТАЧАЛЬНИКУ в оригіналі шляхом направлення засобами поштового зв`язку (Укрпошта) цінного листа з описом вкладення та/або направлення сканкопії рознарядки електронним листом із застосування електронної пошти (E-mail). Сторони погоджують, що рознарядка вважається отриманою ПОСТАЧАЛЬНИКОМ з дня її відправлення ЗАМОВНИКОМ засобами поштового зв`язку (Укрпошта) та/або електронною поштою (E-mail). Кожна партія продукції постачається протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати письмової рознарядки ЗАМОВНИКА, якщо інше не вказано у рознарядці. Матеріальні витрати, що виникли при поверненні продукції, яка не була письмово заявлена, покладаються на ПОСТАЧАЛЬНИКА. ЗАМОВНИК не несе відповідальності за ненадання рознарядок (надання не в повному обсязі), якщо це є наслідком зміни планів постачання та фінансування ЗАМОВНИКА. За необхідності, рознарядка може бути відкоригована Замовником, про що обов`язково повідомляється Постачальнику. Датою поставки Продукції вважається дата приймання цієї Продукції ВАНТАЖООДЕРЖУВАЧЕМ - кінцевим одержувачем, реквізити якого зазначені в рознарядці замовника, що підтверджується належно оформленим Актом прийому-передачі, який підписується представниками ВАНТАЖООДЕРЖУВАЧА, ПОСТАЧАЛЬНИКА та затверджується керівництвом служби залізниці ВАНТАЖООДЕРЖУВАЧА, оригінал якого надається ЗАМОВНИКУ. Після готовності продукції до відвантаження, ПОСТАЧАЛЬНИК направляє ЗАМОВНИКУ факсом наступні документи: рахунок-фактуру; документи, що підтверджують якість продукції, зазначені у п.2.2 даного Договору. Приймання продукції Вантажоодержувачем - кінцевим одержувачем, здійснюється при наявності документів, зазначених в п.2.2. даного Договору та повного пакету документів, що необхідні згідно з вимогами чинного законодавства України, для реєстрації Продукції по місцю подальшого базування та документу від виробника з переліком спеціалізованих, авторизованих сервісних підприємств з гарантійного та післягарантійного обслуговування на території України.

Позивачем надано видаткову накладну № 1058 від 19.12.2018, якою підтверджується отримання бульдозера DRESSTA модель TD-25M Extra вартістю 29339040,00 грн вантажоодержувачем АТ "Українська залізниця" ВП "Харківська дирекція залізничних перевезень".

Також, в матеріалах справи міститься акт № 1 приймання-передачі продукції від 19.12.2018, згідно якого бульдозер DRESSTA модель TD-25M Extra, заводський № LDM25M00CJP000369 був прийнятий вантажоодержувачем. Претензій до постачальника відносно кількості, комплектності та наявності технічної документації вантажоодержувач не має. Акт підписаний постачальником, вантажоодержувачем, погоджений Філією "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" та затверджений начальником виробничого підрозділу "Харківська дирекція залізничних перевезень філії " Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця".

Окрім того, відповідно до акту перевірки від 19.12.2018 проведена перевірка експлуатаційних параметрів, органів керування, сигналізації та відображення (на дисплеї керування машиною) робочих параметрів бульдозеру DRESSTA TD-25M Extra. Перевірку проведено із застосуванням усіх доступних в умовах відсутності спеціалізованого обладнання методів, включаючи візуальний огляд та лінійне вимірювання, а також запуск та спостереження за функціонуванням окремих вузлів та пристроїв бульдозеру (як на холостому ходу, так і при навантаженні), включно із застосуванням засобів вбудованого контролю (нормальний та діагностичний режими роботи дисплея - пункт 4.3. «Пульти», розділу 4. «Робота машиною», Інструкції з обслуговування. За підсумками визначено, що бульдозер DRESSTA TD-25M Extra, заводський номер: LDM25M00CJP000369, дата виготовлення: грудень 2018р., щодо якого було проведено перевірку, на момент його приймання Вантажоодержувачем (кінцевим одержувачем), є працездатним та за показниками, встановленими перебігом перевірки, відповідає вимогам зазначеним в Специфікації №1 Договору №ЦЗВ-07-07418-01, а також показникам заявленими виробником у Інструкції з обслуговування та відповідному Паспорті якості.

Оплата за кожну партію поставленої Продукції по даному Договору проводиться ЗАМОВНИКОМ протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дати оформлення та реєстрації податкової накладної, у відповідності до вимог чинного законодавства України та у відповідності з рахунком-фактурою на поставлену партію Продукції, обумовлену згідно з п. 5.2 при наявності документів зазначених в п. 7.1 цього Договору. У разі постачання Продукції, що не відповідає якості та/або асортименту, та/або кількості, ЗАМОВНИК має право відстрочити оплату за поставлену неякісну Продукцію до заміни вказаної Продукції. В такому разі ЗАМОВНИКУ не нараховуються штрафні санкції та збитки. У разі прострочення ПОСТАЧАЛЬНИКОМ термінів постачання продукції, термін оплати за дану продукцію збільшується за кожний календарний день прострочення постачання продукції на 1 банківський день відповідно. Термін прострочення є різниця календарних днів між датою планового прибуття на умовах згідно п.5.2. та датою фактичної поставки продукції (п. 6.1, 6.4, 6.5 договору).

Позивачем надано квитанцію №1 про реєстрацію податкової накладної від 19.12.2018 № 24 в Єдиному реєстрі податкових накладних щодо проведення господарської операції на загальну суму 29 339 040,00 грн.

Відповідно до п. 13.7 договору, термін дії даного Договору встановлюється з моменту його підписання Сторонами до 31.12.2018. Проте в частині оплати - до повного виконання сторонами зобов`язань та в разі наявності потреби ЗАМОВНИКА, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою, направленими на адресу ПОСТАЧАЛЬНИКА, - до повного виконання.

В разі несвоєчасної оплати за поставлену Продукцію, ЗАМОВНИК сплачує ПОСТАЧАЛЬНИКУ пеню в розмірі облікової ставки НБУ від вартості несплаченої Продукції за кожен день прострочення. При розрахунку пені ПОСТАЧАЛЬНИК враховує умови п.6.5. даного договору, якщо випадки несвоєчасного постачання Продукції мали місце (п. 10.6 договору).

Звертаючись до суду із вказаним позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішенням Господарського суду м. Києва від 06.06.2019 у справі №910/2476/19 позов задоволено частково, вирішено стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Конракт-Енерго" суму боргу у розмірі 29339040, 00 грн, пеню у розмірі 1351605,37 грн, 3% річних у розмірі 226674,23 грн, судовий збір у розмірі 463759,79 грн. В частині позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" пені у розмірі 14468,58 грн, 3% річних у розмірі 2411,43 грн відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2019 у справі №910/2476/19 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 21.01.2020 постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 і рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2019 у справі № 910/2476/19 залишено без змін.

Оскільки позивач зазнав значних фінансових втрат у зв`язку з не виконанням відповідачем свого зобов`язання та враховуючи, що відповідач не оплатив суму заборгованості за рішенням Господарського суду м. Києва від 06.06.2019 у справі №910/2476/19 у розмірі 29 339 040, 00 грн, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 173 293,72 грн за період з 12.02.2019 по 01.02.2020, 3% річних у розмірі 626 971,00 грн за період з 17.05.2019 по 01.02.2020, пені у розмірі 2 248 307,94 грн за період з 17.05.2019 по 12.08.2019.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенні Європейського суду з прав людини Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, §77, від 25.07.2002, а також рішенні Європейського суду з прав людини Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§42 та 60, від 22.11.2007 встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, обставини встановлені у рішенні Господарського суду м. Києва від 06.06.2019 у справі №910/2476/19 повторного доведення не потребують.

Як встановлено судом у рішенні Господарського суду м. Києва від 06.06.2019 у справі №910/2476/19 та підтверджено матеріалами справи у даній справі, відповідач 19.12.2018 отримав від позивача товар на загальну суму 29339040,00 грн на підставі договору №ЦЗВ-07-07418-01 від 13.09.2018 та не оплатив його у встановлені договором строки.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В пункті 6.1. договору сторони погодили, що оплата за кожну партію поставленої Продукції по даному Договору проводиться ЗАМОВНИКОМ протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дати оформлення та реєстрації податкової накладної, у відповідності до вимог чинного законодавства України та у відповідності з рахунком-фактурою на поставлену партію Продукції, обумовлену згідно з п. 5.2 при наявності документів зазначених в п. 7.1 цього Договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У рішенні Господарського суду м. Києва від 06.06.2019 у справі №910/2476/19 задовольняючи вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 29339040,00 грн. судом зазначено, що оскільки, податкова накладна була зареєстрована 27.12.2018, то відповідач зобов`язаний був оплатити отриманий товар у строк до 11.02.2019 (включно), а тому відповідач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання з 12.02.2019.

Таким чином, у зв`язку із не виконанням зобов`язань та простроченням оплати відповідачем заборгованості за договором №ЦЗВ-07-07418-01 від 13.09.2018 у розмірі 29339040,00 грн, враховуючи, що рішенням Господарського суду м. Києва від 06.06.2019 у справі №910/2476/19 було вирішено стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційних втрат за період з 12.02.2019 по 16.05.2019, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 173 293,72 грн за період з 12.02.2019 по 01.02.2020, 3% річних у розмірі 626 971,00 грн за період з 17.05.2019 по 01.02.2020, пені у розмірі 2 248 307,94 грн за період з 17.05.2019 по 12.08.2019.

В пункті 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із п. 10.6. договору, в разі несвоєчасної оплати за поставлену Продукцію, ЗАМОВНИК сплачує ПОСТАЧАЛЬНИКУ пеню в розмірі облікової ставки НБУ від вартості несплаченої Продукції за кожен день прострочення. При розрахунку пені ПОСТАЧАЛЬНИК враховує умови п.6.5. даного договору, якщо випадки несвоєчасного постачання Продукції мали місце.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

З розрахунку позивача вбачається, що позивач здійснює нарахування пені за період з 17.05.2019 по 12.08.2019 у розмірі 2 428 307,94 грн та 3% річних за період з 17.05.2019 по 01.02.2020 у розмірі 626 971,00 грн

Однак, судом здійснено перерахунок пені за вказаний позивачем період з 17.05.2019 по 12.08.2019 та встановлено, що позивач здійснює нарахування пені в розмірі подвійної ставки НБУ від вартості несплаченої продукції. При цьому, п. 10.6. договору сторонами визначено, що відповідач сплачує позивачу у разі несвоєчасної оплати за поставлену продукцію у розмірі облікової ставки НБУ.

Отже, позивачем не обґрунтовано застосовано подвійну облікову ставки НБУ, в то час, як сторони в договорі погодили облікову ставку НБУ.

Таким чином, враховуючи неоплачену вартість поставленої продукції у розмірі 29339040,00 грн, у відповідності до здійсненого судом перерахунку пені за період 17.05.2019 по 12.08.2019 є сума пені в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежу становить 1 213 752,06 грн.

Отже, у зв`язку із простроченням оплати відповідачем заборгованості за договором №ЦЗВ-07-07418-01 від 13.09.2018 у розмірі 29339040,00 грн, враховуючи, що рішенням Господарського суду м. Києва від 06.06.2019 у справі №910/2476/19 за період з 12.02.2019 по 16.05.2019 стягнуто з відповідача пеню, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно здійснено нарахування пені за період з 17.05.2019 по 12.08.2019, тобто не більше шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

Також, судом перевірено розрахунок 3% річних та встановлено, що вірним розрахунком 3% річних є 626 760,43 грн.

Отже, з відповідача підлягають стягненню пеня у сумі 1 213 752,06 грн. та 3% річних у сумі 626 760,43 грн, у зв`язку із чим позовні вимог підлягають частковому задоволенню.

Щодо розрахунку інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що розрахунок інфляційних втрат позивача у розмірі 173 293,72 грн за період з 12.02.2019 о 01.02.2020 є арифметично вірним, а тому підлягає задоволенню повністю.

Щодо вимог відповідача про зменшення штрафних санкцій на підставі статті 233 Господарського кодексу України, то суд зазначає, що частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Зазначену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі 467/1346/15-ц.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 2 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Однак, судом встановлено, що розмір нарахованої пені не є завищеним та відповідає заборгованості за договором. Відповідачем не наведено належних обґрунтувань обставин, які були б підставою для зменшення суми пені, доказів часткової сплати заборгованості не надано.

З урахуванням наведеного, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для зменшення штрафних санкцій до 1 гривні, у зв`язку із чим відповідне клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд задовольняє частково позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КОНТРАКТ-ЕНЕРГО" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 173 293,72 грн - інфляційні витрати, 1 213 752,06 грн - пені, 626 760,43 грн - 3% річних.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "КОНТРАКТ-ЕНЕРГО" (03150, м. Київ, вулиця Предславинська, будинок 34Б, офіс 7; ідентифікаційний код 33536263) інфляційні втрати у сумі 173 293,72 грн, 3% річних у сумі 626 760,43 грн, пеню у сумі 1 213 752,06 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 30 207,09 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 03.07.2020.

Суддя О.В. Гулевець