ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2020 р. Справа№ 910/9245/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Продконтракт»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2020

у справі №910/9245/17 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продконтракт»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива»

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України (далі - НБУ, позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продконтракт» (далі - ТОВ «Продконтракт», відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2017 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (далі - ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», третя особа).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №910/9245/17 позов задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» за Кредитним договором №12/09/3 від 23.02.2009 перед НБУ в загальній сумі заборгованості 93 250 821,92 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.03.2010, укладеним між НБУ та ТОВ «Продконтракт», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О. та зареєстрованим в реєстрі за №642 на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: Рівненська область, м. Сарни, вул. Матросова, буд. 2 та земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Рівненська область, м. Сарни, вул. Матросова, буд. 2; стягнуто з ТОВ «Продконтракт» на користь НБУ витрати на сплату судового збору в сумі 239 974,27 грн.

23.01.2020 Господарським судом міста Києва на виконання вказаного рішення видано відповідні накази.

04.02.2020 НБУ звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою вих. №63-0008/5348 від 03.02.2020 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, в якій просив визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення до виконання наказів Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №910/9245/17 та поновити пропущений строк для пред`явлення їх до виконання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 у справі №910/9245/17 заяву НБУ про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання задоволено, поновлено строк для пред`явлення наказів Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №910/9245/17 до виконання.

Постановляючи вказану ухвалу, суд виходив з того, що стягувачем за даними наказами є НБУ, а відтак, в силу ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення наказів Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №920/9245/17 до виконання складає три місяці; оскільки апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 тривало вісім місяців, суд дійшов висновку, що строк пред`явлення виконавчого документу заявником пропущений з незалежних від нього причин, а тому цей строк підлягає поновленню.

Не погодившись із вищезазначеною ухвалою, ТОВ «Продконтракт» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким в задоволенні заяви НБУ про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, а саме, ст.ст. 42, 162, 174 234, 329 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказував на те, що судом було позбавлено ТОВ «Продконтракт» права на ознайомлення з матеріалами справи, на подання письмових заперечень, а також на безпосередню участь представника під час розгляду заяви; станом на 17.02.2020 відповідач не отримав ухвали суду про розгляд заяви НБУ, а також не отримав від НБУ копії заяви з додатками; за відсутності доказів направлення НБУ заяви учасникам справи та за відсутності підтвердження повноважень особи, що її підписала, вказана заява повинна була бути залишена судом без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2020 поновлено ТОВ «Продконтракт» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 у справі №910/9245/17, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, розгляд апеляційної скарги призначено на 01.07.2020, встановлено НБУ та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач скористався правом, наданим статтею 263 ГПК України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти її доводів, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач наголошував на безпідставності доводів апелянта про невиконання НБУ обов`язку щодо надсилання копій заяви учасникам справи, оскільки відповідні докази були надані суду та на даний час наявні в матеріалах справи; надіслане відповідачеві поштове відправлення, яке містило копію заяви, було повернуто у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання; доводи апелянта щодо порушення судом прав відповідача на ознайомлення із матеріалами справи, на подачу письмових заперечень, а також на безпосередню участь його представника під час розгляду заяви не відповідають дійсності, оскільки про розгляд заяви відповідачеві стало відомо 17.02.2020, тобто за один день до судового засідання; в апеляційній скарзі не зазначено жодних обставин, які перешкоджали до судового засідання ознайомитись із матеріалами справи; у судовому засіданні був присутній представник відповідача, і саме в судовому засіданні, з метою затягування процесуального строку, було подано клопотання про відкладення розгляду заяви для можливості ознайомитись із матеріалами справи, в тому числі із самою заявою; враховуючи положення ст. ст. 129; 129-1 Конституції України, ст. 326 ГПК України щодо обов`язковості судового рішення, а також виходячи з того, що ст. 329 ГПК України встановлено десятиденний строк для розгляду заяв про поновлення пропущеного строку, суд правомірно відмовив у задоволенні клопотання відповідача та розглянув заяву НБУ; доводи апелянта щодо відсутності повноважень у особи, яка підписала заяву є безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявні відповідні докази на підтвердження таких повноважень.

30.06.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла відповідь на відзив НБУ на апеляційну скаргу ТОВ «Продконтракт», в якій апелянт вказував на те, що позивачем пропущено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу, а також наголошував на відсутності в матеріалах справи доказів, що підтверджують надсилання НБУ заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відповідачеві, у зв`язку з чим остання підлягала залишенню судом без розгляду.

У судове засідання третя особа явку свого уповноваженого представника не забезпечила, про день, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що третя особа не повідомила суд про поважність причин нез`явлення до суду апеляційної інстанції, клопотань про відкладення розгляду справи не подала, з огляду на встановлені статтею 273 ГПК України строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за її відсутності

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та направити справу для розгляду скарги до суду першої інстанції.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги не визнав, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні скарги, а ухвалу суду залишити без змін.

01.07.2020 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про поновлення, відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що є у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 326 ГПК України).

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у пар. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частиною 1 статті 327 ГПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2020 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №910/9245/17, яке набрало законної сили 09.10.2019, Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази, стягувачем за якими є НБУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Враховуючи дану норму Закону, а також те, що стягувачем за вказаними наказами є НБУ, місцевим господарським судом правильно встановлено, що строк пред`явлення наказів Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №920/9245/17 до виконання складає три місяці.

Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, з метою недопущення пропуску строку для пред`явлення наказів до виконання, 26.06.2019 НБУ звернувся до Господарського суду м. Києва із заявою вих. №63-0008/33018 від 25.06.2019 про видачу виконавчих документів.

Однак, 24.06.2019 у зв`язку з надходженням апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінське товариство «УЛФ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.05.2019 у справі №910/9245/17 матеріали господарського справи №910/9245/17 були направлені до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінське товариство «УЛФ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.05.2019 у справі №910/9245/17 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.05.2019 у справі №910/9245/17 залишено без змін.

11.07.2019 ТОВ «Продконтракт» подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №910/9245/17.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2019 повернуто ТОВ «Продконтракт» матеріали апеляційної скарги від 11.07.2019 на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №910/9245/17 з доданими до неї документами.

05.11.2019 НБУ повторно звернувся до Господарського суду м. Києва із заявою вих. № 63-0008/57499 від 04.11.2019 про видачу виконавчих документів.

12.11.2019 матеріали господарської справи №910/9245/17 повернуто до Господарського суду міста Києва.

Разом з тим, 29.11.2019 матеріали господарської справи №910/9245/17 були направлені до Північного апеляційного господарського суду у зв`язку з надходженням апеляційної скарги ТОВ «Продконтракт» від 15.11.2019 на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 по справі №910/9245/17.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2019 матеріали апеляційної скарги та зміненої апеляційної скарги ТОВ «Продконтракт» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 повернуто апелянту.

23.01.2020 матеріали господарської справи №910/9245/17 повернуто до Господарського суду міста Києва.

Таким чином, апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 тривало понад вісім місяців.

Як було зазначено вище, 23.01.2020 Господарським судом міста Києва видано відповідні накази №910/9245/17 від 23.01.2020 на виконання рішення суду від 23.05.2019, яке набрало законної сили 09.10.2019.

Однак, посилаючись на те, що накази Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №910/9245/17 видані після закінчення встановленого ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строку для їх пред`явлення до виконання, вказуючи на поважність причин пропуску строку для пред`явлення наказів до виконання, позивач звернувся з даною заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

За приписами ст. 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Таким чином, при розгляді заяви про відновлення процесуального строку заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, належними та допустимими доказами.

З правової конструкції вказаної норми процесуального закону слідує, що пропущений строк для пред`явлення наказу до виконання може бути відновлено з причин, визнаних господарським судом поважними.

Вказана норма пов`язує можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується, виходячи із поважності причин пропуску строку та наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред`явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну.

Поважні причини пропуску пов`язані з обставинами, у силу яких стягувач був позбавлений у передбачений строк проявити зовні власне волевиявлення, тобто звернутися до виконавчої служби з наказом. Вказані причини є об`єктивними обставинами і не залежать від дій стягувача, а навпаки - обмежують здійснення ним дій щодо виконання рішення суду.

При цьому, норми ГПК України не пов`язують право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто, у кожному випадку, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, підлягають оцінці доводи, що наведені на обґрунтування заяви про його відновлення, та представлені на їх підтвердження докази.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з принципу обов`язковості виконання судових рішень та передбаченої законодавцем можливості поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, з огляду на те, що апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №910/9245/17 тривало понад вісім місяців, а строк пред`явлення відповідних наказів до виконання складає три місці, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що строк пред`явлення наказів Господарського суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №920/9245/17 до виконання пропущений заявником з незалежних від нього причин, а тому цей строк підлягає поновленню.

При цьому, судова колегія відхиляє як безпідставні твердження скаржника про порушення судом першої інстанції під час розгляду справи норм процесуального права, що на думку відповідача виявилось, зокрема, в діях суду щодо відхилення його клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неотриманням копії заяви НБУ про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання та необхідністю ознайомитися з матеріалами справи, враховуючи наступне.

За приписами ч. 2 ст. 329 ГПК України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Як вбачається з матеріалів справи, копія заяви НБУ про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання була направлена позивачем іншим учасникам справи, у тому числі на юридичну адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (03115, м. Київ, проспект Перемоги, 121-В), що підтверджується доданими до неї фіскальними чеками та описами вкладення у цінний лист (а.с. 99-104, т. 4).

За таких обставин, доводи апелянта щодо невиконання НБУ встановленого ст.ст. 162, 174 ГПК України обов`язку з направлення іншим учасникам справи копії заяви та ненадання суду доказів такого направлення, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для залишення вказаної заяви без руху, як на цьому наголошує скаржник.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 у справі №920/9245/17, яка була направлена на адреси учасників справи 10.02.2020, розгляд вказаної заяви НБУ призначено на 18.02.2020.

Доводи апелянта про те, що станом на час розгляду судом заяви НБУ відповідач не отримував вказаної ухвали та дізнався про її розгляд лише 17.02.2020 з відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, спростовуються наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 107, т. 4), з якого вбачається, що зазначена ухвала була отримана уповноваженим представником ТОВ «Продконтракт» 12.02.2020, тобто завчасно до судового засідання (18.02.2020).

При цьому, ані в поданих суду клопотаннях про відкладення розгляду справи, ані в апеляційній скарзі відповідачем не зазначено жодних обставин, які перешкоджали йому до судового засідання ознайомитись з матеріалами справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в судовому засіданні 18.02.2020 був присутній уповноважений представник відповідача.

За таких обставин, враховуючи положення ст. ст. 129; 129-1 Конституції України, ст. 326 ГПК України щодо обов`язковості судового рішення, а також виходячи з встановленого ст. 329 ГПК України десятиденного строку для розгляду заяв про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції правомірно відхилив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Доводи апелянта щодо відсутності повноважень у особи, яка підписала заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання також є безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявні належним чином засвідчена копія Положення про відділ правового забезпечення та судового захисту Управління роботи з проблемними активами Національного банку України, затвердженого начальником Управління роботи з проблемними активами Національного банку України від 08.01.2020, та копія довіреності від 17.05.2019 №18-0014/26169, що підтверджують наявність повноважень у Цвєткова В.М. на представництво інтересів НБУ у даній справі на підставі ч. 4 ст. 56 ГПК України.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010, в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність прийняття судом оскаржуваної ухвали у даній справі.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарським судом міста Києва від 18.02.2020 у справі №910/9245/17 прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала має бути залишена без змін, а апеляційна скарга ТОВ «Продконтракт» - без задоволення.

Судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Продконтракт» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 у справі №910/9245/17 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 у справі №910/9245/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/9245/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 06.07.2020.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова