УХВАЛА

м. Київ

02.07.2020Справа № 910/5807/20

За заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Сіті" в особі ліквідатора боржника арбітражного керуючого Реверука П.К.

до Київської міської ради

за участю Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві

про стягнення грошових коштів на суму 1.078.499, 19 грн. в межах справи № 910/65/14

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від позивача Реверук П.К. - ліквідатор ТОВ "Гранд Сіті",

від відповідача Зденик Т.В. - предст. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення грошових коштів на суму 1.078.499, 19 грн. в межах справи № 910/65/14.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 04.06.2020.

27.05.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

02.06.2020 від третьої особи надійшли пояснення у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2020 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 02.07.2020.

У судовому засіданні, розглянувши позовні матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

В поданій заяві позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь 3 % річних в сумі 286.637, 05 грн., інфляційній витрати в сумі 791.862, 14 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 4.204, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем надано суду розрахунок трьох процентів річних та інфляційних нарахувань станом на 20.04.2020, копію рішення Київської міської ради від 26.05.2005 № 404/2980, копію Договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва комунальної власності, що підлягає продажу за конкурсом № 1078 від 28.10.2005, копію Акту № 1157 приймання-передавання об`єкта незавершеного будівництва комунальної власності від 22.12.2005, копію рішення Господарського суду м. Києва від 21.03.2011 у справі №17/83, копію Акту приймання-передачі об`єкта приватизації, що повертається за рішенням суду Регіональному відділенню ФДМУ по м. Києву, копію листа Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.07.2019 з додатком на 3 арк., копію постанови Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 910/65/14, копію вимоги від 24.02.2020 про сплату грошових коштів та доказів направлення, копію листа Департаменту комунальної власності м. Києва КМДА від 12.03.2020 та постанову Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 917/1421/18 (ЄДРСР).

Представник відповідача надав суду відзив на заяву в межах справи, в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин заяви в межах справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 12 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що арбітражний керуючий має право запитувати та отримувати документи або їх копії від юридичних осіб органів державної влади і органів місцевого самоврядування та від фізичних осіб за ї згодою; отримувати інформацію з державних реєстрів шляхом направлення офіційний запитів до держателя або адміністратора відповідного реєстру.

Частиною 9 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що розпорядник майна має право на подання до господарського суду позову щодо визнання недійсними правочинів, у тому числі укладених боржником з порушенням порядку, встановленого цим Кодексом, а також позовів щодо визнання недійсними актів, прийнятих у процедурі розпорядження майном щодо зміни організаційно-правової форми боржника.

Частиною 2 ст. 7 Кодексу визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

28.10.2005 між Регіональним відділенням Фонду державного майна по місту Києву (Продавець) та ТОВ "Гранд Сіті" (Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва комунальної власності, що підлягає продажу за конкурсом № 1078 (далі - Договір).

На виконання умов п.2.4. Договору, в рахунок плати за Об`єкт Покупець перерахував Продавцю на рахунки, вказані у Договорі, грошові кошти в розмірі 3.211.250,00 грн. (факт сплати грошових коштів за умовами Договору на загальну суму 3.211.250,00 грн. встановлений в рішенні господарського суду міста Києва від 24.07.2007 у справі № 25/229).

Відповідно до умов п. 2.2. рішення Київської міської ради від 26.05.2005 № 404/2980, РВ ФДМУ по м. Києву здійснило перерахування коштів, сплачених Покупцем за Договором № 1078, до міського бюджету м. Києва, що підтверджується платіжними дорученнями № 972 від 31.10.2005 на суму 2.518.660,00 грн., № 1255 від 22.12.2005 на суму 86.201,67 грн. та № 1269 від 23.12.2005 на суму 679.228,00 грн.

Перерахування Регіональним відділенням ФДМУ по м. Києву коштів до бюджету м. Києва також підтверджується, зокрема, листом Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.07.2019 та доданою до листа випискою, наданою ГУ ДКСУ у м. Києві.

Отже, кінцевим одержувачем грошових коштів на суму 3.211.250,00 грн., які були сплачені ТОВ "Гранд Сіті" за Договором №1078 є Київська міська рада.

В подальшому, рішенням господарського суду м. Києва від 21.03.2011 у справі №17/83, розірвано Договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва комунальної власності, що підлягає продажу за конкурсом №1078 від 28.10.2005, укладеного між Регіональним відділенням ФДМУ по місту Києву та ТОВ "Гранд Сіті". Зобов`язано ТОВ "Гранд Сіті" повернути Регіональному відділенню ФДМУ по місту Києву за актом приймання-передачі об`єкт незавершеного будівництва - базове підприємство для забезпечення шкільних їдалень, яке розташоване за адресою: м. Київ, пр. Радянської України, 8.

18.10.2016 Об`єкт було повернуто РВ ФДМУ по м. Києву, що підтверджується відповідним Актом приймання - передачі.

Відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З метою повернення грошових коштів в сумі 3.211.250,00 грн., які були сплачені ТОВ "Гранд Сіті" за вказаним Договором, 31.01.2019 ТОВ "Гранд Сіті" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Реверука П.К. звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з РВ ФДМУ по м. Києву 3.211.250,00 грн. безпідставно збережених грошових коштів на підставі статті 1212 ЦК України, оскільки, в установленому порядку припинена правова підстава (розірвано договір) для набуття РВ ФДМУ по м. Києву коштів за Договором.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.06.2019 у справі № 910/65/14, задоволено заяву ТОВ "Гранд Сіті" в особі ліквідатора Реверука П.К. про стягнення безпідставно збережених грошових коштів. Стягнуто солідарно з Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву та Київської міської державної адміністрації на користь ТОВ "Гранд Сіті" 3.211.250,00 грн. безпідставно збережених коштів.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2019, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 910/65/14, апеляційна скарга Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) задоволена. Ухвала господарського суду м. Києва від 18.06.2019 у справі № 910/65/14 скасована. Прийняте нове рішення, яким відмовлено в задоволенні заяви про стягнення безпідставно збережених грошових коштів в повному обсязі.

В постанові від 04.02.2020 по справі № 910/65/14, Верховний Суд, поряд з іншим, дійшов наступних висновків: "8.10 … Суд погоджується із висновками судів першої і апеляційної інстанцій про обґрунтованість вимог Боржника у спірних правовідносинах та про порушене право Боржника на спірну суму коштів, підстави для утримання яких у розумінні статті 1212 ЦК України припинились внаслідок розірвання Договору".

Отже, Верховний Суд встановив, що право ТОВ "Гранд Сіті" на спірну суму коштів є порушеним, а підстави для утримання коштів у розумінні статті 1212 ЦК України припинились внаслідок розірвання Договору.

Водночас, через сплив строку позовної давності, ТОВ "Гранд Сіті" втратив право на судовий захист у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В постанові від 12.02.2020 у справі № 917/1421/18 Верховний Суд зазначив наступне:

"27. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а становлять спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

28. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу належить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ними утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

35. Слід зауважити, що у постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами у розумінні положень статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних втрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

36. Аналогічні за змістом правові висновки виклав Верховний Суд у постановах від 10.04.2018 у справі №910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі №642/493/17-ц та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц".

Таким чином, на даний час, наявні наступні обставини:

- позивач перерахував за договором суму коштів в розмірі 3.211.250,00 грн.;

- відповідач отримав кошти, які були перераховані позивачем;

- правова підстава утримання відповідачем грошових коштів відпала (Договір купівлі-продажу розірвано);

- на даний час, відповідач не повернув позивачу грошові кошти в розмірі 3.211.250,00 грн.;

- право позивача на повернення коштів встановлене в постанові Верховного Суду від 04.02.2020 по справі № 910/65/14;

- у зв`язку з спливу строку позовної давності, позивач втратив право на стягнення суми, безпідставно утриманих відповідачем коштів;

- закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Враховуючи викладене, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

З метою отримання від відповідача 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на суму боргу (3.211.250,00 грн.), 25.02.2020 ліквідатор ТОВ "Гранд Сіті" направив на адресу Київської міської ради вимогу про сплату грошових коштів на загальну суму 1.168.192,49 грн. (287.956,75 грн. - 3% річних, 880.235,74 грн. - інфляційні втрати), які нараховані станом на 24.02.2020.

Листом від 12.03.2020 Департамент комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації повідомив, що у Київської міської ради не має обов`язку сплатити на користь ТОВ "Гранд Сіті" встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми.

Отже, оскільки, на даний час, відповідач не повернув позивачу грошові кошти в розмірі 3.211 250,00 грн., виходячи з наведених вище обставин та керуючись положеннями ст.257, ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача три проценти річних та інфляційні нарахування на загальну суму 1.078.499,19грн., які нараховані за період з 01.05.2017 по 20.04.2020 на суму заборгованості, а саме: 286.637,05 грн. - 3% річних та 791.862,14 грн. - інфляційні нарахування.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Задовольнити позов повністю.

2.Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36; ідентифікаційний код 22883141) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Сіті" (03093, м. Київ, вул. Кіровоградська, 4, кім. 29; ідентифікаційний код 32487142) 3 % річних в сумі 286.637, 05 грн. (двісті вісімдесят шість тисяч шістсот тридцять сім гривень п`ять копійок), інфляційній витрати в сумі 791.862, 14 грн. (сімсот дев`яносто одну тисячу вісімсот шістдесят дві гривні чотирнадцять копійок) та витрати по сплаті судового збору в сумі 4.204, 00 грн. (чотири тисячі двісті чотири гривні нуль копійок).

3.Видати наказ відповідно до ст. 327 ГПК України.

4.Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та строк визначені розділом ІV ГПК України.

Суддя М.В. Пасько

Повний текст ухвали складено 08.07.2020.