УХВАЛА

08 липня 2020 року

м. Київ

Справа № 906/962/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз"

на рішення Господарського суду Житомирської області від 28.11.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 у справі

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз"

до Приватного підприємства "Україна"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державного підприємства "Житомирський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації"

про стягнення 1 230 040,40 грн,

ВСТАНОВИВ:

16.06.2020 Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" звернулось з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Житомирської області від 28.11.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 у цій справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

За пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, зокрема, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

При цьому, абзацом 2 частини другої статті 290 ГПК України передбачено, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а саме пункту 4 глави 1 розділу І, пункту 3 глави 2, підпункту 1 пункту 4 глави 4 розділу ІX, пункту 6 глави 6 розділу X Кодексу газотранспортної системи (далі - Кодекс ГРС); статей 77, 99, 236 ГПК України.

Скаржник звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові здійснив взаємовиключні висновки, які призводять до грубого порушення Кодексу ГРМ, оскільки зазначив, що позачергова перевірка лічильника проведена у повній відповідності до приписів Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" та наказу № 193 "Про затвердження Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірюваної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів" від 08.02.2016, проте прийняв довідку про непридатність лічильника газу № 1629 від 20.02.2016 як доказ та визнав лічильник непридатним до застосування.

При цьому висновки судів попередніх інстанцій суперечать позиції Верховного Суду, викладених в постановах від 25.05.2018 у справі № 916/1550/17 та від 05.05.2018 у справі № 904/7840/17, в яких зроблено однозначний висновок, що довідка про непридатність лічильника газу, як різновид ЗВТ, в силу імперативних приписів Кодексу ГРС, є однією та достатньою підставою для проведення перерахунку об?ємів природного газу по номінальній потужності газоспоживаючого обладнання.

Скаржник зазначає, що суди неправильно застосували пункт 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС в частині надання правової оцінки лічильнику газу та коректору об?єму газу, оскільки у разі отримання коректором неправильного об?єму природного газу від лічильника, який визнано непридатним до застосування, об`єми природного газу приведенні коректором до стандартних умов, не будуть відповідати дійсності та не можуть братись до уваги при розрахунках.

На думку скаржника, суди попередніх інстанцій, не володіючи достатніми технічними знаннями та освітою, обґрунтовуючи відмову в задоволенні позову, допустили припущення, що клас точності коректора та наявність імпульсів є підставою вважати, що на підприємстві відповідача було забезпечено належний облік природного газу, що є порушенням статей 99, 236 ГПК України. Суди не спростували доводи позивача, що коректор об?єму газу отримує інформацію про обсяги природного газу від лічильника, а враховуючи, що довідка № 1629 від 20.02.2016 визнана судами доказом його непридатності, оскаржувані судові рішення містять в собі взаємовиключні висновки. Разом з цим Верховний Суд зробив однозначний висновок, який викладено у постановах від 19.09.2019 у справі № 908/2313/18, від 15.05.2018 у справі № 914/1147/17, від 28.02.2018 у справі № 922/4734/16, що коректор/обчислювач природного газу не є самостійним вимірювальним приладом і не може бути ототожненим із лічильником газу.

Скаржник посилається на неправильне застосування пункту 6 глави 6 розділу 10 Кодексу ГРС, оскільки суд апеляційної інстанцій зробив висновок, що в акті перевірки № 140086 від 22.11.2017 не міститься відхилень в роботі лічильника газу, перелік яких наведено у цій нормі, проте в оскаржуваній постанові одночасно вказано, що в цьому акті було вірно зазначено, що витоки газу з елементів та конструкції комерційного ВОГ, у тому числі, імпульсних ліній манометрів, датчиків тиску і температури є позаштатним режимом роботи комерційного ВОГ. При цьому суд апеляційної інстанції жодним чином не обґрунтував цю суперечність в оцінці акта перевірки № 140086 від 22.11.2017. Таким чином суд апеляційної інстанції необґрунтовано змінюючи свою оцінку доказу, вказав, що нібито відсутність позаштатного режиму роботи є доказом роботи лічильника газу, одночасно з цим визнав довідку № 1629 від 20.02.2018 доказом непридатності лічильника. Також скаржник звертає увагу, що суд, допускаючи протиріччя в своєму рішенні, необґрунтовано надав перевагу одному доказу (довідці № 1629 від 20.02.2016) над іншим, не вказавши мотивів такого обґрунтування, що є порушенням статті 77 ГПК України.

Беручи до уваги обґрунтування скаржником підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України, Суд визнає, що подані матеріали є достатніми для відкриття касаційного провадження у справі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 N 392 з урахуванням епідемічної ситуації в регіоні з 22.05.2020 до 31.07.2020 на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя установлено карантин.

Відповідно до пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись статтями 121, 234, 235, 294 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" на рішення Господарського суду Житомирської області від 28.11.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 у справі №906/962/18.

2. Призначити розгляд справи у судовому засіданні на 18 серпня 2020 року о 13:00 у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, зал судових засідань № 202.

3. Визнати участь представників учасників справи у судовому засіданні необов`язковою.

4. Встановити учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу із наданням доказів надсилання іншим учасникам справи копій відзиву та доданих до нього документів до 03.08.2020.

5. Витребувати з Господарського суду Житомирської області та Північно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 906/962/18 за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" до Приватного підприємства "Україна", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державного підприємства "Житомирський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" про стягнення 1 230 040,40 грн.

6. Копію цієї ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак