ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2020 р. м. Київ Справа № 911/314/20

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянув у судовому засіданні

позовну заяву Фізичної особи-підприємця Фесюна Сергія Олеговича, м. Харків

до Фізичної особи-підприємця Ніщименка Василя Петровича, м. Біла Церква Київської області

про стягнення грошових коштів

У засіданні суду брали участь:

представник позивача: Фесюн С.О. (керівник, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, паспорт НОМЕР_3 від 19.04.2011);

представник відповідача : не з`явився

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 03.02.2020 засобами поштового зв`язку Фізична особа-підприємець Фесюн Сергій Олегович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Київської області (далі - суд) із позовною заявою від 03.02.2020 (вх. №330/20 від 06.02.2020) до Фізичної особи-підприємця Ніщименка Василя Петровича (далі - відповідач, ФОП Ніщименко В.П.) про стягнення коштів за оплату вантажного перевезення у розмірі 110 000,00грн, пені у розмірі 35 844,60грн та 5 500,00грн штрафу. Крім того, позивач просить суд покласти судові витрати на відповідача.

Позовну заяву обґрунтовує ст.ст. 526, 610, 909, 920 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору №1/08 від 02.08.2018 у частині здійснення повної оплати за надання послуг з перевезення вантажу.

22.06.2020 під час підготовчого засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

1.2. Відповідач скористався правом, передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем неналежно було виконано умови відповідного договору, оскільки доставка відповідного вантажу була прострочена на 28 днів. Зазначене стало наслідком завдання збитків товароотримувачу на суму 6 010дол.США. За таких обставин, виконання ФОП Фесюн С.О. відповідної заявки за договором не можна вважати добросовісним у розумінні п. 3.2.4 договору. До того ж зазначив, що не підписував акт здачі-прийняття наданих послуг від 05.02.2019 на суму 136 606,00грн. Крім того, у відзиві відповідачем було заявлено про слив позовної давності за відповідною вимогою ФОП Фесюна С.О. На підставі зазначеного просив у позові відмовити.

22.06.2020 у судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином (т. 1 а.с. 43, 65, 73, 84-86). Явка обов`язковою судом не визнавалась, а тому ураховуючи положення ст. 42 ГПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності ФОП Ніщименка В.П.

2. Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення

2.1. Ухвалою суду від 02.03.2020, зокрема, задоволено заяву відповідача про відкладення розгляду справи (вх. №4746/20 від 02.03.2020).

2.2. Ухвалою суду від 13.04.2020, зокрема, задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

2.3. Ухвалою суду від 25.05.2020, зокрема, залишено без розгляду клопотання адвоката Гриба О.В. (вх. №9997/20 від 25.05.2020) про відкладення розгляду справи.

3. Процесуальні дії у справі

3.1. Ухвалою суду від 11.02.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 02.03.2020 та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 02.03.2020, зокрема, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 13.04.2020.

На підставі ст. 183 ГПК України підготовче засідання відкладалось до 25.05.2020, про що судом постановлено відповідну ухвалу від 13.04.2020.

3.2. За результатами підготовчого засідання 25.05.2020 судом закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 22.06.2020.

3.3. На підставі ст. 233 ГПК України у судовому засіданні 22.06.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

02.08.2018 між ФОП Ніщименком В.П. (замовник) та ФОП Фесюном С.О. (перевізник) укладено договір автоперевезення вантажів №1/08 (далі - Договір), відповідно до п. 1.2 якого, перевізник за плату зобов`язується доставити ввірений йому замовником вантаж автомобільним транспортом в пункт призначення, в установлений строк та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі (отримувачу) на умовах та у порядку, погоджених сторонами в даному договорі, у відповідності до вимог чинного законодавства України та міжнародних правил перевезення, а також прав та обов`язків сторін, передбачених цим договором (т. 1 а.с. 7-10).

Вид, кількість, маса вантажу, маршрут та строк перевезення, отримувач вантажу, розмір плати перевізнику, а також інші питання, які стосуються виконання цього договору, узгоджуються сторонами додатково та вказуються у відповідній заявці, дорученні, рахунку, акті виконаних робіт (п. 1.3 Договору).

У пп. 3.2.4 п. 3.2 Договору сторони домовились, що перевізник зобов`язаний забезпечити доставку вантажу в строк, обумовлений в заявці на перевезення. Якщо в заявці на перевезення не обумовлений строк доставки, то перевізник зобов`язаний забезпечити доставку вантажу в такий строк, як якщо б вантаж доставлявся добросовісним перевізником.

Розрахунки між замовником та перевізником здійснюються на підставі ставки (плати за перевезення), узгодженій в заявці, дорученні, рахунку, акті виконаних робіт або іншим способом на кожне окреме перевезення (п. 4.1 Договору).

Замовник здійснює оплату по цьому договору протягом 5 календарних днів з моменту отримання рахунку, акта виконаних робіт і товарно-транспортного документа. Передача рахунку допускається шляхом факсимільного зв`язку з подальшою передачею оригіналу. Другий екземпляр акта виконаних робіт замовник, після належного оформлення, зобов`язаний протягом 5 календарних днів з моменту їх отримання, повернути на адресу перевізника. У випадку неповернення, або несвоєчасного оформлення акта виконаних робіт замовником, при умові відсутності письмових претензій зі сторони замовника, послуга вважається наданою і беззаперечно прийнятою по закінченню 5 календарних днів з моменту отримання акта виконаних робіт (п. 4. 3 Договору).

У п. 8.1. Договору, зокрема, зазначено, що строк дії даного договору встановлюється з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2018.

26.12.2018 між замовником та перевізником підписано та скріплено їх печатками транспортну заявку №3/12 (т. 1 а.с. 11), в якій, зокрема, зазначено: «дата та час загрузки - 28.09.2018 на 09.00год»; «маршрут перевезення: м. Вінниця - м. Київ (Україна) - м. Астана - м. Алмати (Казахстан)»; «фрахтова сума по замовленню - 136 606,00грн»; «форма оплати - безготівковий розрахунок 10 банківських днів після отримання оригіналів документів СМР Акта та рахунку» (т. 1 а.с. 11).

На виконання умов Договору, перевізником здійснено перевезення відповідного вантажу, що підтверджується товарно-транспортними накладними CMR: №017193/1 від 21.12.2018, №017194 від 22.12.2018, №017193 від 21.12.2018, №017505 від 17.12.2018, №017192 від 28.11.2018 (т. 1 а.с. 18).

Також, на підтвердження наданих послуг перевізником, ФОП Фесюн С.О. надав суду акт здачі прийняття наданих послуг на суму 136 606,00грн та рахунок-фактуру №13 від 05.2019 (т. 1 а.с. 12-13).

Відповідно до наданої ФОП Фесюном О.М. суду фільтрованої виписки АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2019 по 28.01.2018, ФОП Ніщименко В.П. здійснив оплату наданих послуг на загальну суму 26 606,00грн (т. 1 а.с. 19).

У зв`язку із частковою оплатою наданих позивачем послуг, останній звернувся до відповідача із претензією від 01.07.2019 про виконання зобов`язання щодо оплати послуг вантажного перевезення у розмірі 110 000,00грн, а також щодо сплати пені та штрафу у розмірі 15 349,90грн та 5 500,00грн відповідно, протягом 5 банківських днів з моменту отримання цієї претензії (т. 1 а.с. 20-21).

У відповідь на вказану претензію, відповідач листом №1/2019 від 02.08.2019 повідомив позивача про те, що його вимога не може бути задоволена з огляду на неналежне виконання ФОП Фесюном О.М. умов договору при здійсненні перевезення за відповідною заявкою, що призвело до затримки у доставці вантажу товаруотримувачу (т. 1 а.с. 22-23).

5. Щодо порушеного права

Ураховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не сплатив позивачу заборгованість у розмірі 110 000,00грн, зазначене стало підставою для звернення ФОП Фесюна С.О. до суду із позовом та нарахування відповідних штрафних санкції.

6. Норми права, які застосував суд

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору, який за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковими для виконання сторонами. Доказів протилежного сторонами суду надано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 11 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» встановлено, що перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами, зокрема, є міжнародна автомобільна накладна (CMR).

Так, судом встановлено, що позивачем на виконання умов Договору здійснено перевезення вантажу в міжнародному сполученні, що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними CMR. Зазначена обставина також підтверджена відповідачем у своєму відзиві.

Згідно ч. 1 ст. 916 ЦК України, за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Так, у п. 4.1 Договору сторони домовились, що розрахунки між останніми здійснюються на підставі ставки (плати за перевезення), узгодженій, зокрема, в заявці.

Як зазначалось вище, позивачем надано суду транспортну заявку №3/12 від 26.12.2018, проаналізувавши яку, судом встановлено, що остання містить у собі розбіжності в датах, а саме, відповідна заявка датована 26.12.2018, тоді як дата завантаження визначена 28.09.2018, а фактично завантаження здійснено 28.11.2018.

Проте, під час судового засідання представник позивача зазначив, що саме у даті заявки наявна технічна помилка. До того ж, відповідач у відзиві підтверджує ту обставину, що послуги перевезення позивачем надавались саме на підставі вказаної заявки.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Ураховуючи зазначене, судом береться до уваги вищезазначена заявка.

Так, у відповідній заявці встановлена вартість послуг наданих позивачем послуг перевезення у розмірі 136 606,00грн та порядок її сплати - безготівковий розрахунок протягом 10 банківських днів після отримання оригіналів документів СМР Акта та рахунку.

До того ж, у п. 4.3 Договору сторони домовились, що відповідач здійснює оплату по цьому договору протягом 5 календарних днів з моменту отримання рахунку, акта виконаних робіт і товарно-транспортного документа

Відповідно до ч. 2 ст. 526 ЦК України, виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Таким чином, обов`язковою умовою для здійснення оплати відповідачем наданих позивачем послуг є отримання ФОП Ніщименком В.П. усіх документів, визначених у заявці та п. 4.3 Договору.

Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження наданих ФОП Фесюном С.О. послуг перевезення, останнім надано суду акт здачі прийняття послуг від 05.02.2019 на суму 136 606,00грн, рахунок фактуру №13 від 05.02.2019 та відповідні товарно-транспортні накладні CMR.

У свою чергу, ФОП Фесюн О.С. у позовній заяві зазначає, що вказані документи були вручені ФОП Ніщименку В.П. 05.02.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 76 ГПК України, зокрема, встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Водночас, судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях наявності доказів, оскільки у мотивувальній частині рішенні суду мають зазначатися зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

У свою чергу, позивачем не було надано суду доказів у розумінні вищевказаних положень ГПК України на підтвердження виконання п. 4.3 Договору та положень відповідної заявки, а відтак суд приходить до висновку, що у ФОП Ніщименка В.П. не виникає зустрічного зобов`язання щодо оплати відповідних послуг у строк погоджений сторонами у Договорі та заявці.

Водночас, відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналогічне положення стосовно господарських зобов`язань міститься у ст. 193 ГК України.

Згідно із абз. 1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Як вставнолено судом, позивач пред`явив до відповідача відповідну претензію від 01.07.2019 про виконання його обов`язку з оплати наданих ФОП Фесюном С.О. послуг, а також щодо сплати відповідних штрафних санкцій. Проте, відповідач відмовив позивачу у задоволенні його вимог, про що повідомив останнього листом №1/2019 від 02.08.2019.

Проаналізувавши зазначене та ураховуючи те, що позивачем було виконано умови Договору в частині здійснення перевезення вантажу, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України оплатити у повному обсязі надані ФОП Фесюном С.О. послуги. Доказів протилежного відповідачем суду надано не було.

Посилання відповідача на те, що останньому було завдано збитків у зв`язку із неналежним виконання позивачем умов Договору, як на підставу не здійснення оплати за надані послуги, та відповідні докази на обґрунтування зазначеного твердження (т. 1 а.с. 49-53), судом до уваги не приймаються, зважаючи на те, що відшкодування шкоди відповідачу повинно відбуватись у встановленому законом порядку та не є предметом розгляду даного спору.

Ураховуючи зазначене та зважаючи на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг перевезення повністю не виконав, доказів протилежного, до прийняття рішення у справі, суду не надав, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 110 000,00грн.

6.2. Водночас, як зазначалось вище, у відзиві відповідачем заявлено суду клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки ФОП Ніщименко В.П. не підписував відповідний акт здачі прийняття послуг від 05.02.2019 з якого позивач обраховує річний строк звернення до суду. За таких обставин, вважає, що відповідний позов поданий із пропуском терміну позовної давності.

Із зазначеним твердженням відповідача суд не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ГПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, умови, що регулюють договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, зокрема, в тому, що стосується документів, які застосовуються під час такого перевезення, та відповідальності перевізника визначені у Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 (далі - Конвенція).

Згідно Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів», Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно листа Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 №72/14-612/1-1559 «Щодо набуття чинності міжнародними договорами» ця Конвенція набрала чинності для України 17.05.2007.

Частиною 1 ст. 1 Конвенції визначено, що вона застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, завантаження відповідного вантажу здійснювалось у м. Вінниця (Україна) та розвантаження здійснювалось у відповідних містах Республіки Казахстан.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що на спірні правовідносини сторін поширюються положення Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конвенції, термін позовної давності для вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється ця Конвенція, встановлюється в один рік (аналогічне положення міститься у ст.925 ЦК України).

У свою чергу, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач доставив відповідний вантаж отримувачу 01.02.2019, що підтверджується товарно-транспортною накладною CMR №017192 від 28.11.2018.

Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, ФОП Фесюн С.О. зобов`язаний був звернутись до суду у строк до 02.02.2020 (включно). Водночас, судом встановлено, що 02.02.2020 є вихідним днем (неділя).

Частиною 5 ст. 254 ЦК України встановлено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ФОП Фесюн С.О. звернувся до суду 03.02.2020 (понеділок, наступний робочий день), що підтверджується відповідною накладною АТ «Укрпошта» (т. 1 а.с. 33), яка міститься на конверті у якому надійшла позовна заява до суду.

За таких обставин, позивачем не було порушено строк звернення до суду встановленого Конвенцією та ЦК України, а відтак, наявність відповідних сумнівів у відповідача щодо зазначеного акта, немає значення для вирішення даного спору по суті.

6.3.Щодо нарахування та стягнення пені у розмірі 35 844,60грн за період прострочення з 20.02.2019 по 03.02.2020, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У свою чергу суд зазначає, що наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін (аналогічна правова позиція викладена у постанові від 07.06.2019 у справі №910/23911/16, від 12.03.2020 у справі № 907/65/18).

Так, у п. 5.14 Договору сторони, зокрема, домовились, що за несвоєчасну оплату рахунків перевізника по цьому Договору замовник сплачує перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Як зазначалось вище, відповідно до положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, боржник повинен виконати відповідне зобов`язання у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Як встановлено судом, ФОП Фесюном С.О. була виставлена ФОП Ніщименку В.П. претензія б/н від 01.07.2019, в якій позивач вимагав у відповідача сплатити відповідну заборгованість та штрафні санкції протягом 5 банківських днів з моменту отримання цієї претензії. Проте, позивачем не було надано суду ані доказів направлення вказаної претензії, ані доказів її отримання відповідачем.

Відсутність відповідних доказів унеможливлює встановлення судом дня (дати) з якого грошове зобов`язання відповідача вважається простроченим, що, у свою чергу, призводить до неможливості з`ясування періоду прострочення зобов`язання в цілому.

За таких обставин, суд не може здійснити перевірку наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій та встановити, чи відповідає останній в частині періоду нарахування вимогам ч. 6 ст. 232 ГК України.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що відповідна вимога позивача не підтверджена належними доказами, а відтак, підстави для її задоволення відсутні.

6.3. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 5 500,00грн. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Так, у п. 5.14 Договору сторони, зокрема, домовились, що у випадку прострочення оплати за надані послуги та здійснені витрати по цьому договору у строк більше аніж 1 місяць, замовник окрім пені сплачує перевізнику штраф у розмірі 5% від суми заборгованості.

Як зазначалось вище, у матеріалах справи наявна претензія ФОП Фесюна С.О. б/н від 01.07.2019 до ФОП Ніщименка В.П. про сплату відповідної заборгованості та штрафних санкцій, у відповідь на яку 02.08.2019 відповідач листом №1/2019 повідомив про відмову у сплаті вказаних коштів.

Проаналізувавши зазначене, суд дійшов висновку, що відмовляючи у задоволенні відповідної вимоги позивача, відповідач фактично порушив наявне у нього зобов`язання щодо оплати наявної у нього заборгованості за Договором.

Зважаючи на те, що позивачем було пред`явлено позов до суду 03.02.2020, а відповідач фактично відмовився від виконання наявного у нього зобов`язання щодо сплати коштів 02.08.2019, то суд дійшов висновку, що ФОП Ніщименко В.П. є таким, що прострочив оплату основного боргу у строк більше ніж 1 місяць.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу (т. 1 а.с. 26) у розмірі 5 500,00грн, суд вважає його арифметично правильним, обґрунтованим та таким що підлягає стягненню з відповідача.

7. Щодо судових витрат.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 20, 42, 46, 73-74, 77-80, 86, 129, 183, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Ніщименка Василя Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Фесюна Сергія Олеговича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) заборгованість за послуги вантажного перевезення у розмірі 110 000,00грн (сто десять тисяч грн 00 коп); судовий збір у розмірі 1 732,50грн (одна тисяча сімсот тридцять дві грн).

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення буде складено протягом 10 днів з дня оголошення даної вступної та резолютивної частин рішення.

Учасники справи:

Позивач: фізична особа-підприємець Фесюн Сергій Олегович ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

Відповідач: фізична особа-підприємець Ніщименко Василь Петрович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02.07.2020.

Станом на 02.07.2020 рішення законної сили не набрало.