РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.06.2020Справа № 910/4608/20

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді - Князькова В. В.,

за участю секретаря судового засідання Скокіна О. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СКЕЛА ТЕРЦИУМ», м. Київ

до відповідача: Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва», м. Київ

про стягнення 4 037 013,80 грн,

За участю представників:

від позивача: Борисенко Д.В.;

від відповідача: Пегза К.К.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СКЕЛА ТЕРЦИУМ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» про стягнення збитків у розмірі 4 037 013,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем на підставі укладеного між сторонами договору № ПР/БМЕС-15638/НЮ від 12.10.2015, у період з березня по серпень 2019 року спожито природного газу менше ніж погоджено позивачем у Оператора газотранспортної системи, згідно поданих та відкоригованих відповідачем заявок з плановими обсягами природного газу. У зв`язку із чим, відповідно до положень п.п. 1 п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу, відповідач повинен відшкодувати позивачу збитки у розмірі 4 037 013,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 29.04.2020.

29.04.2020 у зв`язку із клопотанням відповідача підготовче судове засідання відкладено на 27.05.2020.

26.05.2020 на адресу Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що у договорі, укладеному між сторонами, а саме: у п. 6.1 передбачено відповідальність відповідача, у вигляді пені, за неналежне виконання обов`язку щодо оплати спожитого природного газу. Протягом спірного періоду, який визначено позивачем у позові, відповідачем зобов`язання щодо оплати спожитого виконано своєчасно і в повному обсязі. Умовами договору передбачено, що взаємовідносини між споживачем та постачальником регулюються договором, а у всьому іншому, що ним не передбачено встановлено перелік нормативно-правових актів, якими сторони домовились керуватися. Серед таких нормативно-правових актів Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЄКП від 30.09.2015 за № 2496 - відсутні.

На думку відповідача, умовами договору не передбачено такої міри відповідальності споживача, як стягнення збитків, а вимога позивача щодо відшкодування збитків за недовикористання обсягу газу після підписання договору та повного і своєчасного виконання зобов`язань за договором (у визначений позивачем період) є неправомірною та такою, що суперечить умовам договору та чинному законодавству України.

Окрім того, відповідач зазначає, що до подання відповідного позову до відповідача від Товариства з обмеженою відповідальністю «СКЕЛА ТЕРЦИУМ» не надходило жодних скарг, претензій з приводу споживання газу (з березня по серпень 2019), а також відшкодування збитків за недовикористання споживання природного газу.

Відповідач також вказує на те, що з урахуванням норми статті 218 Господарського кодексу України, позивачу, який звернувся з позовом про стягнення збитків, необхідно довести наявність усіх чотирьох елементів складу правопорушення: протиправну поведінку особи, що заподіяла збитки; наявність збитків, їх склад і розмір; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і заподіяними збитками; вину порушника.

Окрім того, на думку відповідача, відсутність заборгованості між сторонами під час розрахунків по договору підтверджує належне виконання відповідачем господарського зобов`язання та прийняття його позивачем, в свою чергу, прийняття позивачем виконання у повному обсязі виключає можливість настання господарсько-правової відповідальності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2020 задоволено клопотання відповідача та відкладено підготовче судове засідання на 10.06.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.06.2020.

У судове засідання 24.06.2020 представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представниця відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову надала заперечення з підстав, викладених у відзиві на позов.

Відповідно до вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України судом під час розгляду справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою.

У судовому засіданні судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги пояснення представників учасників справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

12.10.2015 між ТОВ «Скела Терциум» (постачальник) та Державним підприємством «Придніпровська залізниця» (споживач) укладено договір № ПР/БМЕС-15638/НЮ на постачання природного газу за нерегульованим тарифом (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу в 2015 році природний газ, надалі газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

У п. 2.1 договору сторонами погоджено обсяги газу у період з 01.10.2015 року по 31.12.2015 року. Зазначені обсяги є плановими, які можуть змінюватись. Обсяги споживання на наступний місяць підтверджується письмовим повідомленням у формі листа/завки до 20 числа місяця перед місяцем постачання природного газу. Сторони домовились про те, що допускається зменшення або перевищення місячних обігів споживання природного газу, встановлених у даному пункті, в розмірі до 5,0 (п`яти) відсотків без проведення коригування.

Пунктом 2.2 договору сторони погодили, що у випадку, якщо обсяги споживання природного газу споживачем різко зменшуються (збільшуються) порівняно із замовленим обсягом газу, споживач повинен письмово повідомити про це постачальника не пізніше 20 числа місяця споживання. На підставі такого повідомлення постачальник додатково передасть споживачу, або зніме зв споживача замовлений обсяг природного газу. Заявка на додатковий обсяг природного газу або заявка на зняття планових обсягів природного газу є невід`ємними частинами договору. Розподіл місячних обсягів газу здійснюється рівномірно, виходячи із середньодобового місячного обсягу. Свої пропозиції по зміні місячних обсягів поставки газу споживач надає постачальнику за 10 (десять) днів до початку місяця, в якому здійснюється поставка газу.

За розрахункову одиницю поставленого газу приймається один кубічний метр, приведений до стандартних умов (Т-20град. С,Р = 101,325 КПа/760 мм.рт.ст./).

Умовами п. 3.4 договору визначено, що кількість газу, поставленого споживачу, закріплюються щомісячними актами приймання-передачі газу, які підписуються повноважними представниками постачальника і споживача та газотранспортної організації.

Не пізніше 5 числа місяця наступного за звітним місяцем місяцем споживач зобов`язується надати постачальнику два примірники акту приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою (п. 3.5 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору ціна 1000 куб. м. природного газу на момент укладання цього договору становить 5 400,00 грн (шість тисяч чотириста гривень, 00 коп.), крім того: 2% збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ в розмірі - 128,00 грн ((сто двадцять вісім гривень 00 коп.). Податок на додану вартість 20% - 1 305,60 грн (одна тисяча триста п`ять гривень 60 коп.).

Ціна за 1000 куб. м природного газу з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ та податку на додану вартість становить - 7833,60 грн (сім тисяч вісімсот тридцять три гривні 60 коп).

У відповідності до п. 6. 1 договору оплата замовлених обсягів природного газу проводиться споживачем грошовими коштами в такому порядку: оплата в розмірі 30% до 10 числа місяця споживання природного газу; оплата в розмірі 35% до 20 числа місяця споживання природного газу; оплата в розмірі 35% до 30 числа місяця споживання природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ дійснюється до 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За умовами п. 7.2 договору, у разі невиконання споживачем умов п. 6.1 договору постачальник має право не здійснювати поставку газу споживачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання споживачем п. 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку повинен сплати постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У відповідності до п. 10.3 договору, всі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадку, зазначеного у п. 10.4 цього договору.

Пунктом 11.1 договору сторони погодили, що даний договір набуває чинності з моменту підписання та поширює свою дію на відносини, що сталися між сторонами в частині поставки газу з « 01» жовтня 2015 року по « 31» грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення. Якщо за 10 календарних днів до закінчення терміну дії даного договору ні одна із сторін не заявила про його розірвання, то він вважається продовжений на наступний календарний рік.

Додатковою угодою № 2 від 30.12.2015 до договору № ПР/БМЕС-15638/НЮ сторонами внесено зміни до щодо назви споживача та всі посилання у договорі та додатках до договору замінили на Державне підприємство «Придніпровська залізниця» вважати регіональною філією «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Додатковими угодами № 1-44 до договору укладеними в період з 30.11.2015 по 14.12.2018 сторони визначали обсяги постачання природного газу у відповідному періоді, ціну за 1 000 куб. м. природного газу, порядок та умови здійснення оплати.

Зокрема, додатковою угодою № 44 від 14.12.2018 до договору, сторони погодили, що ціна природного газу за 1 000 куб. м. у період з 01.12.2018 (включно) становить 10 104,17 грн.

У п. 2 додаткової угоди 30 від 29.12.2017 до договору сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами в частині поставки газу з 01 жовтня 2015 року по 31 грудня 2018 року з можливістю його дострокового розірвання в порядку, встановленому пунктом 10.8 договору.

На виконання умов Договору у період березень - серпень 2019 року позивачем було поставлено, а відповідачем спожито 10 149,16 тис. куб. м. природного газу, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: № від 31.03.2019, № від 30.04.2019, № від 31.05.2019, № від 30.06.2019, № від 31.07.2019, № від 31.08.2019.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, як вказує позивач, виконанням відповідачем обов`язку за договором щодо дотримання обсягів планового споживання природного газу. Позивач вказує, що з березня по серпень 2019 року відповідачем спожито природного газу менше ніж погоджено позивачем у Оператора газотранспортної системи, згідно поданих та відкоригованих відповідачем заявок з плановими обсягами природного газу а саме: позивачем погоджено обсяг газу у вказаному періоді в розмірі 11 961,093 тис. куб. м. Натомість відповідачем, у вказаному періоді спожито 10 149,16 тис. куб. м. У зв`язку із чим, відповідно до положень п.п. 1 п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу, відповідач повинен відшкодувати позивачу збитки у розмірі 4 037 013,80 грн.

Розглянувши доводи позивача, на яких ґрунтується позовна заява, та відповідні заперечення відповідача, з урахуванням пояснень третьої особи, господарський суд зазначає таке.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає договір № ПР/БМЕС-15638/НЮ на постачання природного газу за нерегульованим тарифом 20.10.2015 як належну підставу, у розумінні норм статті 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений № ПР/БМЕС-15638/НЮ на постачання природного газу за нерегульованим тарифом від 20.10.2015 є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Предметом договору № ПР/БМЕС-15638/НЮ від 20.10.2015 визначено постачання природного газу за нерегульованим.

Правові засади функціонування ринку природного газу України визначає Закон України "Про ринок природного газу".

Відповідно до ч. 1 ст. 12 наведеного Закону, постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

В силу приписів ч. 2-3 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи регулюються Правилами постачання природного газу, які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 2496 від 30.09.2015 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за N 1382/27827 (далі - Правила постачання природного газу).

Відповідно до абз. 1 пункту 10 розділу ІІ Правил постачання природного газу (тут і далі - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.

Постачальник має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу споживачем, використовуючи інформаційну платформу Оператора ГТС або інформацію споживача, а також шляхом самостійного контролю обсягів споживання природного газу на об`єкті споживача (абз. 2 пункту 10 розділу ІІ Правил постачання природного газу).

Згідно абз. 3 пункту 10 розділу ІІ Правил постачання природного газу, споживач та його постачальник мають право на коригування протягом розрахункового періоду підтверджених обсягів природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу.

Підтверджений обсяг природного газу - об`єм (обсяг) природного газу, виділений постачальником для потреб свого споживача на відповідний розрахунковий період, який підтверджений Оператором ГТС (включений до підтвердженої номінації) у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи (абз. 10 п. 5 р. І Правил постачання природного газу).

Розрахунковий період - газовий місяць, визначений договором постачання природного газу, в якому діючим постачальником забезпечується постачання природного газу споживачу та здійснюються відповідні розрахунки за поставлений природний газ (абз. 16 п. 5 р. І Правил постачання природного газу).

Відповідно до абз. 1, 2 пункту 12 розділу ІІ Правил постачання природного газу за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Згідно з п. 2 глави 2 розділу ХІ Кодексу газотранспортної системи (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами), замовники послуг транспортування природного газу подають номінацію оператору газотранспортної системи на газову добу (D) не пізніше ніж до 13:00 UTC (15:00 за київським часом) години для зимового періоду та 12:00 UTC (15:00 за київським часом) години для літнього періоду газової доби (D-1). Якщо замовник послуг транспортування природного газу надає більше ніж одну номінацію по одній і тій самій точці входу/виходу у визначений цим пунктом строк, оператор газотранспортної системи розглядає номінацію, яка була одержана останньою. Оператор газотранспортної системи повинен повідомити замовника послуг транспортування природного газу про підтверджену номінацію транспортування природного газу згідно з номінацією, яка пройшла процес перевірки, до 15:00 UTC (17:00 за київським часом) години для зимового періоду та 14:00 UTC (17:00 за київським часом) години для літнього періоду газової доби (D-1). Номінація може бути надана не раніше ніж за 60 діб до газової доби, до якої така номінація належить.

Підпунктом 1 пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу визначено, що відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках, зокрема, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

У договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу (п. 2 розділу VI Правил постачання природного газу).

Пунктом 3 розділу VI Правил постачання природного газу встановлено, що за результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з урахуванням таких вимог, зокрема, форма акта-претензії є довільною. Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування. У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно приписів ч. 2 ст. 217 ГК України, у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вини боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відповідно до ч. 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Виходячи з наведеного та в силу вимог статті 74 ГПК України саме позивач повинен довести факт завдання збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між цивільним правопорушенням та завданням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення зв`язку між протиправною поведінкою винної особи та збитками потерпілої сторони.

Відповідач повинен довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що сторони у п. 2.1 договору погодили, що зазначені обсяги є плановими, які можуть змінюватись. Обсяги споживання на наступний місяць підтверджується письмовим повідомленням у формі листа/заявки до 20 числа місяця перед місяцем постачання природного газу.

Пунктом 2.2 договору сторони погодили, що у випадку, якщо обсяги споживання газу споживачем різко зменшуються (збільшуються) порівняно із замовленим обсягом газу, споживач повинен письмово повідомити про це постачальника не пізніше 20 числа місяця споживання. На підставі такого повідомлення постачальник додатково передасть споживачу, або зніме з споживача замовлений обсяг природного газу. Заявка на додатковий обсяг природного газу або заявка на зняття планових обсягів природного газу є невід`ємними частинами договору. Розподіл місячних обсягів газу здійснюється рівномірно, виходячи із середньодобового місячного обсягу. Свої пропозиції по зміні місячних обсягів поставки газу споживач надає постачальнику за 10 (десять) днів до початку місяця, в якому здійснюється поставка газу.

У п. 3.2 договору сторонами визначено, що приймання-передача газу протягом місяця здійснюється рівномірно з припустимими відхиленнями добових обсягів від середньодобового не більше, як 5,0 (п`ять) відсотків.

Згідно з п. 2 глави 2 розділу ХІ Кодексу газотранспортної системи (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами), замовники послуг транспортування природного газу подають номінацію оператору газотранспортної системи на газову добу (D) не пізніше ніж до 13:00 UTC (15:00 за київським часом) години для зимового періоду та 12:00 UTC (15:00 за київським часом) години для літнього періоду газової доби (D-1). Номінація може бути надана не раніше ніж за 60 діб до газової доби, до якої така номінація належить.

Із аналізу п. 2 глави 2 розділу ХІ Кодексу газотранспортної системи виплаває, що саме замовники послуг транспортування природного газу подають номінацію оператору газотранспортної системи на газову добу. При цьому, номінація може бути надана не раніше ніж за 60 діб до газової доби, до якої така номінація належить.

На підтвердження обставин щодо споживання відповідачем у період з березня по серпень 2019 року у меншому обсязі ніж погоджено позивачем у Оператора газотранспортної системи, позивач надає суду місячні номінації постачання обсягів газу споживачам по власних договорах на точках виходу, в розрізі споживачів лише за період з 01 по 31 березня 2019 року.

За визначенням термінів Кодексу газотранспортної системи, номінація це попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу.

Отже, позивач повинен був надати суду номінації постачання обсягів газу споживачам по власних договорах на точках виходу, в розрізі споживачів за весь спірний період.

Разом з тим, у п. 2.1 договору сторонами погоджено, що допускається зменшення або перевищення місячних обсягів споживання природного газу, встановлених у даному пункті, в розмірі до 5,0 (п`яти) відсотків без проведення коригування.

Позивачем в порушення вимог статті 13 Господарського процесуального кодексу України не надано суду належних та допустимих доказів зменшення позивачем або перевищення місячних обсягів споживання природного газу у розмірі до 5,0 (п`яти) відсотків без проведення коригування.

При цьому, відповідачем не зазначено з якого саме планового місячного обсягу та по яких саме споживачах відповідачем перевищено допустимі значення коригування та надано суду номінації постачання обсягів газу споживачам по власних договорах на точках виходу, в розрізі споживачів лише за період з 01 по 31 березня 2019 року.

Натомість, умовами п. 3.4 договору визначено, що кількість газу, поставленого споживачу, закріплюються щомісячними актами приймання-передачі газу, які підписуються повноважними представниками постачальника і споживача та газотранспортної організації.

В матеріалах справи наявні акти прийому-передачі природного газу, зокрема:

- № від 31.03.2019, відповідно до якого за березень 2019 року позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 4985,631 тис. куб. м. на загальну суму 48 569 997,26 грн;

- № від 30.04.2019, відповідно до якого за квітень 2019 року позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 1622,963 тис. куб. м. на загальну суму 12 088 413,77 грн;

- № від 31.05.2019, відповідно до якого за травень 2019 року позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 996,343 тис. куб. м. на загальну суму 8 287 178,56 грн;

- № від 30.06.2019, відповідно до якого за червень 2019 року позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 815,7 тис. куб. м. на загальну суму 6 262 618,32 грн;

- № від 31.07.2019, відповідно до якого за липень 2019 року позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 841,80725 тис. куб. м. на загальну суму 5 636 913,07 грн;

- № від 31.08.2019, відповідно до якого за серпень 2019 року позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 886,99070 тис. куб. м. на загальну суму 5 490 298,58 грн.

Отже, як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 86 335 419,56 грн, вказані акти підписано у повноваженим представниками споживача та постачальника без жодних зауважень (в тому числі щодо обсягів поставленого/ прийнятого газу) і скріплено печатками сторін.

За висновком суду, підписавши вищенаведені акти приймання-передачі постачання природного газу за договором без жодних зауважень (в тому числі щодо обсягів поставленого/ прийнятого газу), позивач тим самим повністю визнав спожиті відповідачем об`єми газу.

Суд також виходить із того, що з аналізу умов розділу 6 договору випливає, що у разі наявності у споживача прострочення заборгованості зі сплати неустойки за цим договором, постачальник має право зарахувати кошти, що надійшли від споживача незалежно від вказаного у дорученні призначення платежу.

Окрім того, станом на 19.12.2019 (дату складання Акту-претензії № 12/19 про відшкодування збитків за недовикористання газу за звітний період) позивачем не було надіслано відповідачу будь-яких претензій щодо споживання відповідачем протягом спірного періоду газу у меншому обсязі ніж погоджено позивачем у Оператора газотранспортної системи. Натомість відповідач вказує на те, що заборгованість за спожитий газ у період з березня по серпень 2019 року відсутня.

Водночас, суд відзначає, що оскільки предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача збитків, завданих позивачу у зв`язку з недовикористанням газу, судом у даній справі не досліджувалось питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за поставлений позивачем газ.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, у розділі 7 договору сторони погодили відповідальність сторін у разі невиконання умов договору.

Зокрема п. 7.2 договору сторони погодили відповідальність споживача лише у разі порушення зобов`язань щодо своєчасного розрахунку за спожитий газ.

Інших випадків настання відповідальності споживача, в тому числі і за невиконання зобов`язання щодо споживання газу у меншому обсязі ніж погоджено позивачем у Оператора газотранспортної системи, сторонами передбачено не було.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду у справах у подібних правовідносинах, у тому числі, які викладені у постанові від 05.06.2019 у справі № 910/4927/18.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У даному випадку судом враховано, що гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є компетенцією виключно національних судів першої та апеляційної інстанцій. Проте зважаючи на прецеденту практику Європейського суду з прав людини, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Суди повинні враховувати якість поданих сторонами доказів і, зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності.

При цьому, обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Отже, підсумовуючи наведене позивачем належними і допустимими доказами не доведено складу всіх елементів цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності до відповідача, як стягнення збитків, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Інші доводи та заперечення сторін, не описані і не відхилені судом вище у рішенні, судом також розглянуті і відхиляються усі разом у сукупності як такі, що на результат вирішення спору (відмову у позові з наведених вище обґрунтувань) впливу не мають.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір за розгляд даної справи в розмірі 60 555,21 грн покладається на позивача.

Керуючись ст. 126, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СКЕЛА ТЕРЦИУМ» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» про стягнення 4 037 013,80 грн - відмовити повністю.

2. Покласти судовий збір у розмірі 60 555,21 грн на Товариство з обмеженою відповідальністю «СКЕЛА ТЕРЦИУМ».

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.07.2020.

Суддя В. В. Князьков