ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2020 р. Справа № 914/2418/19

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,

Суддів: Бонк Т.Б., Матущак О.І.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від позивача (скаржника) - Могінська Т.А., Шумелда Р.Р.

від відповідача-1 - не з`явився

від відповідача-2 - Сціра Т.І.

від третьої особи - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства «Орсан», б/н від 28 лютого 2020 року

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 10 лютого 2020 року (підписана 18.02.2020 року), суддя Кітаєва С.Б.

про закриття провадження

у справі №914/2418/19

за позовом Фермерського господарства «Орсан», с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області

до відповідача-1 Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади, с. Тростянець Миколаївського району Львівської області

до відповідача-2 Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 ОСОБА_1 , м. Львів

про визнання незаконною відмови Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні дозволу на проведення інвентаризації земель та зобов`язання надати дозвіл на проведення інвентаризації земель; визнання незаконною бездіяльність Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади щодо не проведення інвентаризації земель; не розгляду та не надання дозволу на проведення інвентаризації земель та зобов`язання надати дозвіл на проведення інвентаризації земель

в с т а н о в и в:

25 листопада 2019 року Фермерське господарство «Орсан» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідачів: Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади та Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про:

-визнання незаконною відмови Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні дозволу на проведення інвентаризації земель та зобов`язання надати дозвіл на проведення інвентаризації земель, що перебувають в користуванні позивача на підставі державного акту І-ЛВ №002904, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1;

-визнання незаконною бездіяльність Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади щодо не проведення інвентаризації земель, не розгляду та не надання дозволу на проведення інвентаризації земель;

-зобов`язання Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади надати дозвіл ФГ «Орсан» на проведення інвентаризації земель, що перебувають в його користуванні на підставі державного акту І-ЛВ №002904, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23 грудня 2019 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 - ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10 лютого 2020 року закрито провадження у справі №914/2418/19 на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що спір у цій справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а повинен розглядатись за правилами адміністративного судочинства. Суд дійшов висновку, що даний спір не є цивільно-правовим, а має публічно-правовий характер, позаяк стосується правомірності дій/бездіяльності Тростянецької сільської ради та Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, надаючи оцінку яким, суд повинен буде перевірити чи діяли останні на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що відноситься до юрисдикції адміністративного суду. Суд звернув увагу на те, що предметом позову у цій справі є правомірність поведінки відповідачів в частині прийнятого рішення про відмову в наданні дозволу на проведення інвентаризації, залишення без розгляду відповідача-1 звернення позивача про інвентаризацію земель, що належать позивачу. При цьому, доводи позивача про те, що ним вчиняються всі необхідні дії для належного оформлення земельної ділянки, оскільки позивач має намір відмовитись від частини земельної ділянки, встановити власника земель, від яких позивач має намір відмовитись, а також врегулювати конфлікт між позивачем та Тростянецькою сільською радою, суд визнав такими, що не підтверджують виникнення між позивачем та відповідачами-1,2 господарських земельних відносин та спору про право, що виникає з таких відносин. Місцевий господарський суд зазначив, що цей спір не пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єктів владних повноважень, які реалізовують у цих правовідносинах надані їм чинним законодавством владні управлінські функції. З урахуванням наведеного вище, суд вирішив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, Фермерське господарство «Орсан» звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 10 лютого 2020 року у справі №914/2418/19, а справу направити до місцевого господарського суду для продовження розгляду по суті. Зокрема, зазначає, що цей спір належить до юрисдикції господарського суду, оскільки не є публічно-правовим, а містить ознаки приватноправових відносин. Апелянт наголошує, що є користувачем земельної ділянки площею 20,64 га на підставі державного акту від 12.04.2001 року І-ЛВ №002904, а відповідачі у справі є власниками зазначених земель. Поряд з тим, вказує, що третя особа - ОСОБА_1 є власником об`єкта нерухомості, що знаходиться на земельній ділянці, користувачем якої є позивач. Відтак, на думку скаржника спір у цій справі виник між користувачем земель та їх власниками щодо обсягу прав землекористувача, в тому числі меж землекористування, способу використання, прав та обов`язків користувача, оскільки в процесі інвентаризації земель, за дозволом на проведення якої позивач і звертався до відповідачів, є необхідність сформувати нові земельні ділянки, від прав на які позивач має намір відмовитись на користь власників. Відтак, апелянт наголошує, що у випадку наявності в позивача - юридичної особи речового права на об`єкт спору, судовий захист такого права здійснюється за правилами господарського судочинства, а здійснення захисту цивільного права, як і встановлення його існування, не віднесено до компетенції адміністративного суду.

Представники позивача (скаржника) в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги, просили такі задоволити: скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 10 лютого 2020 року у справі №914/2418/19, а справу направити до місцевого господарського суду для продовження розгляду по суті.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зокрема, зазначав, що цей спір не є спором про право цивільне та не містить ознак приватно-правових відносин, відтак, підлягає розгляду адміністративним судом.

Представники відповідача-1 та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

16 березня 2020 року від відповідача-1 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вих.№02-2-27/213 від 12.03.2020), в якому викладено позицію відповідача-1 по суті спору, при цьому, будь-які міркування щодо апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі, відповідач-1 не навів.

10 квітня 2020 року від позивача до суду надійшли заперечення на відзив відповідача-1 (вих.№3/20 від 28.04.2020).

Оскільки явка представників відповідача-1 та третьої особи не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за їхньої відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено апеляційним судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Бродківської сільської ради Миколаївського району Львівської області №67 від 12 квітня 2001 року «Про надання земельної ділянки» ПСГП Агрофірмі «Орсан» надано в постійне користування для ведення товарного с/г виробництва 20,64 га земель, з яких: 18 га - рілля та 2,64 га - господарський двір, який знаходиться в с. Луб`яна Миколаївського району Львівської області.

На виконання вказаного рішення ПСГП Агрофірмі «Орсан» Бродківською сільською Радою народних депутатів Миколаївського району Львівської області 12 квітня 2001 року видано Державний акт на право постійного користування землею І-ЛВ №002904, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1.

Позивач - Фермерське господарство «Орсан» є користувачем земельної ділянки площею 20,64 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі вказаного Державного акту на право постійного користування землею І-ЛВ №002904 від 12 квітня 2001 року.

Поряд з тим, третя особа - ОСОБА_1 є власником об`єкта нерухомого майна - зернового складу загальною площею 1 625,2 мІ, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 23133801 від 18 червня 2014 року.

Вказаний зерновий склад знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні ФГ «Орсан» на підставі Державного акту І-ЛВ №002904 від 12 квітня 2001 року, що не заперечується жодною із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами та третьою особою протягом тривалого часу існують спори щодо спірної земельної ділянки, які неодноразово розглядались судами (справа №447/919/15-ц щодо припинення права постійного користування та визнання Державного акту таким, що втратив чинність; справа №914/2211/17 щодо визнання недійсним рішення Тростянецької сільської ради №1372 від 31.08.2017 року про припинення права постійного користування; справа №466/8600/18 щодо визнання за ОСОБА_1 права оренди землі).

06 червня 2019 року ФГ «Орсан» звернулось до відповідачів-1,2 з клопотаннями (вих.№2/19 та вих.№3/19 від 06.06.19) про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки площею 20,64 га, що перебуває у постійному користуванні фермерського господарства. Клопотання позивача мотивовані метою визначення якісного стану земельних ділянок, їх меж, розміру, складу угідь; узгодження даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації земель з інформацією, що міститься у документах, які посвідчують право на земельну ділянку, та у Державному земельному кадастрі; встановлення можливості щодо передачі частини земель у розпорядження ради. Вказані клопотання подано на підставі ст.ст.12,122 ЗК України, пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», ст.35 ЗУ «Про землеустрій», пункту 7 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про Державний земельний кадастр», постанови КМУ від 23 травня 2012 року №513 «Про затвердження Порядку проведення інвентаризації земель».

За результатами розгляду клопотання, Тростянецька сільська рада Тростянецької об`єднаної територіальної громади жодного рішення не прийняла, про результати розгляду клопотання ФГ «Орсан» не повідомила. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

У відповідь на клопотання позивача Головне управління Держгеокадастру у Львівській області листом (вих.№ЮР-5605/0-3214/0/37-19 від 09.07.2019) відмовило у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, оскільки частина земельної ділянки орієнтовною площею 17 га знаходиться в межах населеного пункту Тростянецької сільської об`єднаної територіальної громади, а частина орієнтовною площею 3,64 га - за межами населеного пункту та відноситься до частини господарського двору, на якій розміщені об`єкти нерухомого майна. Поряд з тим, відповідач-2 зазначив, що ФГ «Орсан» не представило правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна.

У листопаді 2019 року Фермерське господарство «Орсан» звернулося до суду з цим позовом до відповідачів: Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади та Головного управління Держгеокадастру у Львівській області; третя особа - ОСОБА_1 , про:

-визнання незаконною відмови Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у наданні дозволу на проведення інвентаризації земель та зобов`язання надати дозвіл на проведення інвентаризації земель, що перебувають в користуванні позивача на підставі державного акту І-ЛВ №002904, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1;

-визнання незаконною бездіяльність Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади щодо не проведення інвентаризації земель, не розгляду та не надання дозволу на проведення інвентаризації земель та зобов`язання Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади надати дозвіл ФГ «Орсан» на проведення інвентаризації земель, що перебувають в його користуванні на підставі державного акту І-ЛВ №002904, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1. Позов мотивовано тим, що проведення інвентаризації земель надасть можливість узгодити дані, отримані у результаті проведення інвентаризації земель, з інформацією, що міститься у документах, що посвідчують право на земельну ділянку, та Державному земельному кадастрі; в законний та прийнятний спосіб врегулювати суперечки із Тростянецькою сільською радою, визначивши частину земель, із наданих у постійне користування, для передачі у розпорядження сільської ради.

Як зазначалось вище, ухвалою Господарського суду Львівської області від 10 лютого 2020 року закрито провадження у справі №914/2418/19 на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України, однак, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч.2 ст.231 ГПК України).

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що спір у цій справі слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В силу п.7 ч.1 ст.3 КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст.4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 ч.2 ст.17 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Судом встановлено, що позивач є користувачем земельної ділянки площею 20,64 га для ведення товарного с/г виробництва, яка знаходиться в с. Луб`яна Миколаївського району Львівської області на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ЛВ №002904 від 12 квітня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи спір у цій справі пов`язаний саме із реалізацією позивачем права користування спірною земельною ділянкою, оскільки, на такій земельній ділянці знаходиться нерухоме майно третьої особи - ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, між позивачем та Тростянецькою сільською радою, а також ОСОБА_1 існує конфлікт щодо земельної ділянки, на якій знаходиться нерухоме майно третьої особи, та яка одночасно належить на праві постійного користування позивачу. Разом з тим, позивач не може самостійно владнати конфлікт із Тростянецькою сільською радою та ОСОБА_1 , а також виготовити документацію для отримання кадастрового номера земельної ділянки.

Проаналізувавши докази, що містяться у матеріалах справи, а також дослідивши обставини, на які позивач посилається у позовній заяві, колегія суддів дійшла висновку, що спір у цій справі стосується права користування позивачем земельною ділянкою.

Слід зазначити, що саме з метою врегулювання існуючих конфліктів позивача з Тростянецькою сільською радою та ОСОБА_1 , ФГ «Орсан» і звернулось до відповідачів з проханням надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації спірної земельної ділянки, яка перебуває у постійному користування ФГ «Орсан» на підставі Державного акту.

Враховуючи наведені вище обставини справи, оскаржуючи відмову Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та бездіяльність Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади щодо клопотання ФГ «Орсан» про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації спірної земельної ділянки, позивачем правильно обрано саме господарський суд, який уповноважений на розгляд цього спору.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (пункти 6, 10 частини першої статті 20 ГПК України).

З встановлених судом фактичних обставин справи вбачається, що цей спір виник щодо речового права позивача, а саме: права постійного користування земельною ділянкою площею 20,64 га, яка знаходиться в с. Луб`яна Миколаївського району Львівської області, якою останній користується на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ЛВ №002904 від 12 квітня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1. Поряд з цим, спір у цій справі спрямований на врегулювання існуючих конфліктів між ФГ «Орсан» та Тростянецькою сільською радою і ОСОБА_1 , які виникли у зв`язку з користуванням позивачем спірною ділянкою.

На думку колегії суддів предмет спору у цій справі поглинається спором про право цивільне, відтак, такий спір не є публічно-правовим та, зважаючи на суб`єктний склад сторін, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

З огляду на все наведене вище, беручи до уваги, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції помилково закрив провадження у справі 914/2418/19 на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про закриття провадження у справі (п.13).

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст.280 ГПК України).

Беручи до уваги наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Фермерського господарства «Орсан», скасування ухвали Господарського суду Львівської області від 10 лютого 2020 року у справі №914/2418/19 та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо судового збору:

Згідно з п.4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 11113 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Колегія суддів вважає за можливе взяти до уваги вказані вище роз`яснення Пленуму Вищого господарського суду України та застосувати їх за аналогією до ст.255 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

Керуючись ст.ст.255, 236, 270, 271, 275, 280, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Орсан» задоволити.

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 10 лютого 2020 року у справі №914/2418/19 скасувати.

Справу №914/2418/19 направити для розгляду до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 09 липня 2020 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бонк Т.Б.

Суддя Матущак О.І.