РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.06.2020 р.Справа № 910/4616/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ ГРУП"

до Фізичної особи-підприємця Пашук Олег Вікторович

про стягнення 187 144,68 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МТІ ГРУП" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Пашук Олег Вікторович (відповідач) про стягнення 187 144,68 грн., з яких 122 640,00 грн. заборгованості за Договором оренди, 41 104,89 грн заборгованість за комунальні платежі, 12 070,12 грн пені, 9 943,81 грн інфляційних втрат та 1 385,75 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди № 04-10/2017 від 03.10.17р.

Ухвалою суду від 07.04.2020 р. відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач про розгляд даної справи повідомлявся належним чином за адресою згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом враховано, що відповідно до підпункту 3 пункту 11 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 розділ X Господарського процесуального кодексу України "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 4 такого змісту:

"Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (зі змінами від 04.05.2020 р.) продовжено запроваджений карантин в Україні через спалах у світі коронавірусу COVID-19 до 22 травня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 р. № 500) продовжено запроваджений карантин в Україні через спалах у світі коронавірусу COVID-19 до 31 липня 2020 року.

Водночас, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на викладене, суд встановив, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням введених обмежень, пов`язаних із запровадженням в Україні карантину), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог до закінчення запровадженого карантину.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

03.10.2017 р. року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МТІ ГРУП" (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Пашук Олег Вікторович (Орендар) укладено Договір оренди № 04-10/2017 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове платне користування, на визначений строк, на умовах цього договору, приміщення загальною площею 102,2 кв.м., що знаходиться першому поверсі за адресою : м. Київ, вул. Мельникова, 53-а (в подальшому - Приміщення).

Згідно п. 2.1 Договору, факт передачі приміщення оформлюється Актом приймання-передачі Приміщення, підписаним повноважними представниками обох сторін, який є невід`ємною частиною даного договору. При цьому Орендодавець зобов`язаний передати, а Орендар прийняти Приміщення по Акту приймання-передачі Приміщення не пізніше 03.10.2017 р.

Сторони у п.п. 3.1-3.3 погодили, що Орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди в розмірах і у строки, обумовлені цим договором. Сторони домовились, що орендна плата у відповідності до умов цього договору буде нараховуватись з моменту підписання Акту приймання-передачі приміщення в орендне користування. Розмір орендної плати за один календарний місяць використання приміщення становить 10 220,00 грн, ПДВ 2 044,00 грн , усього з ПДВ 12 264,00 грн.

Пунктом 3.7. Договору передбачено, що орендна плата встановлена у відповідності до цього договору, сплачується орендарем у вигляді платежів шляхом безготівкового переведення грошових коштів на поточний банківський рахунок Орендодавця до 01 числа поточного місяця за поточний місяць на підставі виставлених Орендодавцем рахунків. Орендодавець зобов`язується виставляти рахунки на оплату орендної плати не пізніше 25 числа місяця, який передує місяцю за який здійснюється оплата.

Комунальні платежі. Орендар зобов`язується компенсувати Орендодавцю комунальні платежі такі, як за водопостачання, електроенергію (відповідно до показників лічильників, встановлених в приміщенні) та теплопостачання, з моменту підписання Акта прийому-передачі приміщення для проведення ремонтних робіт до дати повернення приміщення Орендодавцеві. Компенсацію спожитих Орендарем комунальних послуг (холодне та гаряче водопостачання, електроенергія, теплопостачання) Орендар проводить на підставі рахунків, які виставляються Орендодавцем згідно розцінок, встановлених відповідними комунальними службами для Орендодавця у межах зайнятих площ або фактично отриманих послуг з обов`язковим наданням підтверджуючих документів відповідних комунальних підприємств (п.4.2 Договору).

Згідно п. п. 13.1, 13.2 Договору, останній вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Сторони цього договору визначать, що датою початку використання орендованого приміщення Орендарем є дата підписання сторонами Акту приймання-передачі Приміщення в орендне користування. Приміщення передається в оренду строком на 1090 дні, починаючи з дати підписання Акту приймання-передачі Приміщення.

03.10.2017 р. сторони підписали Акт приймання-передачі приміщення до Договору оренди №04-10/2017 від 03.10.2017 р. відповідно до якого Орендодавець (Орендар) передав, а та Орендар (Суборендар) прийняв приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 53-а, площа 102,2 кв.м.

Зобов`язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов`язань та обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Згідно зі ст. ст.2, 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач зазначає, що відповідачем не було оплачено послуги оренди за 8 місяців, з квітня 2019 року по лютий 2020 року, як і не було оплачено комунальні платежі за спожиті ним послуги за аналогічний період. Відтак, за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 122 640,00 грн та 41 104,89 грн за комунальні платежі.

Позивачем на адресу відповідача було направлено претензії №1 від 15.08.2019р., №2 від 09.10.2019 р., № 3 від 06.12.2019 р., № 4 від 05.02.2020р. та № 5 від 12.02.2012р. щодо сплати заборгованості, проте, жодна з них залишились без відповіді та задоволення відповідачем.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості по орендній платі в розмірі 122 640,00 грн та 41 104,89 грн компенсації комунальних платежів.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 20 070,23 грн пені, 9 943,81 грн інфляційних втрат та 1 385,75 грн 3% річних.

Відповідно до п. 15.3 Договору, у випадку несвоєчасної або не в повному обсязі сплати орендної плати або інших платежів за цим Договором, Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочених платежів за кожен день прострочення.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом та не спростованим у встановленому законом порядку відповідачем, останній за порушення зобов`язань за Договором має сплатити 20 070,23 грн пені, 9 943,81 грн інфляційних втрат та 1 385,75 грн 3% річних.

Відповідач відзиву на позовну заяву та заперечень по суті спору не надав, доводи позивача у встановленому законом порядку не спростував.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтями 78, 79 Кодексу передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином та у встановленому законом відповідачем, а відтак, заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пашук Олега Вікторовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МТІ ГРУП" (01023, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 4; ) 122 640 (сто двадцять дві тисячі шістсот сорок) грн 00 коп. основної заборгованості, 41 104 (сорок одну тисячу сто чотири) грн 89 коп. заборгованості по сплаті комунальних платежів, 9 943 (дев`ять тисяч дев`ятсот сорок три) грн 81 коп. пені, 1 385 (одну тисячу триста вісімдесят п`ять) грн 75 коп. 3 % річних та 2 807 (дві тисячі вісімсот сім) грн 18 коп. судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду в строки, передбачені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили у порядку і строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна