ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.07.2020 Справа № 905/773/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Пузіковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК (, адреса: 01001, м. Київ, вул.Грушевського, буд.1 Д.; адреса для листування: 49027, м.Дніпро, а/с 1800

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Міхіна Віталія Анатолійовича (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ),

про: стягнення 149545,74 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство Комерційний банк ПРИВАТБАНК звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом б/н від 25.03.2020 (вх.№7987/20 від 27.04.2020) до Фізичної особи-підприємця Міхіна Віталія Анатолійовича про стягнення 149545,74 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Фізична особа-підприємець Міхін Віталій Анатолійович 10.03.2011 приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають договір банківського обслуговування № б/н від 10.03.2011, але відповідач свої грошові зобов`язання за договором банківського обслуговуванння № б/н від 10.03.2011 щодо повного та своєчасного повернення кредитних коштів не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 149545,74 грн., що складається з: 125713,79 грн. - заборгованість за відсоткам за користування кредитом; 23831,95 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір за розгляд цієї справи у розмірі 2243,19 грн.

До позовної заяви додано: статутні документи позивача, банківську ліцензію № 22 від 05.10.2011, заява Фізичної особи-підприємця Міхіна Віталія Анатолійовича від 10.03.2011 про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підпису та відтиском печатки; витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 10.03.2011 станом на 11.03.2020, виписки з 10.03.2011 по 11.03.2020 за рахунками: № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , акт звірки, копії яких долучено до матеріалів справи.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/773/20 визначено суддю Величко Н.В.

Ухвалою від 28.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/773/20; визначено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 26.05.2020; явка представників сторін у судове засідання визнана не обов`язковою; встановлено сторонам строк для вчинення дій процесуального характеру (надання відзиву на позовну заяву відповідачем, відповіді на відзив позивачем, та інше).

Як свідчать матеріали справи, така ухвала отримана позивачем 29.04.2020 (відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення міститься в матеріалах справи), відповідачем не отримана (згідно відмітки поштового відділення зв`язку на поштовому поверненні за закінченням встановленого строку зберігання).

Ухвалою від 26.05.2020 відкладено розгляд справи на 23.06.2020; визнано явку уповноважених представників сторін в судове засідання не обов`язковою; запропоновано сторонам виконати вимоги ухвали від 28.04.2020 по справі № 905/773/20 (відповідачу надати суду відзив на позовну заяву та всі можливі докази, на яких він ґрунтується, позивачу - відповідь на відзив (за наявності)).

Така ухвала отримана позивачем 02.06.2020 (відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення міститься в матеріалах справи), відповідачем не отримана (згідно відмітки поштового відділення зв`язку на поштовому поверненні за закінченням терміну зберігання).

Ухвалою від 23.06.2020 відкладено розгляд справи на 09.07.2020 року; визнано явку уповноважених представників сторін не обов`язковою; запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву та всі можливі докази, на яких він грунтується, позивачу - відповідь на відзив (за наявності); встановлено строк для подання суду всіх заяв, у тому числі по суті, клопотань та доказів - не пізніше ніж за два дні до дня судового засідання.

Відповідач повідомлявся про розгляд справи та необхідність вчинення певних процесуальних дій шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Господарського суду Донецької області в мережі Інтернет (http://reyestr.court.gov.ua/Review/) та шляхом направлення процесуальних документів суду (ухвал) поштовим зв`язком на адресу відповідача ( АДРЕСА_1 ). Зазначена адреса відповідача вказана у позовній заяві та відповідає відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Фізичної особи-підприємця Міхіна Віталія Анатолійовича (ІПН НОМЕР_1 ).

Отже, суд вжив всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, передбачених ст. 120 ГПК України.

В судове засідання, що відбулось 09.07.2020, сторони своїх представників не направили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку. Відповідачем відзив на позовну заяву не подано

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 ГПК України.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст. 202 ГПК України).

Враховуючи, що ця справа розглядається у порядку спрощеного провадження, явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, сторони повідомлялись про дату, час та місце судового засідання у встановленому порядку і вважаються повідомленими належним чином, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, тому справа розглядається за наявними матеріалами без присутності представників позивача та відповідача.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2011 відповідачем, Фізичною особою-підприємцем Міхіним Віталієм Анатолійовичем, підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підпису та відбитку печатки, за змістом якої клієнт відкрив поточний рахунок у національній валюті (гривні) №2014 №1536.

За умовами цієї Заяви, в разі відсутності або недостатності коштів на рахунку клієнта (в разі перевищення суми платежу над залишком власних коштів), банк може встановити клієнту на рахунок кредитний ліміт: банк за наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з цією анкетою (заявою) складають договір банківського обслуговування.

Позивачем надано до матеріалів справи копії відповідної заяви, довідку про розмір встановлених кредитних лімітів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п.3.18.1.1 наведених вище Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту, банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

За змістом п.3.18.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків та винагороди.

Пункт 3.18.1.6 Умов визначає, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту провадиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, sms-повідомлення або інших).

Проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі Угода) (п.3.18.1.8 Умов).

Згідно п.3.18.2.3.4 Умов, банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування зажадати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі шляхом подання відповідного повідомлення.

За змістом розділу 3.18.4.1 Умов, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка). Порядок розрахунку відсотків: за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі -період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.3.18.4.1.1); при необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню (п.3.18.4.1.2); у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, з який дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.3.18.4.1.3).

Під непогашенням кредиту мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п.3.18.4.1.1.4 Умов).

Пунктом 3.18.4.4 Умов передбачено, що клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п.3.18.1.6, 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (п.3.18.4.9 Умов).

Згідно з п.3.18.5.1 Умов при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п.3.18.1.8, 3.1.8.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п.3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6, клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у п.3.18.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення.

У відповідності до п.3.18.5.4 Умов, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбаченої п.п.3.18.0.5.1, 3.18.5.2, 3.18.5.3, здійснюється протягом 3-х років з дня, коди відповідне зобов`язання мало бути виконано клієнтом.

Пунктом 3.18.6.1 Умов встановлено, що обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта здійснюється з моменту подачі клієнтом до банку заяви на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та / або з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитного ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов`язань сторонами.

Згідно з довідкою позивача про розміри встановлених кредитних лімітів №Е0209KTTVO00D від 25.03.2020, відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_5 , а саме 10.03.2011 1000 грн., 23.03.2011 12900 грн., 17.08.2012 50000 грн., 04.02.2013 62500 грн., 01.03.2014 62500 грн., 02.03.2014 35667,87 грн.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 11.03.2020 становить 466989,17 грн. і складається із: заборгованості за процентами за користування кредитними коштами 125713,79 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 23831,95 грн., нарахованої пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 317443,43 грн.

Предметом позову в цій справі є стягнення з відповідача заборгованості за Договором б/н від 10.03.2011 в розмірі 149545,74 грн., а саме: заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 125713,79 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 23831,95 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.1,2 ст. 633 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то саме на банк покладається обов`язок довести, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Підписана відповідачем заява про відкриття поточного рахунку умов щодо процентів та комісії не містить.

Крім того, позивачем не надано підтверджень, що, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідач розумів, ознайомився та погодився саме з тією редакцією Умов, яка надана позивачем а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в доданих банком до позовної заяви документах розмірах і порядку нарахування. Витяг з Умов та правил не містить підпису боржника (ані фізичного, ані цифрового), а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019, справа №342/180/17, а також у постановах Верховного Суду від 30.09.2019, справа № 916/2755/18 та від 01.11.2019, справа № 910/13940/18.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. принципу справедливості розгляду справи судом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28.10.1999р. у справі Брумареску проти Румунії, заява №28342/95, §61). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29.11.2016р. у справі Парафія греко-католицької церкви в м.Люпені та інші проти Румунії, заява №76943/11, §123).

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та заборгованості по комісії за користування кредитом є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною другою згаданої статті встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу.

Відсутність відзиву чи будь-яких заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог не звільняє суд від здійснення оцінки доказів поданих позивачем з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. В іншому випадку це свідчило б про недосягнення завдання господарського судочинства при вирішенні спору судом.

Діюче законодавство не звільняє позивача довести ті обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог, навіть у разі відсутності заперечень відповідача та неподання ним будь-яких доказів на спростування доводів позивача. Зазначене, відповідно до ч.3 ст. 13 ГПК України, є складовою принципу змагальності сторін.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 13,74, 76, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Рішення підписано 10.07.2020.

Суддя Н.В. Величко