ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року справа № 925/50/20

м. Черкаси

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Газова компанія "ЧЕРКАСИ-ГАЗ"

про стягнення 2762292,29 грн.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Рябенька Я.В.

Представники сторін:

від позивача: не явилися;

від відповідача: не явилися.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП" (далі також - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Газова компанія "ЧЕРКАСИ-ГАЗ" (далі також - відповідач) про стягнення 2762292,29 грн., в тому числі: 2746677,60 грн. боргу з повернення переплати за природний газ за договором постачання природного газу від 26.11.2018 №ГК-18/0156, 2746,69 грн. інфляційних нарахувань і 12868,00 грн. три проценти річних.

У позові позивач також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача 41434,39 грн. судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неповернення відповідачем на вимогу позивача 2746677,60 грн. переплати за природний газ за договором постачання природного газу від 28.11.2018 № ГК-18/0156 та додатковими угодами до нього.

Ухвалою від 13.01.2020 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі №925/50/20, вирішив розглядати її за правилами загального позовного провадження, призначив у ній підготовче засідання на 12 год. 00 хв. 11.02.2020 і встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Відзив на позов до Господарського суду Черкаської області не надійшов.

23 січня 2020 року до Господарського суду Черкаської області надійшла заява позивача від 22.01.2019 №19 про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, що знаходяться на його поточному рахунку № НОМЕР_1 в акціонерному товаристві "РВС Банк" (МФО 339072) в межах стягуваної суми в розмірі 2762292,29 грн.

Ухвалою від 24.01.2020 Господарський суд Черкаської області повернув позивачу його заяву від 22.01.2019 №19 про забезпечення позову і додані до неї документи.

31 січня 2020 року до Господарського суду Черкаської області надійшла інша заява позивача від 30.01.2019 №27 про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, що знаходяться на його поточному рахунку № НОМЕР_1 в акціонерному товаристві "РВС Банк" (МФО 339072) в межах стягуваної суми в розмірі 2762292,29 грн.

Ухвалою від 03.02.2020 Господарський суд Черкаської області відмовив у задоволенні заяви позивача від 30.01.2019 №27 про забезпечення позову.

У судовому засіданні, яке відбулося 11.02.2020, Господарський суд Черкаської області оголосив перерву у підготовчому засіданні до 12 год. 00 хв. 05.03.2020, про що повідомив представника позивача під розписку, а відповідача ухвалою від 11.02.2020.

Ухвалою від 05.03.2020 Господарський суд Черкаської області закрив підготовче провадження у справі №925/50/20 та призначив її до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 12 год. 00 хв. 18.03.2020 в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

18 березня 2020 року відповідач подав до Господарського суду Черкаської області зустрічний позов від 17.03.2020 про стягнення з позивача 2900995,00 грн. збитків.

Ухвалою від 19.03.2020 Господарський суд Черкаської області повернув відповідачу його зустрічний позов від 17.03.2020 з доданими до неї документами.

Ухвалою від 26.03.2020 Господарський суд Черкаської області за клопотанням відповідача відклав розгляд справи №925/50/20 по суті у судовому засіданні на 10 год. 30 хв. 28.04.2020 в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 28.04.2020 господарський суд за клопотанням відповідача відклав розгляд справи №925/50/20 по суті у судовому засіданні на 10 год. 30 хв. 18.05.2020 в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 18.05.2020 господарський суд за клопотанням відповідача відклав розгляд справи №925/50/20 по суті у судовому засіданні на 12 год. 00 хв. 23.06.2020 в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

23 червня 2020 року до Господарського суду надійшли клопотання позивача від 23.06.2020 №89 про підтримку ним позову в повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачу за адресою його місцезнаходження Господарський суд Черкаської області направив ухвалу від 18.05.2020 про призначення засідання суду з розгляду справи №925/50/20 по суті на 12 год. 00 хв. 23.06.2020 в приміщенні Господарського суду Черкаської області, проте відповідач у це судове засідання не явився, про причини неявки не повідомив і клопотання про відкладення справи не подав.

Неявка сторін чи їх представників у судове засідання не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, Господарський суд Черкаської області

УСТАНОВИВ:

26 листопада 2018 року відповідач як постачальник і позивач як споживач уклали між собою договір постачання природного газу № ГК-18/0156, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставляти споживачу у 2018-2019 роках природний газ в обсягах і в порядку, передбачених даним договором, а споживач зобов`язався прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість в розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених даним договором.

22 лютого 2019 року відповідач і позивач уклали між собою додаткову угоду №01-ДБ до договору постачання природного газу від 26.11.2018 № ГК-18/0156. Цією додатковою угодою сторони виклали договір постачання природного газу від 26.11.2018 № ГК-18/0156 в новій редакції, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставляти споживачу у 2019-2020 роках природний газ в обсягах і в порядку, передбачених даним договором, а споживач зобов`язався прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строки, порядку та на умовах, передбаченим даним договором.

Пунктом 1.10 договору постачання природного газу від 26.11.2018 №ГК-18/0156 в редакції додаткової угоди від 22.02.2019 встановлено, що обов`язковою умовою для постачання природного газу є оплата споживачем в грошовій формі на рахунок постачальника до 20 числа місяця (М-1), що передує місяцю поставки фінансового забезпечення виконання зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п. 2.8 договору постачання природного газу від 26.11.2018 №ГК-18/0156 в редакції додаткової угоди від 22.02.2019 фінансове забезпечення згідно з п. 1.10 даного договору сплачується споживачем постачальнику не пізніше газового місяця (М-1). Для поставки газу в березні 2019 року не пізніше 27 лютого 2019 року.

Згідно з приведеними у преамбулі договору постачання природного газу від 26.11.2018 №ГК-18/0156 в редакції додаткової угоди від 22.02.2019 визначеннями вжитих у договорі термінів газовим місяцем (М) є газовий місяць у якому здійснюється постачання газу, а газовим місяцем (М-1) - газовий місяць, що передує газовому місяцю (М),

У п. 2.9 договору постачання природного газу від 26.11.2018 №ГК-18/0156 в редакції додаткової угоди від 22.02.2019 сторони передбачили, що грошові кошти, надані як фінансове забезпечення споживачем постачальнику, не вважаються попередньою оплатою і підлягають поверненню споживачу в момент виконання умов цього договору в частині грошових зобов`язань до виконання яких вони забезпечують.

25 вересня 2019 року відповідач і позивач уклали між собою додаткову угоду №20191001 до договору постачання природного газу від 26.11.2018 № ГК-18/0156, якою передбачили, що ціна за 1000,0 кубічних метрів природного газу в межах обсягу 1300000 (одного мільйона триста тисяч) куб. м. без врахування вартості транспортування природного газу по території України та без ПДВ складає 4500,00 грн., крім того ПДВ - 900,00 грн. Разом 5400,00 грн. Якщо за підсумками розрахункового періоду (жовтень 2019р.) фактичний обсяг газу використаного споживачем буде перевищувати 1300000 (один мільйон триста тисяч) куб.м., споживач зобов`язаний оплатити постачальнику різницю за ціною, яка буде визначена в наступній додатковій угоді.

23 вересня 2019 позивач і відповідач підписали акт звірки взаєморозрахунків за договором постачання природного газу від 26.11.2018 № ГК-18/0156 за період з 01.01.2019 по 23.09.2019, згідно з яким сума залишку одержаних відповідачем від позивача коштів за природний газ станом на 23.09.2019 становила 972159,76 грн.

24 вересня 2019 року позивач за платіжним дорученням від 24.09.2019 №1075 перерахував відповідачу на його рахунок в установі банку 124020,00 грн. плати за природний газ за договором постачання природного газу від 26.11.2018 № ГК-18/0156.

25 вересня 2019 року позивач за платіжним дорученням від 25.09.2019 №1082 перерахував відповідачу на його рахунок в установі банку 197437,50 грн. плати за природний газ за договором постачання природного газу від 26.11.2018 № ГК-18/0156.

26 вересня 2019 року позивач за платіжним дорученням від 26.09.2019 №1093 перерахував відповідачу на його рахунок в установі банку 7020000,00 грн. плати за природний газ за договором постачання природного газу від 26.11.2018 № ГК-18/0156.

У вересні 2019 року позивач спожив 257,953 тис. куб. м. природного газу на суму 1509025,06 грн., що підтверджується підписаним обома сторонами актом приймання-передачі природного газу від 30.09.2019.

У жовтні 2019 року позивач спожив 506,793 тис. куб. м. природного газу на суму 2736676,80 грн., що підтверджується підписаним обома сторонами актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2019.

Таким чином, станом на 01.11.2019 сума переплати позивачем відповідача за природний газ, яку відповідач відповідно до п. 2.9 договору постачання природного газу від 26.11.2018 №ГК-18/0156 в редакції додаткової угоди від 22.02.2019 мав повернути позивачу становила 4067915,40 грн. (972159,76 грн. + 124020,00 грн. + 197437,50 грн. + 7020000,00 грн. - 1509025,06 грн. - 2736676,80 грн.), що також підтверджується підписаним обома сторонами актом звірки взаєморозрахунків за договором постачання природного газу від 26.11.2018 № ГК-18/0156 за період з 01.01.2019 по 31.10.2019.

Листом від 05.11.2019 №232 відповідач пред`явив відповідачу вимогу про повернення надлишково сплачених за природний газ коштів в сумі 3780000,00 грн.

Листом від 14.11.2019 №128 відповідач повідомив позивача, що повернення коштів буде здійснюватися протягом листопада 2019 року, починаючи з 15.11.2019, остаточний розрахунок буде виконано після оформлення фактичного споживання природного газу за листопад 2019 року.

Станом на 27.11.2019 включно відповідач повернув позивачу 240500 грн. переплачених за природний газ коштів, в тому числі: 150000,00 грн. - 18.11.2019; 27000,00 грн. - 21.11.2019; 11000,00 грн. - 21.11.2019; 27000,00 грн. - 22.11.2019; 9000,00 грн. - 25.11.2019; 8000,00 грн. - 26.11.2019 і 8500,00 грн. - 27.11.2019, що підтверджується банківськими виписками із особового рахунку позивача.

Листом від 27.11.2019 №245 позивач знову пред`явив відповідачу вимогу про повернення надлишково сплачених за природний газ коштів у сумі 3548000,00 грн.

Листом від 28.11.2019 №135 відповідач повідомив позивача про можливість повернення коштів в грудні 2019 року в сумі 500000,00 грн., в січні 2020 року в сумі 1050000,00 грн. і в лютому 2020 року в сумі 1650000,00 грн.

28 листопада 2019 року відповідач повернув позивачу 6000,00 грн., а 29.11.2019 ще 8000,00 грн. надлишково сплачених останнім за природний газ коштів, що підтверджується банківськими виписками із особового рахунку позивача.

30 листопада 2019 року сторони підписали акт приймання-передачі природного газу, згідно з яким відповідач в листопаді 2019 року передав позивачу, а останній прийняв 140,429 тис. куб. м. природного газу на загальну суму 758316,60 грн., на яку зменшилась заборгованість відповідача з повернення позивачу переплати за природний газ.

У грудні 2019 року відповідач повернув позивачу 22000,00 грн. надлишково сплачених останнім коштів за природний газ, в тому числі 8000,00 грн. - 03.12.2019; 9000,00 грн. - 04.12.2019 і 05.12.2019 - 5000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками із особового рахунку позивача.

31 грудня 2019 року сторони підписали акт приймання-передачі природного газу, згідно з яким відповідач в грудні 2019 року передав позивачу, а останній прийняв 53,041 тис. куб. м. природного газу на загальну суму 286421,40 грн., на яку зменшилась заборгованість відповідача з повернення позивачу переплати за природний газ.

Станом на 01.01.2020 заборгованість відповідача з повернення позивачу переплати за природний газ склала 2746677,40 грн.

За прострочення повернення переплати за природний газ у сумі 2746677,40 грн. позивач нарахував відповідачу до сплати за листопад 2019 року 2746,69 грн. передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань і за 57 днів прострочення з 13.11.2019 по 08.01.2020 - 12868,00 грн. передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України трьох процентів річних.

Відповідач суму переплати за природний газ в розмірі 2746677,40 грн., та нараховані позивачем суми інфляційних нарахувань і трьох процентів річних позивачу не сплатив, що й спричинило даний спір.

Пунктом 11 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, встановлено, що розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу. У випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з статтею 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства господарський суд дійшов таких висновків.

Із договору постачання природного газу від 26.11.2018 №ГК-18/0156 в редакції додаткової угоди від 22.02.2019, із п. 11 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, з урахуванням пред`явленої відповідачу листом позивача від 05.11.2019 №232 вимоги про повернення коштів, у відповідача виникло грошове зобов`язання з повернення позивачу суми переплати за природний газ в розмірі 3780000,00 грн., яке він за правилами ст. 530 Цивільного кодексу України мав виконати до 12.11.2019 включно.

Відповідач не виконав це зобов`язання на суму 2746677,40 грн., чим порушив права позивача на своєчасне одержання цієї суми коштів.

Отож позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати присудження до виконання відповідачем вказаного зобов`язання в натурі шляхом стягнення з нього на свою користь 2746677,40 грн. боргу, а також передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань і трьох процентів річних.

Стягувана сума інфляційних нарахувань нарахована позивачем у відповідності з умовами договору від 28.11.2018 № ГК-18/0156 та додаткових угод до нього, фактичними обставинами його виконання сторонами, вимогами чинного законодавства, тобто нарахована правильно.

Стягувана сума 3% річних у розмірі 12868,00 грн. нарахована позивачем не правильно.

Згідно з розрахунком, здійсненим за допомогою калькулятора комп`ютерної програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.4.1, сума трьох процентів річних, на стягнення якої з відповідача позивач має право за період прострочення з 13.11.2019 по 08.01.2020 у поверненні 2746677,40 грн. боргу, становить 12863,06 грн.

За таких обставин позов підлягає задоволенню лише у частині стягнення з відповідача на користь позивача 2746677,40 грн. боргу, 2746,69 грн. інфляційних нарахувань та 12863,06 грн. 3 % річних.

Позивач за платіжним дорученням від 08.01.2020 №3 при поданні позову сплатив 41434,39 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних позивачу на відповідача підлягає покладенню 41434,31 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Судовий збір у сумі 41434,31 грн. покласти на відповідача.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Газова компанія "ЧЕРКАСИ-ГАЗ" (вул. Святотроїцька, буд. 73/3, м. Черкаси, Черкаська область, 18001, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП" (смт. Вороновиця, Автодорога Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, 412км+308м, Вінницький район, Вінницька область, 23252, ) - 2746677,40 грн. (два мільйони сімсот сорок шість тисяч шістсот сімдесят сім гривень 40 коп.) боргу, 2746,69 грн. (дві тисячі сімсот сорок шість гривень 69 коп.) інфляційних нарахувань, 12863,06 грн. (дванадцять тисяч вісімсот шістдесят три гривні 06 коп.) три проценти річних та 41434,31 грн. (сорок одна тисяча чотириста тридцять чотири гривні 31 коп.) судового збору.

У задоволенні решти позову відмовити.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06 липня 2020 року.

СУДДЯ М.В. Дорошенко