ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
02.07.2020 Справа № 905/1153/20
до відповідача: фізичної особи-підприємця Мартиненко Данила Аркадійовича ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 )
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в сумі 22 599,67 грн., з яких: 19 460,81 грн. заборгованість за кредитом, 2755,36 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 383,50 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом,-
Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до господарського суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Мартиненко Данила Аркадійовича заборгованості в сумі 22 599,67 грн., з яких: 19 460,81 грн. заборгованість за кредитом, 2755,36 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 383,50 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.
Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд відмовляє у видачі судового наказу з наступних підстав.
За приписами ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 150 Господарського процесуального кодексу України встановлена форма і зміст заяви про видачу судового наказу, згідно з якими заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5)перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Згідно з наданим розрахунком, заборгованість боржника за вказаним кредитним договором станом на 20.05.2020 становить 22 599,67 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 19 460,81 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 2755,36 грн; заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 383,50 грн.
Разом з тим, Акціонерним товариством Комерційний банк ПРИВАТБАНК на підтвердження укладення договору не подано до суду підписаної боржником заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.
Таким чином у суду відсутні докази того, що боржник, як клієнт банку, згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, у тому числі з Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування.
Крім того, заявником взагалі не обґрунтовано те, що поданий до суду Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, відповідає саме тій редакції документу, який був чинним на момент оформлення кредитних відносин та підписання заявки на отримання послуг, як не обґрунтовано й підстави необхідності застосування на даний час саме тієї редакції Умов та правил, що подана заявником.
Також Банком не надано доказів погодження розміру процентної ставки на рівні 45%.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і породжені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час підписання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Крім того, у цій заявці, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані боржнику Умови та правила банківських послуг, відсутність у заявці домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 45%, які застосовуються Банком з 01.12.2019 по 01.02.2020, а також відсутність домовленості про сплату штрафу , пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із боржником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості судового розгляду.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 наведений правовий висновок, стосовно того, що Умови та правила надання банківських послуг не є складовою кредитного договору, що необхідно для належного повідомлення позичальника про умови кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які вважав узгодженими банк, тому в даному випадку неможливо однозначно стверджувати про відсутність спору у правовідносинах між стягувачем та боржником (про безспірність вимог стягувача), а також, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, по комісії та пені є вимогами за договором, укладеним у письмовій формі, за якими може бути видано судовий наказ.
Отже, суд встановив, що заявником не підтверджено укладання договору з ОСОБА_1 , на умовах зазначених у заяві про видачу судового наказу, а також заявником не надано доказів, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, процентів, комісії за користування кредитом та пені ґрунтується на договорі, укладеному у письмовій формі, а тому вимоги заявника не є безспірними.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогами статті 148 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до частини другої статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше 10 днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення з боржника за договором б/н від 06.08.2019 у сумі 22 599,67 грн., з яких: 19 460,81 грн. заборгованість за кредитом, 2755,36 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 383,50 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.
Суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
Відмовити акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Мартиненко Данила Аркадійовича заборгованості в сумі 22 599,67 грн., з яких: 19 460,81 грн. заборгованість за кредитом, 2755,36 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 383,50 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.
Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 02.07.2020 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому параграфом 1 глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.В. Бокова