ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2020м. ДніпроСправа № 904/2124/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп", м. Харків

до Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)", с. Макорти, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості в розмір 249 067,96 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп" (надалі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Державної установи "Софіївська виправна колонія (№ 45)" (надалі - Відповідач) заборгованості в розмірі 249 067, 96 грн., з яких: 236 696,39 грн. основного боргу, 10 761,26 грн. пені, 1 610,31 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки природного газу № 20-790/К-2 від 27.02.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.20 позовну заяву залишено без руху через недотримання вимог ст.ст. 164, 172 ГПК України, надано позивачу строк для усунення недоліків.

29.04.2020 від Позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у відзиві на позов проти заявлених вимог заперечував, просив закрити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в зв`язку з її оплатою 20.05.2020 року. Заперечуючи проти стягнення заявлених до стягнення сум пені та 3% річних, Відповідач надав свій контррозрахунок, за змістом якого, розмір відповідних нарахувань склав 8 533,24 грн. - пені та 1381,27 грн. - відсотків річних. Крім того, Відповідач просив суд зменшити розмір нарахованої до стягнення пені, а також, заперечував проти розміру заявленої до стягнення суми витрат на оплату правничої допомоги, яка за його доводами не підтверджена належними доказами та є неспівмірною зі складністю справи і обсягом часу, витраченого адвокатом на виконання робот.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2020 року між Позивачем (Постачальником) та Відповідачем (Споживачем) укладено Договір на постачання природного газу №20-790/К-2 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу в грудні 2020 року природний газ: (згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 021:2015 - 09120000-7 Природний газ (далі-газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Річний плановий обсяг постачання газу - до 31,652 тис. куб.м. (п.1.2. Договору).

Згідно п. 3.1. Договору, розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між Постачальником та Споживачем.

Пунктом 3.2. Договору визначено, ціна газу становить 7 916,67 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ - 1 5832, 33 грн., всього з ПДВ - 9 500 грн.

Ціна зазначена в п. 3.2. Договору, може змінюватись протягом дії Договору, Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору (п.3.3. Договору).

В пункті 3.4. Договору, Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до п.3.2. та 3.3. цього Договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунок за цим Договором.

Відповідно до п.3.6. Договору, загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу поставленого Споживачеві за даним Договором і становить 300 694 грн., у т.ч.ПДВ-20% 50 115,67 грн.

Згідно п. 4.1. Договору, розрахунковий період за договором становить один календарний місяць - з 07.00 годин першого дня місяця до 07.00 години першого наступного місяця включно.

Пунктом 4.2. Договору сторони погодили, що оплата газу здійснюється Споживачем шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки в наступному порядку:

- внести оплату 10% від вартості запланованих місячних обсягів до 25 числа в поточному місяці до поставки газу

- у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

- остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Згідно п. 5.2.1. Договору, Постачальник зобов`язується забезпечувати постачання газу до пунктів призначення на умовах та в обсягах, визначених Договором, за умови дотримання Споживачем дисципліни відбору газу та розрахунків за його постачання.

На виконання умов Договору в лютому 2020 року Позивач поставив Відповідачу природний газ на загальну суму 236 696,39 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання - передачі №1239від 29.02.2020.(а.с. 21).

Невиконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати отриманого природного газу, стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідач у відзиві на позов проти стягнення суми основного боргу заперечує, просить суд закрити провадження у справі в цій частині, у зв`язку з оплатою суми 236 696,39 грн., що підтверджує платіжним дорученням № 429 від 19.05.2020 року.

З огляду на подані суду докази, оплата заявленої до стягнення суми основного боргу здійснена відповідачем 20.05.2020 року, тобто після пред`явлення позову до суду, що в силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, є підставою для закриття провадження у справі в зазначеній частині вимог.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов`язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до пункту 6.2.1 Договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Позивачем заявлена до стягнення сума пені у розмірі 10 761, 26 грн., яка розрахована за період прострочення з 11.03.2020 року по 01.06.2020 року (а.с.10).

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

На підставі наведеної норми матеріального права, Позивач вимагає стягнення суми трьох процентів річних - 1 610,31 грн. за період прострочення з 11.03.2020 року по 01.06.2020 року (а.с. 11).

Відповідно до п. 1.9. Постанов Пленум Вищого господарського суду України, від 17.12.2013, №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань відсотків річних та пені.

Як вище встановлено судом, оплата вартості природного газу була здійснена Відповідачем 20.05.2020 року, а отже, з урахуванням наведеної вище правової позиції, нарахування пені та відсотків річних за прострочення виконання відповідного грошового зобов`язання, має бути здійснено до 19.05.2020 року включно.

Таким чином, за підрахунками суду, розмір належної до стягнення з відповідача пені за період прострочення з 11.03.2020 по 19.05.2020 становить 8407,23 грн. Розмір відсотків річних за вказаний період прострочення складає 1358,09 грн.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, обґрунтованими суд вважає вимоги позивача в частині стягнення 8 407,23 грн. пені та 1358,09 грн. трьох відсотків річних, в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 236 696, 39 грн. провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Відповідача про зменшення розміру пені через прострочення виконання договірних зобов`язань Позивачем (несвоєчасне надання акту приймання-передачі природного газу), адже як убачається з матеріалів справи (а.с. 21), відповідний акт підписано сторонами 29.02.2020 року. Належних доказів в підтвердження його несвоєчасного надання, суду не представлено, надані скриншоти електронних повідомлень не відповідають вимогам ст. 96 ГПК України.

У складі судових витрат Позивач просить стягнути з Відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В обґрунтування суми понесення витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн., Позивачем подано до матеріалів справи договір про надання послуг з правничої (адвокатської) допомоги № 17/1 від 09.01.2019 року, розрахунок розмір гонорару та акт приймання передачі наданих послуг від 10.04.2020 року.

Представлені суду докази в підтвердження надання позивачу правничої допомоги, пов`язаної з розглядом даної справи, не є безумовною підставою для відшкодування витрат в заявленому розмірі (4 000,00 грн.).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Частини 4 статті 126 ГПК України, законодавцем надано суду право за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, в порядку частини 5 статті 126 ГПК України.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що визначено частиною 6 статті 126 ГПК України.

Обґрунтовуючи не співмірність розміру витрат на оплату правничої допомоги, відповідач вказує на те, що заявлена позивачем до відшкодування сума витрат на правову не є розумною, зважаючи на незначну складність справи, поданий обсяг первинних документів та обсяг наданих адвокатських послуг.

З урахуванням наведених обґрунтувань Відповідача, зважаючи на незначну юридичну складність правовідносин, що були предметом даного спору, а також обсяг послуг (лише складання позовної заяви), суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на оплату послуг правничої допомоги до 2000,00 грн.

В силу приписів ст. 231 ГПК України, судовий збір, пропорційно розміру позовних вимог, провадження у справі в частині яких закрито, підлягає поверненню на користь Позивача з державного бюджету.

Решта судових витрат, у тому числі витрат на оплату судового збору пропорційно розміру вимог за якими рішення прийнято по суті, а також зменшеної судом суми витрат на оплату правничої допомоги, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 126, 129, 165, 202, 231, 233, 236-241, 252, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи "Софіївська виправна колонія (№45)" (53121, Дніпропетровська область, с. Макорти, вул. Центральна, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-Груп" (61145, м. Харків, вул. Космічна, 21, оф. 1002 ) 8 407,23 грн. пені, 1358,09 грн. три проценти річних, 146,48 грн. витрат зі сплати судового збору, 1578,67 грн. витрат на професійну правничу допомогу, видати наказ.

В частині стягнення суми основного боргу в розмірі 236 696,39 грн. провадження у справі - закрити.

В решті позову відмовити.

Повернути Позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-Груп" (61145, м. Харків, вул. Космічна, 21, оф. 1002 ) з Державного бюджету України 3550,44 грн. витрат зі сплати судового збору, сплачених платіжним дорученням №1546 від 15.04.2020 року.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням положень пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №540-ІХ від 30.03.2020.

Повне рішення складено 06.07.2020

Суддя О.В. Ліпинський