РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.06.2020Справа №910/5176/20
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення учасників справи у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС", м. Київ

про стягнення 13 150,00 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.04.2020 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (відповідач) суми страхового відшкодування в розмірі 13 150,00 грн, посилаючись на те, що в силу приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, у межах фактичних витрат у позивача виникло право вимоги до відповідача. Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 4 000,00 грн судових витрат, пов`язаних із оплатою позивачем професійної правової допомоги.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2020 року у справі №910/5176/20 позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант" було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали.

21.04.2020 на електронну пошту суду від позивача надійшов лист №306 від 27.04.2020 з поясненнями для усунення недоліків позовної заяви (на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та запропоновано сторонам у визначені судом строки подати відповідні заяви по суті.

Окрім того вказаною ухвалою також зобов`язано Моторно (транспортне) страхове бюро України надати відомості щодо Полісу АМ/2872045.

04.05.2020 засобами поштового зв`язку до суду від позивача повторно надійшов лист №306 від 27.04.2020 з поясненнями для усунення недоліків позовної заяви (на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху).

18.05.2020 до суду від Моторного (транспортного) страхового бюро надійшов лист № 9-02/14433 від 13.05.2020 року з інформацією щодо Полісу АМ/2872045, яка судом долучена до матеріалів справи.

25.05.2020 до суду від відповідача надійшов (у встановлений судом строк) відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позову, вказуючи на те, що на підтвердження вартості відновлювального ремонту ТЗ «Hyundai ІХ35», р.н. НОМЕР_1 та розміру збитку, позивачем було надано рахунок на оплату №96 від 16.01.2019 ФОП Сайко Т.П., відповідно до якого, у зв`язку з пошкодженням, заміні підлягали накладка дверей задня права, накладка дверей передніх правих, двері передні та петля дверей задніх. Однак відповідачем було прийнято рішення про виключення з суми страхового відшкодування вартості заміни передньої правої дверки автомобіля «Hyundai ІХ35», р.н. НОМЕР_1 , оскільки характер її пошкодження не дає підстави для заміни, так як на ній присутня незначна деформація без розривів або різких змін форми металу, чого недостатньо для заміни. А тому, фахівцем відповідача на підставі наданих позивачем документів було складено розрахунок страхового відшкодування, яке становить 21 008, 00 грн та яке було сплачено на користь позивача, що не заперечується останнім. Окрім того, відповідачем долучено до відзиву копію висновку експерта №57 судової автотоварознавчої експертизи від 13.05.2020, складеного судовим експертом Сумцовим С.С. на замовлення відповідача, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля та вартість відновлювального автомобіля складають 21 070,26 грн. Оригінал вказаного висновку, у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19), буде надано суду після фактичного отримання його відповідачем. Також відповідач заперечує проти наявності правових підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн, оскільки заявлені витрати на професійну правову допомогу не спів мірні із складністю справи та об`ємом виконаних робіт.

28.05.2020 до суду надійшло клопотання від відповідача в якому він просить долучити до матеріалів справи оригінал висновку експерта №57 судової автотоварознавчої експертизи від 13.05.2020, складеного судовим експертом Сумцовим С. С .

05.06.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (у встановлений судом строк) в якій він зазначає, що наданий відповідачем висновок експерта №57 від 13.05.2020 не є належним та допустимим доказом, оскільки був виконаний експертом на підставі наданих відповідачем вихідних даних: копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ та фотозображень пошкодженого автомобіля, а сам експерт не бачив об`єкта оцінки. Окрім того, позивач зауважує, що визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив (ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Щодо незгоди відповідача стосовно заявленого розміру понесених витрат на оплату правничої допомоги позивачем, останній вказує, що до позовної заяви було подано всі документи, які підтверджують відповідні витрати на правову допомогу в розмірі 4 000, 00 грн та які є мінімальною оплатою правничих послуг в м. Києві.

19.06.2020 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (у встановлений судом строк) відповідно до яких він не погоджується з запереченнями викладеними позивачем у відповіді на відзив та зазначає, що п. 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998р. за №53/5 передбачено, що у випадку, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта, його описами та іншими матеріалами, а тому обов`язків особистий огляд експертом об`єкту дослідження не передбачений законодавством та не впливає на результат дослідження. Відповідач у запереченнях повторно зазначає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу не відповідають складності справи та об`єму робіт, а тому є безпідставними та необґрунтованими.

19.06.2020 до суду від відповідача надійшла заява про передачу пошкоджених деталей автомобіля, відповідно до якої він просить у разі задоволення позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант", зобов`язати його передати на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" пошкоджені, внаслідок ДТП від 03.07.2018, передні праві дверки ТЗ «Hyundai ІХ35», р.н. НОМЕР_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС".

Проте суд зазначає, що розгляд вказаної заяви судом не здійснюється, оскільки нормами процесуального закону не передбачено можливості передання позивачем пошкоджених деталей автомобіля відповідачеві у разі задоволення позову на користь позивача.

Окрім того, 26.06.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на заперечення, яка не може бути прийнятими судом до уваги, оскільки ч.2 ст. 169 ГПК України передбачено, що заявами по суті є: відзив на позовну на заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2018 між позивачем (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до автоцивілки» (договір страхування) № 06-GR/01-044-003034, за яким є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП. Строк дії Договору з 30.05.2018 по 29.05.2019.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

03.07.2018 у м. Київ по вул. Освіти, 3-а відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 та «Audi A3», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

Згідно з постановою Солом`янського районного суду міста Києва №760/17279/18 від 15.11.2018, ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку із зверненням 30.11.2018 страхувальника за договором із заявою про настання події та сплату страхового відшкодування, на підставі страхового акту №СТ/18/0329 від 22.01.2019, рахунку на оплату ФОП Сайко Т.П. №96 від 16.01.2019 в розмірі 34 158,00 грн, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», виконуючи свої зобов`язання за договором страхування, здійснило відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виплати коштів ФОП Сайко Т.П. у сумі 34 158,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №ID-114522 від 23.01.2019.

З метою отримання страхового відшкодування Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулось до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» із заявою №03/563 від 18.02.2019 про виплату страхового відшкодування у розмірі 34 158,00 грн.

Водночас, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Аркс» на виконання своїх зобов`язань за полісом №АМ/2872045 було перераховано позивачу кошти всього у розмірі 21 008,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №549732 від 02.04.2019 та №549553 від 02.04.2019.

19.04.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією про доплату ним страхового відшкодування, відповідно до якого він повідомляє, що відповідачем було лише частково відшкодовано страхове відшкодування у розмірі 21 008,00 грн та про наявну заборгованість у розмірі 13 150,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за полісом №АМ/2872045, яке полягає у частковій сплаті на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» страхового відшкодування, а саме - 21 008,00 грн, замість 32 537,00 грн, а тому позивач просить суд стягнути відповідача 13 150,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, у зв`язку із здійсненням страхового відшкодування Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» набуто право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Солом`янського районного суду міста Києва №760/17279/18 від 15.11.2018 вбачається, що автомобіль «Audi A3», д.н.з. НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився під керуванням ОСОБА_4 .

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала транспортним засобом «Audi A3», д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_4 , встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Audi A3», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Аркс» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2872045, що не заперечується відповідачем та підтверджується наданою МТСБУ інформацією.

Наведеним договором (поліс №АМ2872045) передбачено, що франшиза становить 2 000,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100 000,00 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як вбачається із доданих позивачем до позовної заяви документів розрахунок страхового відшкодування було здійснено Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі рахунку №96 від 16.01.2019 ФОП Сайко Т.П.

Натомість, відповідач вказує про на те, що згідно вказаного рахунку ФОП Сайко Т.П. на автомобілі «Hyundai ІХ35», р.н. НОМЕР_1 , в зв`язку з його пошкодженням, заміні підлягали накладка дверей задня права, накладка дверей передніх правих, двері передні та петля дверей задніх. Однак, рішення про заміну складових частин ДТЗ приймається у разі неможливості їх відновлення відповідно до технічних вимог або в разі економічної недоцільності їх відновлення (ремонту), а тому відповідачем було прийнято рішення виключити із суми страхового відшкодування вартість заміни передньої правої дверки автомобіля, оскільки характер її пошкодження не дає підстав для заміни, так як на ній присутня незначна деформація без розривів або різких змін форми металу, чого недостатньо для заміни.

Суд відзначає, що здійснення Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» виплати страхового відшкодування в сумі 34 158,00 грн (на підставі рахунку-фактуру СТО) на користь страхувальника не суперечить приписам ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки, вказаний закон не поширюється на правовідносини, що виникли за договором добровільного страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до автоцивілки», а Закон України «Про страхування» відповідних застережень не містить.

Однак, в силу приписів ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок відповідача за полісом №АМ/2872045 відшкодувати позивачеві шкоду обмежується лімітом відповідальності страхувальника, франшизою згідно полісу та межами вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, з огляду на наступне.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

За змістом ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

Отже, належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб`єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Таким чином, проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Відповідно до п. 8.3. Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (С врз) та величини ВТВ за формулою 24:У = Ср + См + Сс (1-Е3) + ВТВ.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

В матеріалах справи наявний наданий відповідачем висновок експерта №57 судової автотоварознавчої експертизи у господарській справі №910/5176/20 (надалі - висновок), складений 13.05.2020 суб`єктом оціночної діяльності - судовим експертом Сумцовим Сергієм Станіславовичем (свідоцтво №585 від 16.01.2014, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України), відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті ДТП, що сталася 03.07.2018, станом на дату ДТП, що сталася 03.07.2018 та вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , в зв`язку з пошкодженням в ДТП, що сталася 03.07.2018, станом на дату ДТП складають 21 070, 26 грн. При складанні калькуляції враховувалися лише ті пошкодження, які вдалося визначити на ілюстративних зображеннях та фотознімках, що були надані на експертизу. Характер та обсяг необхідних ремонтних робіт для відновлення транспортного засобу марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження в ДТП, перелічені в ремонтній калькуляції, що додається до висновку експерта.

Оцінивши наданий відповідачем висновок експерта №57 судової автотоварознавчої експертизи у господарській справі №910/5176/20, складений експертом Сумцовим С. С. , який обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, суд вважає його належним та вірогідним доказом визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , який становить 21 070, 26 грн.

Суд відзначає, що позивачем до позову було додано страховий акт №СТ/19/0234 від 01.08.2019 та розрахунок страхового відшкодування, відповідно до яких вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, в результаті його пошкодження при спірному ДТП, дорівнює 34 158, 00 грн, однак з даних документів вбачається, що розрахунок страхового відшкодування здійснений лише на підставі рахунку СТО та не було враховано те, що було здійснено заміну передньої правої двері пошкодженого автомобіля.

Хоча, в у зазначеному вище звіті вказано про можливість ремонту такої двері автомобіля без необхідності її заміни.

Окрім того, як вже було зазначено, полісом №АМ/2872045 передбачена франшиза, розмір якої становить 2 000, 00 грн, яка не була врахована позивачем призверненні з позовом.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач не довів обставин, які мають значення для справи і на які він посилався як на підставу своїх вимог - вартості відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі рахунку СТО розмірі 34 158,00 грн, а відтак і не довів обставин наявності у відповідача обов`язку зі сплати на його користь страхового відшкодування в частині 13 150, 00 грн.

З огляду на наведене позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Таким чином, судові витрати Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», які складаються із судового збору та пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги, покладаються на позивача.

Водночас, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Аркс» просить суд покласти на позивача понесені відповідачем судові витрати у розмірі 1 000,00 грн. на оплату послуг експерта для здійснення автотоварознавчої експертизи, за наслідками якої складено висновок експерта №57 судової автотоварознавчої експертизи у господарській справі №910/5176/20 від 13.05.2020.

Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження понесених відповідачем витрат, пов`язаних із залученням експерта та проведенням експертизи, до матеріалів справи долучено копію платіжного доручення №668 829 від 14.05.2020 на суму 1 000,00 грн.

На підставі наведених приписів господарського процесуального закону, суд покладає витрати Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» на оплату послуг експерта для проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 1 000,00 грн. на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» про стягнення 13 150,00 грн відмовити повністю.

2. Витрати позивача на оплату судового збору та оплату професійної правової допомоги покласти на Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант».

3. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26; ідентифікаційний код 32382598) судові витрати в сумі 1 000,00 грн, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код 20474912).

4. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Морозов