УХВАЛА

01 липня 2020 року Справа № 913/764/15

Провадження №14/913/764/15

Господарський суд Луганської області у складі судді Драгнєвіч О.В., розглянувши матеріали скарги Комунального підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за вих.№20/862 від 09.06.2020 у справі №913/764/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання", м. Луганськ

до Комунального підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради, м. Рубіжне

про стягнення 11494212 грн 03 коп.

орган виконання судового рішення - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ,

секретар судового засідання Скляр Т.С.,

у засіданні брали участь:

від стягувача: представник не прибув;

від боржника: представники Кільяченкова І.В., довіреність №20/719 від 08.05.2020; Вавіліна А.О., довіреність №20/718 від 08.05.2020 (приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції);

від органу виконання рішення: головний спеціаліст відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Литовченко Ю.С.

В С Т А Н О В И В:

12.06.2020 Комунальне підприємство "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради звернулось до Господарського суду Луганської області із скаргою №20/862 від 09.06.2020 на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить суд:

1) визнати протиправною та скасувати постанову від 23.06.2016 ВП №51340742 про арешт коштів боржника, в частині накладення арешту на кошти, розміщені в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» на рахунку № НОМЕР_1 , в Луганській філії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» МФО 304795, які призначені для оплати заробітної плати, єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, військового збору, податків та інших платежів до бюджету;

2) визнати протиправною та скасувати постанову від 23.06.2016 ВП №51340742 про арешт коштів боржника, в частині накладення арешту на кошти, розміщені в Публічному акціонерному товаристві «Укрсиббанк» МФО 351005, на рахунку № НОМЕР_2 , які призначені для зарахування страхових коштів з Рубіжанської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності задля надання матеріального забезпечення застрахованим особам.

На обґрунтування поданої скарги, божник зазначає, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №51340742. 23.06.2016 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. було винесено постанову про арешт коштів боржника - Комунального підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради.

29.04.2020 боржник листом за вих.№20/681 звернувся до начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для знаття арешту з рахунку НОМЕР_22, який використовується для оплати заробітної плати, єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, військового збору, податків та інших платежів до бюджету та рахунку НОМЕР_23, що використовується для зарахування страхових коштів з Рубіжанської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності задля надання матеріального забезпечення застрахованим особам. Однак, органом виконання рішень відповідь на звернення не була надана, належні дії щодо звільнення вказаних рахунків з-під арешту не вчинені, що стало підставою для звернення до суду із відповідною скаргою.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.06.2020 скарга передана на розгляд судді Лісовицького Є.А.

Згідно розпорядження керівника апарату Господарського суду Луганської області від 12.06.2020 № 30-р про призначення повторного автоматизованого розподілу справ, у зв`язку із перебуванням судді Лісовицького Є.А. у відпустці, відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду та абз.3 пункту 5.4. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Господарському суді Луганської області, проведено повторний автоматичний розподіл скарги, що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2020, для її розгляду визначено суддю Драгнєвіч О.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.06.2020 прийнято скаргу Комунального підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради за вих.№20/862 від 09.06.2020 до розгляду; призначено розгляд скарги в судовому засіданні на 01.07.2020 о 10 год. 50 хв.

18.06.2020 від Комунального підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради через канцелярію суду надійшло клопотання від 16.06.2020 про участь представника у судовому засіданні 01.07.2020 в режимі відеоконференції у справі №913/764/15.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 18.06.2020 задоволено клопотання Комунального підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради про участь представника у судовому засіданні, призначеному на 01.07.2020 року о 10 год. 50 хв. у справі №913/764/15 з розгляду скарги, в режимі відеоконференції; доручено Рубіжанському міському суду Луганської області забезпечити проведення відеоконференції.

В судове засідання 01.07.2020, яке проводилося в режимі відеоконференції, прибули представники боржника та органу виконання, стягувач не забезпечив участі свого представника в судовому засіданні, однак був належним чином повідомлений.

Разом з цим, 26.06.2020 стягувача, ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання", на електронну адресу суду, а також 30.06.2020 - в паперовому вигляді на адресу суду, надійшла заява про відкладення розгляду справи та зобов`язання судом скаржника направити копію поданої скарги на вказану в заяві адресу: 93000, вул. Енергетиків, 1-А, м. Рубіжне, Луганська область.

На обґрунтування заявлених клопотань стягувач послався на те, що на адресу ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" копія скарги боржника не надходила, що позбавляє останнього реалізувати право на подання пояснень на скаргу; також стягувач зауважує, що наразі триває карантин, встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392, у зв`язку з чим суд зважаючи на приписи п. 4 Перехідних положень ГПК України має посприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав та розгляд справи слід відкласти на іншу дату після встановленої дати карантину.

Суд, розглянувши подану стягувачем заяву, заслухавши думки представників боржника та органу виконання, відмив у задоволенні клопотань ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" про відкладення судового засідання з розгляду скарги та зобов`язання судом скаржника направити копію поданої скарги на вказану в заяві адресу, про що було постановлено протокольну ухвалу.

Відмовляючи в задоволенні заявлених стягувачем клопотань, суд виходив з наступного.

Як вбачається зі змісту заяви, стягувач посилаючись на неотримання на час подання заяви копії скарги, що є предметом розгляду, просив суд зобов`язати скаржника направити копію скарги на повідомлену ним суду в заяві адресу.

Натомість матеріали справи свідчать про те, що приймаючи до розгляду відповідну скаргу, судом було встановлено, що адресою місцезнаходження учасника провадження ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" (стягувач) згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: квартал Гайового, буд.35 А, м.Луганськ, 91021.

Відповідно до інформації з веб-порталу УДППЗ "Укрпошта" (ukrposhta.ua), (www.ukrposhta.com) зазначеним підприємством не здійснюється пересилання пошти до м. Луганськ відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 "Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях" та розпорядження КМ України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення".

Згідно з рекомендаціями, зазначеними в інформаційному листі ВГС України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" (в редакції інформаційного листа ВГС України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14) з метою належного повідомлення сторони виконавчого провадження - стягувача, про судове засідання таке повідомлення було здійснено шляхом розміщення оголошення на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

Разом з цим, судом було з`ясовано, що відносно ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" Господарським судом Луганської області 23.10.2019 порушено справу про банкрутство; зокрема розпорядником майна призначено Гусара Івана Олексійовича, за даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань адресою місцезнаходження розпорядника майна ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" Гусара І.О. є: 03035, м. Київ, Солом`янський район, вул. Патріарха Мстислава скрипника, буд. 40, офіс 1005.

На цій підставі, з метою належного інформування стягувача - ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" про подану скаргу та забезпечення процесуальних прав його як учасника провадження, ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.06.2020 було зобов`язано скаржника - КП "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради невідкладно направити копію поданої скарги за вих.№20/862 від 09.06.2020 у справі №913/764/15 разом з додатками на адресу розпорядника майна стягувача ТОВ «ЛЕО» Гусара І.О., зазначену в Єдиному державному реєстрі, а докази направлення - опис вкладення та фіскальний чек/накладну, надати суду.

Крім того, суд, визначаючи дату судового засідання з розгляду скарги на 01.07.2020 (поза межами 10-денного строку, передбаченого ст.342 ГПК України), вже врахував, що відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" карантинні заходи з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 22 травня 2020 року до 22 червня 2020 року; крім того необхідно вчинити додаткові заходи щодо належного повідомлення учасника (адреса місцереєстрації якого є м. Луганськ з обмеженим поштовим сполученням) та надати стягувачу - ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" достатній час для отримання копії скарги, що підлягає розгляду; та забезпечення його процесуальних прав під час дії карантинних заходів на подання пояснень у разі необхідності.

За вказаних обставин, ухвалою суду від 15.06.2020 судове засідання було призначено на дату, за межами строку дії карантину, однак в межах розумного строку, на 01.07.2020.

Даний строк на переконання суду є розумним, достатнім та таким, що забезпечує можливість реальної реалізації стягувачем своїх процесуальних прав на подання у порядку ст. 42 ГПК України свої пояснень, з викладенням у них доводів та заперечень проти заявлених у скарзі вимог, у разі наявності дійсного такого бажання.

Адже, ухвалою суду від 15.06.2020 учасникам було лише запропоновано, а не зобов`язано подати відповідні пояснення на скаргу; в судове засідання представники учасників не викликалися.

Судом встановлено, що на виконання вимог ухвали суду боржником 19.06.2020, тобто завчасно, було направлено на адресу розпорядника майна ТОВ «ЛЕО» Гусар І.О. копії скарги та доданих до неї документів, на підтвердження чого суду надано докази направлення у вигляді оригіналу опису вкладення до цінного листа з відбитком штемпеля поштової установи (т.3, а.с.130-132).

Крім того, як вбачається із даних, розміщених на поштовому конверті, заява стягувача, в якій містяться посилання на неотримання копії скарги, була підписана 25.06.2020, направлена до суду 26.06.2020, тоді як судове засідання проводиться судом 01.07.2020, що не свідчить про не отримання ТОВ «ЛЕО» в особі розпорядника його майна Гусара І.О. копії скарги.

Наразі ухвалою суду від 15.06.2020 було також повідомлено всіх учасників про наявність у суду технічної можливості забезпечення учасникам справи права брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (у разі бажання прийняти участь в судовому засіданні) відповідно до ст.197 ГПК України та Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 №196, а також можливість забезпечення прийняття участі в судовому засіданні представником в режимі відеоконференції у приміщенні суду, запропонованого стороною, у разі подання суду відповідного клопотання.

За вказаних обставин, зважаючи на належне, завчасне виконання боржником вимог ч. 2 ст. 170 ГПК України на виконання ухвали суду від 15.06.2020, положеннями якої визначено обов`язок останнього направити копію скарги на адресу місцезнаходження розпорядника майна ТОВ «ЛЕО», суд дійшов висновку про безпідставність клопотання стягувача щодо зобов`язання скаржника також направити копію поданої скарги на вказану в цій заяві адресу.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що з метою забезпечення процесуальних прав стягувача та належного завчасного його інформування про дату та час проведення судового засідання, ухвала суду від 15.06.2020 була також направлена на адресу розпорядника майна ТОВ «ЛЕО» Гусар І.О., зазначену в Єдиному державному реєстрі, а також на другу адресу ТОВ «ЛЕО», з`ясовану судом з наявних у справі матеріалів (вул. Горького, буд.123, м.Старобільськ Луганської області).

Також судом була направлена ухвала суду від 15.06.2020 всім учасникам у справі на електронні адреси, дані яких наявні в матеріалах справи.

Наявні у справі поштові повідомлення про вручення ухвали суду, свідчать про те, що копії ухвал були завчасно, 18.06.2020, отримані представниками ТОВ «ЛЕО» за вказаними обома адресами (т.3, а.с.136-137).

Враховуючи вищевикладене, суд здійснив всі можливі заходи щодо належного повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання з розгляду скарги, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 120 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Звертаючись до суду з заявою про відкладення судового розгляду справи, стягувач послався на необхідність відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю подання пояснень на скаргу, які як було ним зазначено він не міг підготувати через не направлення йому копії скарги. Однак, зазначений факт спростований судом вище, а тому стягувач не був позбавлений можливості надіслати письмові пояснення з приводу заявленої скарги до суду протягом встановленого судом строку.

Подання стягувачем клопотання про відкладення розгляду скарги на строк за межами встановленних карантинних заходів, уникаючи використання можливості взяти участь у судовому засіданні із наданням відповідних заперечень, в разі наявності дійсного бажання, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, або з використанням власних технічних засобів, враховуючи приписи ст.197 ГПК України (про можливості чого його було завчасно повідомлено судом в ухвалі від 15.06.2020), зумовлює висновок суду про безпідставність використання відповідачем ситуації наразі довкола запроваджених карантинних заходів як приводу для затягування розгляду скарги.

Судом враховується, що згідно ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

30.06.2020 року від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшли письмові пояснення, в яких останній просить відмовити у задоволенні скарги Комуналого підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства".

В обґрунтування своїх заперечень орган виконання рішення зауважує про те, що боржник, наразі звертаючись із відповідними вимогами до державного виконавця не надав останньому жодних доказів на підтвердження викладених обставин щодо цілей використання наявних коштів на вказаних рахунках. Згідно наявних матеріалів справи вказані рахунки є поточними та не мать статусу спеціального використання. Підставами для зняття арешту із коштів боржника, враховуючи положення ст.52, 59 Закону України «Про виконавче провадження», є зокрема накладення арештів на рахунки із спеціальним режимом використання за умов надходження від банку відповідного документального підтвердження або за рішенням суду. При цьому, державний виконавець зауважує про те, що використання боржником їх для виплати заробітної плати та сплати обов`язкових платежів не є безумовною підставою для заборони звернення стягнення на грошові кошти на таких рахунках та/або накладення арешту. Державному виконавцю належить виокремлювати рахунки, які використовуються виключно для виплати заробітної плати та податків, не допускати звернення на такі рахунки. Також орган виконання посилається на те, що підставою для зняття арешту з коштів, розміщених на рахунку, які використовуються для виплати заробітної плати, є документальне доведення боржником у якому саме розмірі виникли зобов`язання з виплати заробітної плати, що не було наразі зроблено боржником.

Суд розглянув подані письмові пояснення органу виконання рішення та долучив до справи.

В судовому засіданні 01.07.2020 представники КП "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради (боржник у межах виконавчого провадження) взяли участь у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Рубіжанського міського суду Луганської області, надали суду пояснення з приводу вимог, заявлених у скарзі, просили їх задовольнити.

Представник Департаменту державної виконавчої служби проти задоволення скарги заперечив, в обґрунтування своєї позиції послалася на доводи викладені у долучених до матеріалів справи письмових поясненнях.

В судовому засіданні 01.07.2020 суд встановив обставини, викладені у скарзі, перевірив їх доказами; проголосив вступну та резолютивну частини ухвали за результатами розгляду скарги.

Під час розгляду скарги судом встановлено наступні обставини.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 12.10.2015 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" на п/р зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_3 в ЛОУ АТ "Ощадбанк", м. Сєвєродонецьк, МФО 304665, код 31443937 - 8645104 грн. 26 коп. - заборгованість по сплаті за спожиту в грудні 2013 року - липні 2014 року активну електроенергію; на п/р № НОМЕР_4 в АТ "Райффайзен Банк "Аваль" м.Київ, МФО 380805, код 31443937- 2655399 грн. 01 коп. - інфляційних нарахувань, 193708 грн. 76 коп. - 3 % річних; 73080 грн. 00 коп. - судового збору.

На виконання вказаного рішення господарським судом стягувачу видано наказ 27.10.2015 у справі №913/764/15.

06.06.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №51340742 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 27.10.2015.

23.06.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України в межах виконавчого провадження №51340742 на підставі повідомлення ДФС, згідно якого за боржником КП "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" зареєстровані відкриті рахунки в установах банку, з метою забезпечення повного та фактичного виконання рішення суду винесено постанову про арешт коштів боржника, якою постановлено на підставі рішення суду накласти арешт на кошти, що містяться на рахунках:

- № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 у Публічному акціонерному товаристві "Банк "КЛІРИНГОВИЙ ДІМ", МФО 300647;

- № НОМЕР_7 , НОМЕР_2 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 у Публічному акціонерному товаристві "УКРСИББАНК", МФО 351005;

- № НОМЕР_11 , НОМЕР_12 у Публічному акціонерному товаристві Акціонерний Банк "УКРГАЗБАНК", МФО 320478;

- № НОМЕР_13 , НОМЕР_24, НОМЕР_25, НОМЕР_26, НОМЕР_27, НОМЕР_28, НОМЕР_29, НОМЕР_30, НОМЕР_31, НОМЕР_14 у Публічному акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805;

- № НОМЕР_15 , НОМЕР_1 у Луганській філії Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку "Приватбанк", МФО 304795;

- № НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 у Філії - Луганське обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", МФО 304665;

- № НОМЕР_19 у Публічному акціонерному товаристві "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", МФО 300012 (т.3, а.с.57).

З матеріалів справи вбачається, що 29.04.2020 заявник скарги (боржник у межах виконавчого провадження) звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС з заявою за вих.№20/681, в якій, посилаючись на те, що вказані рахунки є рахунками зі спеціальним режимом використання, оскільки призначені для виплати заробітної плати, єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, військового збору, податків та інших платежів до бюджету, просив зняти арешт з рахунків № НОМЕР_2 у ПАТ «Укрсиббанк» та № НОМЕР_1 у Луганська філія ПАТ КБ «Приватбанк», про що прийняти відповідну постанову (т.3, а.с.61-62).

Зазначене звернення боржника згідно копії поштового повідомлення долученої останнім, було отримано органом виконання 08.05.2020, що наразі ним не заперечується (т.3, а.с.60).

Однак, відповіді на вказане звернення орган виконання не надав, відповідні дії щодо зняття арешту з вказаних рахунків боржника не вчинив, що стало підставою для звернення до суду із відповідною скаргою.

Надаючи оцінку, викладеним у скарзі обставинам та обґрунтованості заявлених вимог, суд враховує наступне.

Як вбачається зі змісту описової частини поданої скарги, боржник посилається на не надання органом виконання відповіді на його звернення заявою за вих.№20/681 від 29.04.2020 та не вчинення відповідних дій щодо зняття арешту із вказаних рахунків, що свідчить фактично про оскарження боржником бездіяльності допущеної органом виконання.

Разом з цим, зі змісту прохальної частини скарги вбачається, що наразі КП "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради не заявлені відповідні вимоги про визнання неправомірною бездіяльність органу виконання.

Натомість у прохальній частині скарзі боржник заявив вимоги щодо оскарження рішення державного виконавця - визнання протиправною та скасування постанови від 23.06.2016 ВП №51340742 про арешт коштів боржника, в частині накладення арешту на кошти, розміщені на вказаних двох рахунках:

- № НОМЕР_1 , в Луганській філії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» МФО 304795, які, за твердженням боржника, призначені для оплати заробітної плати, єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, військового збору, податків та інших платежів до бюджету;

- НОМЕР_23 в Публічному акціонерному товаристві «Укрсиббанк» МФО 351005, який використовується, за твердженням боржника, для зарахування страхових коштів з Рубіжанської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності задля надання матеріального забезпечення застрахованим особам.

У свою чергу суд звертає увагу на те, що матеріали справи свідчать про неодноразове раніше звернення боржником до суду зі скаргами щодо правомірності накладення арешту, зокрема на кошти на рахунку № НОМЕР_2 в Публічному акціонерному товаристві «Укрсиббанк» з вказаних підстав, і відповідно судами надавалася оцінка вказаним обставинам.

Так, ухвалою Господарського суду Луганської області від 01.08.2016 скаргу Комунального підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради від 11.07.2016 № 20/3257 про визнання протиправною та скасування постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.06.2016 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №51340742 було відхилено в повному обсязі (т.1, а.с.150-153).

Ухвалою Господарського суду Луганської області 12.12.2016 відмовлено у задоволенні скарги Комунального підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради №20/5083 від 03.10.2016 про визнання незаконною бездіяльності відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та зобов`язання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скасувати постанову про арешт коштів боржника від 23.06.2016 за виконавчим провадженням №51340742 в частині накладання арешту на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ "УкрСиббанк", МФО 351005; рахунок № НОМЕР_18 , відкритий у філії - Луганського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", МФО 304665; рахунок НОМЕР_32, відкритий у ПАТ "Банк Кліринговий дім", МФО 300647; рахунок № НОМЕР_20 , відкритий у відділенні №363/12 АБ "Укргазбанк", код банка №320478 (т.2, а.с.63-65).

Разом з цим, судом враховуються, що обставини щодо призначення коштів та стусу рахунка НОМЕР_23, а отже і правомірності дії арешту коштів на ньому, з часу прийняття судом відповідних ухвал в 2016 році за результатами перегляду поданих боржником скарг, могли наразі змінитися, і відповідно предметом перевірки є обставини, про які зазначає боржник у скарзі за вих.№20/862 від 09.06.2020.

Встановивши обставини, на які посилається боржник у скарзі, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявлених вимог, враховуючи наступне.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст.129-1 Конституції України).

Відповідно до частини другої ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями частини першої ст.18 ГПК Ураїни також визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з пунктом 7 частини третьої ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини другої ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст.26-1 Закону України "Про теплопостачання", ст.18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки" , на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої ст.59 вказаного Закону виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої ст.34 Закону.

Зокрема підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої ст.52 Закону повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою ст.59 Закону, чого як вбачається з матеріалів справи, зроблено не було та стало підставою для звернення боржника із відповідною заявою до державного виконавця.

Разом з цим, суд зауважує про те, що виконавець також може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта ч.4 ст.59 Закону).

Як вбачається зі звернення боржника до державного виконавця від 29.04.2020 за вих.№20/681, та змісту поданої скарги, останній просив звільнити з-під арешту грошові кошти боржника, що перебувають на рахунках: 1) № НОМЕР_1 , в Луганській філії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» МФО 304795, які, за твердженням боржника, призначені для оплати заробітної плати, єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, військового збору, податків та інших платежів до бюджету; 2) НОМЕР_23 в Публічному акціонерному товаристві «Укрсиббанк» МФО 351005, який використовується, для зарахування страхових коштів з Рубіжанської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності задля надання матеріального забезпечення застрахованим особам.

Суд зауважує про те, що звертаючись до державного виконавця із відповідними вимогами про необхідність зняття арешту з коштів на вказаних рахунків, боржником не було долучено до заяви від 29.04.2020 за вих.№20/681 на підтвердження заявлених вимог жодних доказів (т.3, а.с.61).

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

Рахунок НОМЕР_22, в Луганській філії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» є поточним рахунком боржника, який не належить до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено. Також оскільки банк, на який нормами ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» покладено обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку виконало, що свідчить про те, що банк також не визнавав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Разом з цим, згідно із частиною п`ятою ст.97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Як вже зазначалося вище, боржник відповідних доказів використання коштів на рахунку НОМЕР_22 для виплати заробітної плати, виникнення у нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі державному виконавцю не надав (в заяві не зазначив у якому саме розмірі в нього виникли зобов`язання з виплати заробітної плати, з якої саме суми коштів він просить зняти арешт, та не додав документів, підтверджуючих ці обставини).

Зазначені обставини також не були доведені боржником і суду під час розгляду скарги.

Як вбачається, боржником в обґрунтування заявлених вимог були долучені до скарги лише: розрахунки розподілу стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням №2041548 про стягнення з КП «Рубіжанське ВУВКГ, здійснені уповноваженими особами Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області, (розрахунки від 10.10.2018, 18.10.2018, 13.11.2019, 26.11.2019, 12.12.2019, 07.05.2020); виписка по поточному рахунку № НОМЕР_21 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк», лише за один день 06.05.2020 (т.3, а.с.73-85).

Проте неповнота поданих боржником доказів наразі унеможливлює встановлення судом обставин того, що кошти на вказаному боржником рахунку № НОМЕР_1 в Луганській філії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» використовуються для оплати заробітної плати, єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, військового збору, податків та інших платежів до бюджету; що у боржника наразі виникло зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі та з якої саме суми коштів слід зняти арешт.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», однією з основоположних засад соціального страхування є принцип цільового використання коштів соціального страхування

А тому право громадян на соціальний захист у тому числі шляхом одержання страхових виплат також є непорушним і основоположним, таким, що охороняється і забезпечується державою.

На підтвердження доводів щодо використання коштів, розміщених, зокрема на рахунку № НОМЕР_2 в Публічному акціонерному товаристві «Укрсиббанк», для зарахування страхових коштів з Рубіжанської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності задля надання матеріального забезпечення застрахованим особам, боржником до скарги долучено лише копію постанови Луганського окружного адміністративного суду від 21.12.2015 року у справі №812/1508/15.

Наразі суд зауважує про те, що відповідна постанова була прийнята адміністративним судом ще в 2015 році, і як вбачається зі змісту мотивувальної її частини, судом були зроблені висновки щодо використання коштів боржником на вказаному рахунку, за результатами оцінки у сукупності поданих боржником у той час доказів на підтвердження відповідних обставин, що були предметом розгляду саме у справі №812/1508/15.

Натомість оцінка наведених боржником доводів у скарзі (яка подана в 2020 році у цій справі) відносно вказаного рахунку НОМЕР_23 має здійснюватися судом з урахуванням вимог ст.ст.74-77 ГПК України з дослідженням актувальних обставин використання боржником коштів на вказаному рахунку, зокрема в 2020 році.

Однак, в порушення вимог ст.ст.74-77 ГПК України боржником на підтвердження вказаних обставин належних доказів, а ні державному виконавцю під час звернення, а ні суду під час розгляду скарги не подано (зокрема, належним чином оформленої виписки з рахунку за відповідний період, достатній для аналізу, що рахунок дійсно використовується для зарахування страхових коштів для надання матеріального забезпечення працівникам боржника; відповідних заяв-розрахунків для надання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, тощо).

Відповідно до ч. 4 ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з імперативними вимогами ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст.236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Висновки господарського суду за результатами розгляду цієї скарги, зокрема відповідають правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.05.2020 у справі №905/361/19.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги Комунального підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради за вих.№20/862 від 09.06.2020 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №913/764/15, в задоволенні якої слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 233-234, 240, 339, 342-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні скарги Комунального підприємства "Рубіжанське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Рубіжанської міської ради за вих.№20/862 від 09.06.2020 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №913/764/15 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення 01.07.2020 та може бути оскаржена відповідно до ст.ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали, шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали підписано 03.07.2020.

Суддя О.В. Драгнєвіч