номер провадження справи 4/103/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.07.2020 Справа № 908/1722/19

м. Запоріжжя Запорізької області

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест», м. Запоріжжя про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19

за позовом (Стягувач) Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», (04080 м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85)

до відповідача (Боржник) Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест», (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 51)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія», (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17)

про стягнення 191240, 05 грн.

Суддя Зінченко Н.Г.

За участю представники сторін:

від позивача (стягувача) не з`явився;

від відповідача (боржника) не з`явився;

від третьої особи на стороні позивача не з`явився;

від третьої особи на стороні відповідача не з`явився;

25.06.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест», м. Запоріжжя звернулося до господарського суду Запорізької області із заявою вих. № 02/06 від 25.06.2020 (вх. № 238/08-12/20 від 25.06.2020) в порядку ст. 331 ГПК України про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19 в частині стягнення 191240,05 грн. основного боргу на шість місяців.

Згідно Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.06.2020 заяву про розстрочку виконання рішення суду у справі № 908/1722/19 розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.06.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест», м. Запоріжжя про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19 прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено на 03.07.2020.

В судовому засіданні 03.07.2020 заяву розглянуто без участі в судовому засіданні представників учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 233 ГПК України дану ухвалу постановлено за результатами оцінки доказів, поданих учасниками справи та долучених судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.06.2020 про прийняття до розгляду заяви про розстрочку виконання рішення суду від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19 та призначення судового засідання, приймаючи до уваги запровадження на території України обмежувальних заходів, на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (з наступними змінами), та продовження загальнонаціонального карантину до 31.07.2020, явку представників сторін та інших учасників справи в судове засідання 03.07.2020 судом визнано не обов`язковою. Також даною ухвалою запропоновано позивачу та іншим учасникам справи у строк до 03.07.2020 подати письмові пояснення щодо заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду з дотриманням вимог до форми та змісту заяв з процесуальних питань, встановлених статтею 170 ГПК України.

В судове засіданні 03.07.2020 представник позивача (стягувача) не з`явився, письмові пояснення або заперечення у визначений судом строк на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест» про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19 не подав. Представники третіх осіб у справі в судове засіданні 03.07.2020 також не з`явилися, письмові пояснення або заперечення у визначений судом строк на заяву про розстрочку виконання рішення суду від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19 не подали.

За таких обставин, суд визнав за можливе розглядати заяву про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19 за відсутністю представників позивача (стягувача) і третіх осіб за наявними матеріалами справи.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест», м. Запоріжжя (відповідача у справі, боржника) про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19 і матеріали даної справи, суд встановив:

Господарським судом Запорізької області розглядалася справа № 908/1722/19 (номер провадження справа 4/103/19) за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест» 191240,05 грн. заборгованості за поставлену електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» б/н від 27.12.2018.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19 позов задоволений повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест» на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» 191240,05 грн. основного боргу та 2868,60 грн. судового збору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2020 рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 02.06.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 908/1722/19 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2020 та на рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19.

Мотивуючи заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19 Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест» зазначає, що на даний момент своєчасне і повне виконання зазначеного рішення суду ускладнене наступними підставами: на даний час підприємство знаходиться у скрутному фінансовому становищі, про що свідчить фінансова звітність за 2019 рік, у підприємства відсутні кошти на рахунках, достатні для одночасного і повного погашення заборгованості за рішенням суду у справі № 908/1722/19, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю обігу грошових коштів за ІІ квартал 2020 року, наявна велика заборгованість зі сплати заробітної плати працівникам та перед іншими контрагентами підприємства. Обґрунтовуючи подану заяву заявник (боржник) посилається також на те, що відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, Кабінет Міністрів України прийняв Постанову «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 №211 (з наступними змінами та доповненнями), якою установив на усій території України карантин. Установлення з 12.03.2020 на всій території України карантину відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби COVID-19» від 17.03.2020 № 530-ІХ є форс-мажорними обставинами, які внесли корективи у ведення господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест».

Зважаючи на вищевикладене, заявник зазначає, що одночасне і повне стягнення 191240,05 грн. заборгованості за поставлену електричну енергію за рішенням господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19 може призвести до банкрутства підприємствам. Відтак, з врахуванням цих обставин, зважаючи на складний фінансовий стан підприємства відповідача та неспроможність на даний час сплатити заборгованість в повному розмірі, відповідач просить суд розстрочити виконання рішення суду від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19 в частині стягнення 191240,05 грн. основного боргу на шість місяців з липня по грудень 2020 року зі сплатою заборгованості щомісячно рівними частинами.

Надаючи оцінку доводам Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест» щодо необхідності надання розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савіцький проти України» (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Разом з тим, за приписами ч., ч. 1, 2 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Частиною третьою цієї ж ГПК України встановлено, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. (ч. 5 ст. 331 ГПК України).

Розстрочка це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для розстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Вирішуючи питання про розстрочку господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами, встановленими цим Кодексом.

Тобто, можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про розстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Рішенням Суду у справі «Глоба проти України» № 15729/07 від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Обґрунтовуючи необхідність надання розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19 Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест» посилається на важке фінансово-економічне становище підприємства, зумовлене встановленням карантинних обмежень на території України, відсутність грошових коштів на рахунках підприємства.

Проте до заяви про розстрочку виконання судового рішення заявником додані лише довідка за вих. № 18/06 від 24.06.2020 «Щодо фінансового становища ТОВ «Укрбудінвест» за підписом директора підприємства Чернова О.С., фінансова звітність малого підприємства Баланс на 31.12.2019 та оборотно-сальдова відомість обігу грошових коштів за квітень - червень 2020 року.

Дослідивши надані відповідачем в обґрунтування заяви про розстрочку виконання судового рішення докази та обставини, на які він посилається, суд не знаходить достатньо правових підстав для задоволення цієї заяви з урахуванням наступного.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що «державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент, що визначає таку відсутність як «виняткові обставини». (§ 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Півень проти України» від 29.06.2004)

При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що «затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції». (§ 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бакай та інші проти України» від 09.11.2004)

Тобто, в будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Частина 2 статті 617 ЦК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у Параграфі 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, боржником (відповідачем) не подано належних доказів, які свідчать про наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, подані боржником докази не можуть розцінюватись як належні докази на підтвердження факту неможливості виконання рішення.

До того ж, заявником не надано доказів того, що він зможе виконати рішення суду протягом шести місяців з липня по грудень 2020 року зі сплатою заборгованості щомісячно рівними частинами. Станом на день подання заяви про розстрочення виконання рішення суду, боржником не надано доказів сплати жодної частини на погашення, стягнутої рішенням суду у справі № 908/1722/19, суми. Про таку сплату не заявлено також і позивачем

З приводу посилань відповідача на норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби COVID-19» від 17.03.2020 № 530-ІХ та віднесення установленого з 12.03.2020 на всій території України карантину до форс-мажорних обставин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: ….. введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України … (ч. 2 ст. 14-1 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати» в редакції Закону України від 17.03.2020 № 530-ІХ).

Разом з тим, у матеріалах доданих до заяви про розстрочення виконання рішення суду у даній справі відсутній сертифікат (чи інший документ) Торгово-промислової палати України чи уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат, який би засвідчував факт наявності форс-мажорних обставин (введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України) за відповідним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест».

Суд також зазначає, що посилання заявника на введення на території України карантинних заходів, як на підставу для надання розстрочення виконання рішення, є загальновідомою обставиною, проте всі громадяни та підприємства, установи та організації України знаходяться в однаковому становищі, тому позивач у справі (Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго») також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно очікує на сплату йому боргу за рішенням суду.

Питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку розстрочки.

Враховуючи, що наявність обставин, які ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення має бути доведена заявником при зверненні з відповідною заявою, доводи заявника (які не підтверджені жодними належними і допустимими доказами) про те, що його скрутний матеріальний стан у випадку одночасного і повного виконання рішення суду у справі № 908/1722/19 може призвести до банкрутства підприємства є недоведеними, а тому наявність на момент звернення з заявою виняткових обставин та їх об`єктивний влив на виконання судового рішення є не підтвердженими.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність доказів на підтвердження виняткових обставин, беручи до уваги відсутність згоди стягувача на надання розстрочки, правові підстави для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду відсутні.

Таким чином, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест», м. Запоріжжя про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст., ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

В задоволенні заяви вих. № 02/06 від 25.06.2020 (вх. № 238/08-12/20 від 25.06.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудінвест», м. Запоріжжя про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі № 908/1722/19 на шість місяців відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складено 08.07.2020.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 261 цього Кодексу.

Суддя Н. Г. Зінченко