РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.07.2020Справа № 910/4342/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/4342/20

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпроект"
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка"
Про стягнення 65 449,22 грн.
без повідомлення учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерпроект" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" про стягнення 65 449,22 грн. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язання з оплати вартості наданих послуг за договором про виконання проектно-кошторисних робіт №27 від 15.08.2019, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 60 059,00 грн., пеню у розмірі 4 980,00 грн., 3% річних у сумі 409,32 грн. та 10 000,00 витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2020 відкрито провадження у справі № 910/4342/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у зв`язку з малозначністю в порядку п. 1 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 247, ч .1 ст. 250 ГПК України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив.

30.04.2020 відповідачем подано до суду письмовий відзив на позовну заяву з додатками, згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю " СЕА Електротехніка " вказувало про сплату суми основної заборгованості в розмірі 60 000,00 грн., проти іншої частини позовних вимог заперечувало.

20.05.2020 через відділ діловодства господарського суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, за змістом яких позивач просив суд зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача пеню у розмірі 5 700,00 грн., 3% річних у сумі 468,49 грн., 540 грн. інфляційних втрат та 10 000,00 витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що вищевказана заява позивача не суперечить вимогам ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне прийняти її до розгляду, у зв`язку з чим спір у даній справі вирішується виходячи з нової ціни позову.

20.05.2020 позивачем було подано до суду заперечення на відзив на позов.

27.05.2020 від відповідача до суду надійшли письмові заперечення, за змістом яких відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які позивач і відповідач посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, надавши оцінку всім аргументам учасників, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпроект" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" 15 серпня 2019 року було укладено договір № 27 про виконання проектно- кошторисних робіт (надалі- договір), відповідно до п. 1.1. якого відповідач доручає і зобов`язується прийняти та оплатити, а позивач бере на себе зобов`язання відповідно до завдання на проектування розробити проектно-кошторисну документацію та передати її відповідачу.

Відповідно до п. 3.2.2 договору після виконання проектних робіт за Договором та отримання відповідачем проектно-кошторисної документації у порядку визначеному п.п. 4.4. договору, відповідач здійснює протягом 5 банківських днів оплату у розмірі 30 відсотків від вартості Робіт, що становить 60 000,00 грн., в тому числі 10 000,00 грн. ПДВ.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором та передачу результатів робіт, позивачем було долучено до матеріалів справи: накладну № 1 від 25 жовтня 2019 року, накладну № 2 від 07 листопада 2019 року, накладну № 3 від 14 листопада 2019 року та накладну № 4 від 13 грудня 2019 року, які підписані уповноваженими представниками сторін без заперечень.

Згідно п.п. 4.4. договору передача розробленої проектно-кошторисної документації здійснюється відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт. Роботи вважаються прийнятими замовником з моменту підписання акту.

У матеріалах справи міститься акт здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт № 1 від 17.12.2019, підписаний та скріплений печатками обох підприємств, за змістом якого вбачається, що роботи за договором були виконані позивачем в повному обсязі та замовник жодних претензій не має. Відповідач підтвердив свій обов`язок оплати 60 000,00 грн. за договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До матеріалів справи представниками сторін було долучено платіжне доручення № 477 від 30.03.2020 р. на суму 60 000,00 грн. З вищевказаного платіжного доручення вбачається, що відповідачем було сплачено основну заборгованість за договором в розмірі 60 000,00 грн. вже після звернення позивача з даним позовом до суду (26.03.2020).

Позивач за прострочення строків оплати за виконані роботи, керуючись пунктом 5.3 договору нарахував та просить стягнути з відповідача 5 700 грн. пені.

Як вже зазначалося вище 17.12.2019 сторонами у справі був підписаний акт здачі-приймання виконаних робіт, а отже, останній день строку виконання зобов`язань за договором щодо оплати, відповідно до умов п. 3.2.2 договору, припадав на 24 грудня 2019 року.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 5.3 договору сторони передбачили, що у випадку несвоєчасної оплати виконаних та прийнятих Робіт та/або Проектно-кошторисної документації за цим договором замовник сплачує пеню у розмірі 0,1 % (1/10 відсотку) від неоплаченої суми відповідно до рахунку-фактури виконавця за виконані роботи, наданого відповідно до акту, за кожен день такого прострочення.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю у розмірі 5 700,00 грн. за визначений позивачем період.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 540,36 грн. інфляційних втрат та 468,49 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню частково, а саме, у розмірі 419,16 грн. інфляційних втрат та 468,49 грн. 3% річних.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1-3 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В якості доказів понесення позивачем вищевказаних витрат останнім було долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги №03-20 від 11.03.2020 року, укладений між позивачем та адвокатським бюро "Виноградов і партнери", та копію платіжного доручення № 2742 від 11.03.2020 р. на суму 10 000,00 грн., що підтверджує оплату гонорару адвокатському бюро. Пунктом 1.2. вищевказаного договору сторони визначили перелік послуг адвоката, а пунктом 3.3. договору передбачили підписання акту приймання-передачі наданих послуг протягом трьох робочих днів після отримання рішення суду.

Вищевказані документи, подані заявником, суд визнає належними та допустимими доказами понесення Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпроект" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Суд визнає таку суму співмірною, обґрунтованою та доведеною належними доказами, а тому вона підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241 ГПК України

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" (02094, м. Київ, вул. Краківська, буд. 13-Б, офіс 128, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпроект" (01032, м. Київ, бульв. Т. Шевченка, буд. 38, кв. 99, ) 5 700 (п`ять тисяч сімсот) грн. 00 коп. пені, 419 (чотириста дев`ятнадцять) грн. 16 коп. інфляційних втрат, 468 (чотириста шістдесят вісім) грн. 49 коп. 3% річних, 10 000 (десять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу та 2 064 (дві тисячі шістдесят чотири) грн. 03 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко