ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 року м.Дніпро Справа № 908/422/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

представники позивача та відповідача в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Чернігівське" с.Мала Михайлівка Веселівського району Запорізької області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.12.2019, постановлену суддею Зінченко Н.Г., за результатами розгляду заяви Фермерського господарства "Чернігівське" про відстрочку виконання рішення у справі №908/422/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інагротех", Запорізька область, м. Пологи

до Фермерського господарства "Чернігівське", Запорізька область, Веселівський район, с.Мала Михайлівка

про стягнення 372 695,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі №908/422/19 (суддя Знінченко Н.Г.) відмовлено в задоволенні заяви Фермерського господарства "Чернігівське", с. Мала Михайлівка Веселівського району Запорізької області про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 24.04.2019 у справі № 908/422/19 строком до 31.07.2020.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Фермерське господарство "Чернігівське", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з"ясування обставин справи, просить ухвалу суду від 02.12.2019 скасувати, ухвалити нове рішення, яким надати відстрочку відповідачу для виконання рішення Господарського суду Запорізької області по справі № 908/422/19 від 24.04.2019.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції проігнорував твердження відповідача про те, що обставини, зазначені ним у заяві, є виключними і не залежать від волі та бажання Відповідача, вони є об`єктивними та невідворотними. Отже, тільки після отримання коштів державної підтримки ФГ "Чернігівське" буде мати змогу виконати весь комплекс агротехнічних заходів в строк та належним чином, що, в свою чергу, надасть можливість сплатити заборгованість перед Позивачем та іншими кредиторами, тоді як негайне виконання рішення суду, початок впровадження виконавчих дій, накладення арешту зараз, паралізує господарську діяльність підприємства, не дасть можливості здійснити сільськогосподарські роботи, а отже, взагалі призведе до неможливості виконання рішення суду й імовірно до банкрутства підприємства.

Вважає, що суд, в порушення ст.86 ГПК України, не належним чином дослідив докази, подані в обґрунтування заяви.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інагротех", відзив на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст..263 ГПК України, не скористався, як не скористався правом участі в судовому засіданні, передбаченому ст..42 ГПК України. Про час та місце судового засідання повідмоленявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, поштовими поверненнями з посиланням на відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.73, 89, 91, 105-107, 112-114, т.2).

Відповідно до витягу з протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 13.01.2020 для розгляду справи №908/422/19 визначена колегія суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Березкіна О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2020 (головуючий суддя Іванов О.Г.) апеляційну скаргу Фермерського господарства "Чернігівське" залишено без руху з підстав відсутності доказів: сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (1921,00 грн), з наданням Відповідачу строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

07.02.2020 на адресу Центрального апеляційного господарського суду з супровідним листом Господарського суду Запорізької області надійшла копія платіжної квитанції № 01МР-ТХЕ8-ЕКР2-1Е5В від 01.02.2020 про сплату 1921,00 грн судового збору.

Через відпустку судді - члена колегії суддів Дарміна М.О., з метою дотримання строків на вчинення певної процесуальної дії, а саме - відкриття провадження у справі, розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/422/19 та відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2020, справу №908/422/19 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Антонік С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2020 (колегія суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Антонік С.Г.) відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; розгляд справи призначений на 04.03.2020 на 11:30 годину, сторонам наданий строк для подання відзиву, заяв, клопотань.

У зв"язку з виходом на роботу судді Дармін М.О., розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/422/19 з метою повернення справи раніше визначеному складу суду.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2020, справу №908/422/19 передано раніше визначеній колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Березкіна О.В. та ухвалою суду від 03.03.2020 прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 04.03.2020 розгляд апеляційної скарги відкладений на 23.03.2020.

У призначений час судове засідання не відбулося, через запровадження постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами та доповненнями) на всій території України карантину із забороною, зокрема, проведення всіх масових заходів, забороною транспортних перевезень та встановленням на період дії карантинних заходів в Україні тимчасово особливого режиму роботи Центрального апеляційного господарського суду, на виконання рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду, оформленого протоколом зборів суддів № 1 від 17.03.2020 та рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду, оформленого протоколом зборів суддів № 3 від 31.03.2020 (враховуючи Рекомендації Ради суддів України викладені у листі № 9рс-186/20 від 16 березня 2020 року).

При цьому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-ІХ доповнено розділ Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України пунктом 4 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349 , а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)."

Отже, строк розгляду апеляційної скарги не є порушеним.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.05.2020 розгляд справи призначено у судове засідання на 20.05.2020 на 11:30.

Ухвалою від 20.05.2020 задоволено заяву відповідача та розгляд скарги відкладений на 01.07.2020.

Представники Позивача та Відповідача, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились.

Беручи до уваги розумні строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 273 ГПК України, а також відсутність передбачених ч. 11 ст. 270 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваної ухвали, судова колегія дійшла висновку про можливість в порядку ч. 12 ст. 270 ГПК України розглянути справу у відсутність представників сторін.

В судовому засіданні 01.07.2020 Центральним апеляційним господарським судом підписано вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

До Господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Інагротех" з позовною заявою до Фермерського господарства "Чернігівське" про стягнення 372 695,65 грн, з яких: 302189, 80 грн. основного боргу за договором поставки товару № 19/03-18 від 19.03.2018, 21153, 28 грн. штрафу, 35318, 95 грн. пені, 2943, 25 грн. 3 % річних та 11090, 37 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов договору поставки № 19/03-18 від 19.03.2018 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару, що стало підставою для нарахування відповідачу штрафних санкцій та визначених ч.2 ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.04.2019 у справі № 908/422/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інагротех" до Фермерського господарства "Чернігівське" задоволені частково, з Фермерського господарства "Чернігівське" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інагротех" стягнуто 302189,80 грн. основного боргу, 21153,28 грн. штрафу, 35298,25 грн. пені, 2943,25 грн. 3 % річних, 11090,37 грн. інфляційних втрат 3323,77 грн. судового збору.

21.05.2019 господарським судом Запорізької області видано наказ про примусове виконання рішення господарського суду Запорізької області від 24.04.2019 у справі № 908/422/19.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2019 рішення господарського суду Запорізької області від 24.04.2019 у справі № 908/422/19 залишено без змін.

22.11.2019 на адресу Господарського суду Запорізької області від Фермерського господарства "Чернігівське", с. Мала Михайлівка Веселівського району Запорізької області надійшла заява в порядку ст. 331 ГПК України про відстрочку виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 24.04.2019 у справі № 908/422/19 строком до 31.07.2020.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилається на те, що своєчасне та повне виконання рішення ускладнене, оскільки на теперішній час Фермерське господарство "Чернігівське" знаходиться у складній фінансово-економічній ситуації та не має об`єктивної можливості одномоментно виконати рішення суду по справі № 908/422/19.

Зокрема, основним та єдиним видом діяльності ФГ "Чернігівське" є вирощування та реалізація сільськогосподарських культур, тому прибуток від реалізації сільськогосподарських культур є основним джерелом сплати зобов`язань відповідача перед кредиторами та фіскальними органами і пов`язаний з рівнем виробництва сільськогосподарської продукції (урожайністю сільськогосподарських культур), що, в свою чергу, залежить від природних факторів. Протягом 2019 року відповідач зазнав впливу несприятливих агрометеорологічних умов, які спричинили значні пошкодження посівів сільськогосподарських культур, що призвело до низької врожайності. При цьому, понесені ФГ "Чернігівське" збитки, у зв`язку із майже форс-мажорними обставинами, призвели до загрози банкрутства господарства та до того, що на теперішній час на рахунках підприємства відсутні кошти, існує заборгованість перед контрагентами.

Вказане вплинуло на господарську діяльність відповідача, оскільки ФГ "Чернігівське" недоотримало вчасно прибуток, що стало підставою неможливості своєчасно проводити розрахунки з контрагентами, а також унеможливлює виконання рішення суду в повному обсязі одночасно.

Заявник вважає, що зможе погасити заборгованість перед ТОВ "Інагротех", яка стягнута за рішенням у цій справі, враховуючи те, що підприємство для отримання фінансової підтримки звернулося до регіонального відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств. Така фінансова підтримка надається фермерському господарству для придбання техніки, обладнання, поновлення обігових коштів, у тому числі для придбання маточного поголів`я сільськогосподарських тварин (телиць, нетелей, корів, свиноматок, ярок, вівцематок, кізочок та козоматок) та проведення оцінки відповідності виробництва органічної продукції (сировини), виробництва та переробки сільськогосподарської продукції, будівництва та реконструкції виробничих і невиробничих приміщень, для закладення багаторічних насаджень, розвитку кредитної та обслуговуючої кооперації, у тому числі сплати пайових внесків до пайових фондів сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів, утворених фермерськими господарствами самостійно або разом з членами особистих селянських господарств, зрошення та меліорації земель.

Таким чином, тільки після отримання коштів державної підтримки ФГ "Чернігівське" матиме реальну можливість виконати весь комплекс агротехнічних заходів у строк та належним чином, що, в свою чергу, надасть можливість сплатити заборгованість перед позивачем у справі № 908/422/19 та іншими кредиторами.

Також відповідач зазначає, що оскільки основним видом діяльності підприємства є сільськогосподарське виробництво, то це передбачає виконання цілого комплексу агротехнічних заходів у певний строк, тому підприємство крім сплати заробітної плати працівникам несе витрати передбачені технологією виробництва, в тому числі витрати на запасні частини до сільгосптехніки, добрива, гербіциди, інсектициди та на збір врожаю, а також на оплату лізингових платежів за договорами фінансового лізингу № 8-18-111ств-фл/265 від 20.08.2018 (борона) та № 8-18-85ОП від 15.05.2018 (трактор).

Отже, відповідач вважає, що негайне виконання рішення суду від 24.04.2019 у цій справі, відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання зазначеного судового рішення та накладення арешту на майно і кошти підприємства може призвести до зупинення господарської діяльності ФГ "Чернігівське", не дасть можливості здійснити необхідні сільськогосподарські роботи і, як наслідок, призведе до неможливості виконання рішення суду взагалі та, імовірно, до банкрутства підприємства.

Відповідач просить врахувати, що діяльність ФГ "Чернігівське" має сезонний характер, так як пов`язана з вирощуванням та реалізацією сільськогосподарських культур. У зв`язку з цим надходження грошових коштів від господарської діяльності підприємства теж має сезонний характер, а саме - після збору врожаю.

Оптимальним строком збирання врожаю озимих зернових та ярових колосових культур в Веселівському районі Запорізької області є період з 20 червня по 30 серпня.

Враховуючи викладене, ФГ "Чернігівське" необхідний час для проведення всіх агротехнічних заходів та сільськогосподарських робіт з метою отримання прибутку, який буде направлений на погашення заборгованості по зобов`язанням, в тому числі і перед позивачем у справі № 908/422/19.

З огляду на вище зазначене, відповідач просить суд врахувати, що ФГ "Чернігівське" після проведення збору врожаю озимих культур (озимої пшениці, озимого ячменю, озимого ріпаку), соняшника і проса, який планується почати в червні 2020 року, має намір грошові кошти після реалізації зазначеної сільськогосподарської продукції направити на погашення заборгованості по всім зобов`язанням, а тому відповідач просить суд відстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 24.04.2019 у справі № 908/422/19 до 31.07.2020.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2019 прийнято до розгляду заяву ФГ "Чернігівське" про відстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 24.04.2019 у справі №908/422/19 Судове засідання з розгляду заяви призначено на 02.12.2019.

Як вже зазначалось, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі №908/422/19 (суддя Знінченко Н.Г.) відмовлено в задоволенні заяви Фермерського господарства "Чернігівське", с. Мала Михайлівка Веселівського району Запорізької області про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 24.04.2019 у справі № 908/422/19 строком до 31.07.2020.

Вказаний процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про відстрочення виконання рішення суду, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у клопотанні заявлені вимоги про відстрочення виконання рішення суду понад строк, визначений імперативними приписами ч.5 ст.331 ГПК України, а також з урахуванням того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність виключних обставин для відстрочення виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Частиною п`ятою ст.124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими на всій території України.

Згідно п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За приписами ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Савіцький проти України" від 26.07.2012 зазначено, що суд повторює, що право на суд, захищене п. 1 ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Тому необґрунтовано тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Глоба проти України" від 05.07.2012 суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Отже, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

В зв`язку з тим, що розстрочка/відстрочка подовжує період відновлення порушеного права Позивача, при її наданні суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати інтереси як заявника, так і Позивача.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів всіх сторін, які приймають участь у справі. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання, суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан.

Таким чином, обов`язковою умовою надання відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання такого рішення або роблять його неможливим, які заявник повинен довести відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

До того ж, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд для юридичних осіб зобов`язаний також враховувати ступінь вини відповідача у виникненні спору.

Колегія суддів вважає, що заявником не доведено наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення по даній справі або роблять його неможливим, з огляду на наступне.

Як вбачається із змісту заяви про відстрочку виконання судового рішення у даній справі, заявник посилається на вкрай важке матеріальне становище, на підтвердження чого надав постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту, виписку по особовому рахунку із банківських установ, договори фінансового лізингу, що свідчать про лізингові зобов"язання.

В той же час, згідно норми частини 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За приписами частини 2 ст.218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Як встановлено матеріалами цієї справи, саме відповідачем порушено зобов"язання, тобто через його винні дії виник спір, при цьому відповідачем під час розгляду справи не було доведено, що порушення зобов"язання сталося внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Отже, відсутність коштів не може бути поважною підставою невиконання зобов"язання. А докази на підтвердження наявності лізингових зобов"язань не мають відношення до правовідносин сторін за договором поставки, оскільки стосуються виключно господарської діяльності відповідача.

При цьому, як слушно зауважив суд першої інстанції доводи заявника стосовно можливості отримання ним фінансової допомоги від Українського державного фонду підтримки фермерських господарств обґрунтовано не прийняті судом з огляду на відсутність доказів участі відповідача в такій програмі фінансової підтримки.

Таким чином, зазначена відповідачем підстава для надання відстрочки - скрутне матеріальне становище не є самостійною та достатньою підставою для відстрочки та/або розстрочки обов"язкового до виконання судового рішення, що вступило в законну силу.

Також судом обґрунтовано зазначено про неможливість задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду до 31.07.2020, оскільки імперативними приписами частини 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України чітко передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У постанові від 20.09.18 у справі № 905/2953/17 Верховний Суд зробив наступний висновок: "Так, ГПК України передбачає, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення... Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частини перша і п`ята статті 331)."

В той же час, боржник в порушення ч. 5 ст. 331 ГПК України просив розстрочити виконання судового рішення на строк більший, ніж передбачений вказаною нормою (до 30.07.2020), в той час, як розстрочення/відстрочення можливе лише протягом року з дня ухвалення рішення, тобто до 24.04.2020.

Слід наголосити, що заявником в обґрунтування заяви також не подані докази як реального фінансового становища підприємства, так і можливого його банкрутства, жодних документів фінансового стану підприємства, аудиту фінансово-господарської діяльності підприємства до заяви не додано.

При цьому колегія суддів зауважує, що свої зобов"язання з оплати за договором, укладеним між сторонами у цій справі, за поставлений позивачем товар, відповідач мав виконати ще до 01.12.2018, в той час, як на 02.12.2019 (постановлення оскаржуваної ухвали) зобов"язання залишалися не виконаними.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів всіх сторін, які приймають участь у справі.

В той же час, як до господарського суду, так і до апеляційної інстанції обома сторонами не надано доказів, які характеризують їх реальне матеріальне становище (не надано навіть звіту про фінансові результати діяльності та баланс сторін), у зв`язку з чим колегія суддів з метою дотримання балансу інтересів всіх сторін не може проаналізувати, порівняти та співставити матеріальне становище Відповідача та Позивача.

При цьому, з огляду на те, що заявником (відповідачем) не доведено належними та допустимими доказами наявності виключної обставини для відстрочення виконання обов"язкового до виконання рішення суду, що вступило в законну силу, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні поданої ФГ "Чернігівське" заяви.

Таким чином, розглянувши заяву відповідача, з урахуванням норм права та справедливого балансу інтересів сторін, у даному випадку, суд першої інстанції врахував матеріальні інтереси позивача, який мав легітимні сподівання на те, що присуджена до стягнення заборгованість буде йому сплачена у встановлений законом строк (за наказом від 21.05.2019), а також врахував, що зобов"язання і так майже рік не виконується відповідачем.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що судом неналежним чином досліджені твердження заявника та не надана їм оцінка за приписами ст.86 ГПК України, такі доводи не приймаються, оскільки в обґрунтування заяви відповідачем не надані належні та допустимі докази, а також з урахуванням того, що відповідач послався на несприятливі у господарській діяльності підприємства обставини, яка за приписами ст..42 ГК України є самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання, дав оцінку наданим відповідачем доказам, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Оскільки ухвала господарського суду щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання, передбачена п.24 ч.1 ст.255 ГПК України, не відноситься до переліку ухвал, що можуть бути оскаржені після апеляційного перегляду в касаційному порядку за нормою п.2 ч.1 ст.287 ГПК України, тор постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Чернігівське" с.Мала Михайлівка Веселівського району Запорізької області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.12.2019у справі № 908/422/19 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 02.12.2019 у справі №908/422/19 - залишити без змін.

Судові витрати Фермерського господарства "Чернігівське" с.Мала Михайлівка Веселівського району Запорізької області за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до п.2 ч.1 ст.287 Господарського процесуального кодексу України не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06.07.2020.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна