РІШЕННЯ

м. Київ

06.07.2020Справа № 910/5320/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/5320/20

за позовом Житомирського міського центру зайнятості (код 13561251, пл. Польова 6-А, Житомир, 10009)

до Державної фіскальної служби України (код 39292197, пл. Львівська, 8, м. Київ, 04655)

та Головного Управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (код 39459195 вул. Юрія Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003)

про стягнення 46 366,18 грн.

без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.04.2020 Житомирський міський центр зайнятості (далі - Центр) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 1.), Головного Управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (далі - відповідач 2.) про стягнення 46 366,18 грн., які були виплачені як допомога по безробіттю ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 )

Центр обґрунтовує позовні вимоги таким:

- постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2016 у справі № 806/446/16 та постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2017 ОСОБА_1 поновлено на роботі з 22.02.2016 та проведено нарахування та виплату за час вимушеного прогулу;

- Державною фіскальною службою України було видано наказ № 1613-О від 07.09.2018 про скасування наказу про звільнення № 18-0 від 22.02.2016 та Головним Управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області видано наказ від 26.11.2018 № 415-О про скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 , однак за час перебування на обліку в центрі зайнятості ОСОБА_1 , отримала допомогу по безробіттю в сумі 46 366,18 грн.

В якості правових підстав позову позивач посилається на ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/5320/20; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

20.05.2020 відповідач 1. подав суду: документи на виконання вимог ухвали суду; відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, посилаючись на те, що виплата допомоги по безробіттю припинена у зв`язку з зняттям з обліку за невідвідування без поважних причин державної служби зайнятості 30 і більше календарних днів.

20.05.2020 позивач подав суду відповідь на відзив заперечуючи по суті відзив.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Наказом Міністерства доходів і зборів України № 18-0 від 22.02.2016 звільнено ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області у зв`язку із реорганізацією та зміною істотних умов праці, п. 6 ст. 36 КЗпП України.

На виконання зазначеного наказу Головним управлінням ДФС у Житомирській області видано наказ № 54-0 від 11 лютого 2016 року, яким оголошено наказ Міністерства доходів і зборів України від 22.02.2016 №18-0 та наказано вважати ОСОБА_1 такою, що звільнена 22 лютого 2016 року з посади першого заступника начальника Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області у зв`язку із реорганізацією та зміною істотних умов праці, п. 6 ст. 36 КЗпП України.

ОСОБА_1 22.03.2016 року звернулася до Житомирського міського центру зайнятості для надання статусу безробітної.

Наказом Житомирського міського центру зайнятості (надалі за текстом - МЦЗ) від 24.03.2016 року № НТ160324 було надано ОСОБА_1 статус безробітної з 22.03.2016 року.

Наказом МЦЗ від 29.03.2016 року за № НТ160329 було призначено допомогу по безробіттю за період з 29.03.2016 по 23.03.2017 роки, відповідно до п.п. 1,3,4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`зкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п. 2.1. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності": понад 10 років - 70 % середньої заробітної плати (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру : 100% - 90 к.д., 80% - 90 к.д., 70% - 180 к.д.

Наказом МЦЗ від 29.03.2016 року № НТ160329 було розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю з 29.03.2016 року.

Наказом МЦЗ від 04.04.2017 року за №НТ170704 припинено виплату безробітній ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у зв`язку із закінченням строку виплати відповідно до п.п. "12" п. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" з 24.03.2017 року.

Наказом МЦЗ від 24.05.2017 року за № НТ170524 припинено реєстрацію безробітної ОСОБА_1 у зв`язку з невідвідуваністю без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування відповідно до абзацу 2 п.п 2 п. 37 Порядку з 23.05.2017 року.

22.09.2016 року постановою Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 806/446/16 визнано протиправним і скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 22.02.2016 року №18-0, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Житомирській області від 22.02.2016 року №54-0, поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області з 22.02.2016 року, стягнуто з Міністерства доходів і зборів України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.02.2016 по 22.09.2016 в сумі 30911,12 грн. Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області та стягнення з Міністерства доходів і зборів України на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2017 року у справі № 806/446/16 було постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2016 року змінено в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Абзаци четвертий та п`ятий резолютивної частини постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2016 року викладено в такій редакції: "Зобов`язати Державну фіскальну службу України поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області з 22.02.2016 року. Стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 . середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.02.2016 року по 22.09.2016 року в сумі 30 911 грн 12 коп".

Житомирський апеляційний адміністративний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із реорганізацією та зміною істотних умов праці є незаконним, оскільки проведено відповідачами без визначених законом підстав і в порушення установленого порядку вивільнення працівника, встановленого статтями 32, 36 КЗпП України, а тому наказ Голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України від 22.02.2016 № 18-0 та виданий на його виконання наказ ГУ ДФС у Житомирській області від 22.02.2016 № 54-0 є протиправними і підлягають скасуванню.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції зобов`язав ДФС України, як роботодавця та розпорядника бюджетних коштів, за рахунок яких утримуються його територіальні підрозділи, видати наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області з 22.02.2016 року.

Враховуючи, що ДФС України є роботодавцем звільненої ОСОБА_1. та розпорядником бюджетних коштів, за рахунок яких утримуються його територіальні підрозділи, обов`язок по виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу апеляційний суд поклав на ДФС України, змінивши в цій частині судове рішення першої інстанції, яким такий обов`язок покладено на Міністерство доходів і зборів України.

Наказом ДФС України від 07.09.2018 року за № 1613-0 "Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1. " скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 22.02.2016 року за №18-0 "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновлено на посаді першого заступника начальника Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області.

На підставі наказу ДФС України від 07.09.2018 року за № 1613-0 Головним управлінням ДФС у Житомирській області прийнято наказ від 26.11.2018 року за №415-0 "Про оголошення наказу ДФС України".

08.08.2019 року МЦЗ з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття здійснив перевірку достовірності перебування у трудових відносинах та отримання доходу щодо застрахованої особи ОСОБА_1 за наслідками якої встановлено, що на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2016 року у справі № 806/446/16 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2017 року у справі № 806/446/16 ОСОБА_1 поновлено на роботі з 22 лютого 2016 року (наказ Державної фіскальної служби України №1613-0 від 07.09.2018 р (скасування наказу про звільнення №18-0 від 22.02.2016р) та наказ ГУ ДФС у Житомирській області про оголошення наказу Державної фіскальної служби України №415-0 від 26.11.2018р (скасування наказу про звільнення №54-0 від 22.02.2016р). У зв`язку із реорганізацією Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області Скавлюк Л.М. 04.03.2019 року звільнено з займаної посади (наказ Державної фіскальної служби України № 413-0 від 04.03.2019 року) та з 05.03.2019 року призначено на посаду начальника управління по роботі з персоналом ГУ ДФС у Житомирській області (наказ ГУ ДФС у Житомирській області №91-0 від 04.03.2019р). 29.03.2019 року (наказ ГУ ДФС у Житомирській області №130-0 від 26.03.2019 року) звільнена з займаної посади в порядку переведення в Управління внутрішнього аудиту та контрольно-аналітичної роботи Житомирської обласної державної адміністрації. Результати перевірки оформлено актом № 348 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

МЦЗ 12.08.2019 року прийнято наказ за № 142 "Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю", згідно якого наказано вжити заходів по поверненню коштів у сумі 46 366,18 грн, виплачених у вигляді допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з Головного управління ДФС України у Житомирській області у зв`язку з поновленням особи на роботі за рішенням суду.

Згідно довідки МЦЗ №432 від 09.08.2019 року ОСОБА_1 виплачено допомоги по безробіттю за період з 22.03.2016 року по 04.04.2017 року на загальну суму 46 366,18 грн.

15.08.2019 року МЦЗ звернувся з претензією № 2016/08/19 до відповідача 2. про повернення вартості наданих соціальних виплат ОСОБА_1 за період з 22.03.2016 року по 23.05.2017 року на суму 46 366, 18 грн в порядку п. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

У відповіді на претензію відповідач 2. заперечував здійснення повернення виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у розмірі 46 366,18 грн та зазначив, що рішення судів виконано, оплату проведено в повному обсязі.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закону) страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно із частиною першою статті 6 Закону право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи.

Видом забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності (абзац другий частини першої статті 7 Закону).

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 31 Закону виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно з абзацом 10 п.п. 1 п. 37 Порядку № 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію, зокрема, з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

В абзаці 7 ч. 1 статті 34 Закону передбачено, що Фонд має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а згідно абзацу 2 ч. 4 ст. 35 цього Закону із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, вищевказаними положеннями передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму виплачених страхових коштів, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Враховуючи вищевикладене, встановлені у постанові Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2017 року в справі № 806/446/16 факти про те, що роботодавцем поновленої на посаді незаконно звільненої ОСОБА_1 мають преюдиційне значення для розгляду цієї справи та не підлягають доказуванню в силу положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

На думку позивача, саме відповідачі зобов`язані відшкодувати грошові кошти в силу приписів Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

У свою чергу, відповідач 1. заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що:

- що виплата допомоги по безробіттю припинена у зв`язку з зняттям з обліку за невідвідування без поважних причин державної служби зайнятості 30 і більше календарних днів, тому вважає безпідставними посилання позивача на п. 4 Закону.

Доводи відповідача не є обґрунтованими, виходячи з такого.

Відповідачем 1. не враховано вимоги пункту 4 ст. 35 Закону. ОСОБА_1 звернулася до Житомирського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні 22.03.2016р та за відсутності підходящої роботи 22.03.2016 року їй було надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону та п. 2.1. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності. ОСОБА_1 працювала на посаді першого заступника начальника Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області з 09.01.2014 року по 22.02.2016 року. Крім того, накази про звільнення з посади ОСОБА_1. (№54-0 від 22.02.2016 року, №18-0 від 22.02.2016 року) та накази про поновлення її на посаді (№1613-0 від 07.09.2018, №415-0 від 26.11.2018 року) видані як Державною фіскальною службою України так і Головним управлінням ДФС у Житомирській області.

Відповідно до Преамбули Закону, останній розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відповідно до частини четвертої статті 35 Закону із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Судом встановлено, що позивачем було виплачено ОСОБА_1 допомогу з безробіття у сумі 46 366,18 грн.; незаконність звільнення з посади вказаної особи відповідачем 1. встановлена судовим рішенням, якими і було поновлено на посаді ОСОБА_1.

Таким чином, відповідачі зобов`язані на підставі частини четвертої статті 35 Закону сплатити позивачу грошові кошти у сумі 46 366,18 грн.

Разом з тим, відповідачі не позбавлений можливості звернутися з відповідним позовом до ОСОБА_1 з метою захисту своїх прав та законних інтересів.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачі не подали доказів в підтвердження заперечень проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України, позов підлягає задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідачів.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Житомирського міського центру зайнятості (код 13561251, пл. Польова 6-А, Житомир,10009) до Державної фіскальної служби України (код 39292197, пл. Львівська, 8, м. Київ,04655), Головного Управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (код 39459195 вул. Юрія Тютюнника,7, м. Житомир,10003) про стягнення 46 366,18 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Державної фіскальної служби України (код 39292197, пл. Львівська, 8, м. Київ,04655), Головного Управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (код 39459195 вул. Юрія Тютюнника,7, м. Житомир,10003) на користь Житомирського міського центру зайнятості (код 13561251, пл. Польова 6-А, Житомир,10009) 46 366,18 (сорок шість тисяч триста шістдесят шість) 18 коп. коштів, які були виплачені як допомога по безробіттю, та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.07.2020.

Суддя І.Д. Курдельчук