ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/639/20

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Кравець В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Банник Н.С. за довіреністю;

Від відповідача: Оксенчук С.С. на підставі наказу;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „В.С.Проект до Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління про стягнення 261 077,99 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „В.С.Проект (далі по тексту ТОВ „В.С.Проект) звернулось до господарського суду із позовною заявою до Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління (далі по тексту Південне управління) про стягнення заборгованості у розмірі 261 077,99 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору підряду №139/17 від 20.12.2017р. в частині остаточної оплати вартості виконаних позивачем робіт щодо виготовлення проектно-кошторисної документації.

Південне управління заперечувало проти задоволення заявленого позивачем позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, відповідачем було наголошено про ненадання позивачем доказів передачі замовнику у визначеному договором порядку проектно-кошторисної документації у 4-х примірниках в паперовому вигляді, що є критерієм виконання позивачем своїх зобов`язань за договором №139/17 від 20.12.2017р. у повному обсязі. Наведене, за переконанням відповідача, свідчить про відсутність правових підстав для задоволення заявлених ТОВ „В.С.Проект позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

20.12.2017р. між Південним управлінням (Замовник) та ТОВ „Алюма Одеса (Підрядник) було укладено договір підряду на виготовлення проектно-кошторисної документації №139/17, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов`язання щодо виконання робіт з виготовлення проектно-кошторисної документації (робочого проекту) у відповідності до вимог ДБН А.2.2-3:2014 „Склад та зміст проектної документації на будівництво по об`єкту - будівництво будівлі штабу у військовому містечку № 117, м. Миколаїв, шифр 117/МШ по ДК 021:2015 код CPV 71000000-8 „Архітектурні, будівельні, інженерні та інспекційні послуги. Замовник зобов`язаний прийняти і оплатити виконанні Підрядником роботи.

Згідно з п. п. 2.1 - 2.3 договору підряду №139/17 від 20.12.2017р. вартість робіт з виготовлення проектно-кошторисної документації визначається відповідно до кошторисного розрахунку на проектні роботи (додаток №4) та складає 369 035,14 грн. Вартість робіт за договором є твердою. Розрахунки за виконані роботи з виготовлення проектно-кошторисної документації проводяться поетапно в безготівковому порядку протягом 30 банківських днів після підписання Замовником проміжного акту здачі - приймання робіт за першим етапом та акту здачі-приймання проектно-кошторисної документації та отримання позитивного висновку експертного звіту щодо розгляду проектної документації за останнім етапом робіт.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 договору підряду №139/17 від 20.12.2017р. строк виконання робіт з виготовлення проектної документації становить 45 календарних днів з моменту підписання договору та отримання вихідних даних для проектування відповідно до п. 3.2 даного договору. Перелік проектно-кошторисної документації, що підлягає оформленню та здачі Підрядником Замовнику по закінченню договору, встановлений календарним планом (додаток №2), який є невід`ємною частиною договору. Замовник зобов`язаний передати Підряднику на протязі 3 ( трьох) днів після підписання договору вихідні дані для проектування.

Згідно з п. п. 3.4 - 3.6 договору підряду №139/17 від 20.12.2017р. при завершенні першого етапу робіт Підрядник представляє Замовнику проміжний акт здачі-приймання робіт, а при завершенні робіт - акт здачі-приймання проектно-кошторисної документації, яка передбачена технічним завданням і умовами договору. Замовник протягом 10 днів з дня отримання проміжного акту здачі-приймання робіт та акту здачі-приймання проектно-кошторисної документації зобов`язаний направити Підряднику підписаний акт або мотивовану відмову від приймання робіт (етапу робіт). У разі мотивованої відмови Замовника сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок, термінів їх усунення Підрядником. У разі ненадання Замовником у строк, визначений в п. 3.5 договору, мотивованої відмови від підписання акту здачі-прийняття робіт, роботи вважаються прийнятими без зауважень.

Положеннями п. п. 9.1 - 9.3 договору підряду №139/17 від 20.12.2017р. врегульовано, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018р., але в будь-якому разі до виконання сторонами зобов`язань. Терміном дії договору підряду є час, впродовж якого сторони здійснюватимуть свої права і виконуватимуть свої обов`язки відповідно до умов договору підряду. Закінчення терміну договору підряду не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії даного договору.

Слід зазначити, що у додатках №1, 2, 3, 4 до договору підряду №139/17 від 20.12.2017р. сторонами було погоджено календарний план виконання робіт, графік фінансування, завдання на проектування та зведений кошторис на проектні та вишукувальні роботи.

20.12.2017р. між Південним управлінням та ТОВ „Алюма Одеса було складено та підписано акт приймання-передачі №1 ескізного проекту по об`єкту будівництво будівлі штабу у військовому містечку № 117, м. Миколаїв, шифр 117/МШ, вартість виконаних Підрядником робіт складає 127 680,05 грн. без ПДВ.

12.03.2018р. ТОВ „Алюма Одеса було складено акт №6 приймання-передачі виконаних робіт згідно договору №139/17 від 20.12.2017р., вартість яких складає 261 077,99 грн. у тому числі ПДВ. Вказаний акт з боку відповідача підписаний не був.

При цьому, 12.03.2018р. між Південним управлінням та ТОВ „Алюма Одеса було складено та підписано накладну №6 на передачу проектної документації по договору №139/17 від 20.12.2017р., відповідно до якої Південному управлінню було передано 22 томи та 15 брошур.

03.12.2018р. відбулись загальні збори учасників ТОВ „Алюма Одеса за результатами проведення яких було прийнято рішення, оформлене протоколом №1, про зміну найменування ТОВ „Алюма Одеса на ТОВ „В.С.Проект.

16.12.2019р. ТОВ „В.С.Проект звернулось до Південного управління із листом №01-06-316, відповідно до якого просило сплатити заборгованість за договором підряду №139/17 від 20.12.2017р. у загальному розмірі 261 077,99 грн.

Листом №514/4/680 від 23.12.2019р. Південним управлінням у відповідь, зокрема, на лист позивача №01-06-316 від 16.12.2019р. було повідомлено, що фінансування робіт із виготовлення проектно-кошторисної документації по об`єкту будівництво будівлі штабу у військовому містечку № 117, м. Миколаїв, шифр 117/МШ, планами 2018-2019рр. передбачено не було. При цьому, відповідачем було повідомлено, що у разі включення до плану 2020р. даних об`єктів Південне управління може прийняти та оплатити роботи усіх наступних етапів у межах фінансування.

14.01.2020р. ТОВ „В.С.Проект повторно звернулось до Південного управління із листом №01-06/04, відповідно до якого просило сплатити заборгованість за договором підряду №139/17 від 20.12.2017р. у загальному розмірі 261 077,99 грн. При цьому, разом із вказаним листом позивачем було надіслано на адресу відповідача акт №6 від 12.03.2018р. приймання-передачі виконаних робіт згідно договору №139/17 від 20.12.2017р.

З матеріалів справи також вбачається, що 15.05.2020р. між сторонами по справі було складено та підписано накладну №09 на передачу проектної документації по договору №139/17 від 20.12.2017р., відповідно до якої Південному управлінню було передано 8 томів, 13 брошур, 4 аркуша та 1 електронний носій.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до Південного управління, позивачем було наголошено про наявність правових підстав для присудження до стягнення на його користь суми боргу у розмірі 261 077,99 грн. в рахунок оплати вартості робіт з виготовлення проектно-кошторисної документації за договором №139/17 від 20.12.2017р.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 837, ч. 1 ст. 846 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 889 ЦК України врегульовано, що Замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 890 ЦК України підрядник зобов`язаний передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт.

Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що між сторонами по справі було укладено договір підряду №139/17 від 20.12.2017р. на виготовлення проектно-кошторисної документації, загальна вартість якої складає 369 035,14 грн.

Слід зазначити, що роботи з виготовлення проектно-кошторисної документації, вартість яких складає 127 680,05 грн., на підставі акту №1 від 20.12.2017р. приймання-передачі ескізного проекту були передані Замовнику та оплачені останнім у повному обсязі.

Проте, остаточна вартість робіт з виготовлення проектно-кошторисної документації у розмірі 261 077,99 грн. з боку Південного управління так оплачена і не була. Господарський суд зазначає, що факт передачі ТОВ „В.С.Проект проектно-кошторисної документації відповідачеві підтверджується підписаними між сторонами накладними №6 від 12.03.2018р. та №09 від 15.05.2020р. на передачу проектної документації по договору №139/17 від 20.12.2017р.

Крім того, з наданого ТОВ „В.С.Проект опису вкладення вбачається, що акт №6 від 12.03.2018р. приймання-передачі виконаних робіт згідно договору №139/17 від 20.12.2017р. був надісланий на адресу відповідача 15.01.2020р. разом із листом №01-06/04 від 14.01.2020р. В порушення положень п. п. 3.4 - 3.6 договору підряду №139/17 від 20.12.2017р. Південним управлінням так і не було надіслано на адресу відповідача як підписаного акту, так і відмови від приймання робіт. З викладених обставин господарський суд доходить висновку про виникнення у Південного управління обов`язку здійснити оплату вартості виконаних позивачем робіт після отримання акту №6 від 12.03.2018р., який, як вбачається з матеріалів справи, був надісланий позивачем 15.01.2020р.

Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи підписання між сторонами накладних №6 від 12.03.2018р. та №09 від 15.05.2020р. на передачу проектної документації по договору №139/17 від 20.12.2017р., а також ненадходження будь-яких заперечень від Південного управління на складений позивачем акт №6 від 12.03.2018р. приймання-передачі виконаних робіт згідно договору №139/17 від 20.12.2017р. на суму 261 077,99 грн., господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для присудження до стягнення із відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 261 077,99 грн.

Господарський суд зауважує, що поведінка Південного управління, яке фактично відмовилося від оплати остаточної вартості виконаних позивачем робіт з виготовлення проектно-кошторисної документації, суперечить поведінці відповідача, який у листі №514/4/680 від 23.12.2019р. не заперечував факту виконання позивачем робіт згідно договору №139/17 від 20.12.2017р. у повному обсязі.

Верховним Судом у постанові від 24.10.2019р. по справі № 904/3315/18 наголошено, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зазначений принцип лежить в основі доктриниcontra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Згаданий принцип римського права "venire contra factum proprium" є вираженням "equitable estoppel" - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на "principles of fraud" та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Господарський суд зауважує, що питання необхідності застосування принципу "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці) у випадку, якщо поведінка сторони не відповідає її попереднім заявам неодноразово досліджувалось Верховним Судом у постанові від 06.12.2019р. по справі №910/353/19, у постанові від 07.11.2019р. по справі №910/12484/18, у постанові від 14.05.2020р. по справі №910/7515/19, у постанові від 19.02.2020р. по справі №915/411/19.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про необхідність застосування принципу "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці) під час дослідження питання обґрунтованості заявлених ТОВ „В.С.Проект позовних вимог до Південного управління про стягнення суми основного боргу у розмірі 261 077,99 грн., оскільки поведінка відповідача не відповідає попередній поведінці останнього, яким було частково оплачено вартість наданих позивачем послуг та визнано факт їх надання у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 6 ст. 13, ч. 1 ст. 36 Закону України „Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених товариством з обмеженою відповідальністю „В.С.Проект до Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління позовних вимог шляхом присудження до стягнення на користь позивача суми основного боргу у розмірі 261 077,99 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління /65058, м. Одеса, вул.. Армійська, буд. 18; ідентифікаційний код 24981994/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю „В.С.Проект /65009, м. Одеса, пров. Світлий, 3; ідентифікаційний код 35931274/ суму заборгованості у розмірі 261 077,99 грн. /двісті шістдесят одна тисяча сімдесят сім грн. 99 коп./, судовий збір у розмірі 3916,18 грн. /три тисячі дев`ятсот шістнадцять грн. 18 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 09 липня 2020 р.

Суддя С.П. Желєзна