ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020м. ДніпроСправа № 904/1161/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Соловйова А.П.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ.", м. Констянтинівка, Донецька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ДОСЛІДНИЙ ЗАВОД "ЕНЕРГОАВТОМАТИКА", м. Дніпро, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 9 214 435,81 грн. за договором поставки № 28713 5/19-13 від 28.11.2013 року.

Представники:

від позивача: Сидорчук І.С., ордер АЕ № 1025850 від 15.06.2020 року, адвокат.

від відповідача: Гусєва К.В., посвідчення № 2280 від 13.08.2012 року, адвокат.

ПРОЦЕДУРА

Товариство з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ." звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ДОСЛІДНИЙ ЗАВОД "ЕНЕРГОАВТОМАТИКА" про стягнення заборгованості у розмірі 58 175 986,14 грн. за договором поставки № 28713 5/19-13 від 28.11.2013 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2020 року в задоволенні клопотання позивача про розстрочення судового збору відмовлено та позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду від 03.03.2020 року усунути недоліки позовної заяви, а саме надати докази сплати судового збору у розмірі 585 700,00 грн.

19.03.2020 року від позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № б/н від 18.03.2020 року про зменшення позовних вимог, у якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ДОСЛІДНИЙ ЗАВОД "ЕНЕРГОАВТОМАТИКА" заборгованість за договором поставки № 28713 5/19-13 від 28.11.2013 року у розмірі 9 214 435,81 грн.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 23.04.2020 року о 10:00 год.

14.04.2020 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву вих. № 406 від 09.04.2020 року.

22.04.2020 року електронною поштою від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н від 21.04.2020 року про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2020 року підготовче судове засідання відкладено на 19.05.2020 року о 12:00 год.

24.04.2020 року електронною поштою від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив вих. № б/н від 23.04.2020 року.

14.05.2020 року електронною поштою від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № б/н від 13.05.2020 року про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2020 року в задоволенні заяви позивача про участь у судовому засіданні у справі № 904/1161/20 19.05.2020 в режимі відеоконференції за використанням власних технічних засбів та онлайн-сервісів Zoom або Easycon відмовлено.

18.05.2020 року електронною поштою від представника позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н від 15.05.2020 року про відкладення розгляду справи.

У підготовче судове засідання 19.05.2020 року представник позивача не з`явився.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 року постановою КМУ від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" встановлено карантин на усій території України, заборонивши: відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Спортивні заходи дозволяється проводити без участі глядачів (уболівальників).

Крім того, 16.03.2020 року Рада суддів України з метою убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу СОVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, рекомендовано на період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме:

- роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами та можливість розгляду справ в режимі відеоконференції;

- припинити всі заходи, не пов`язані з процесуальною діяльністю суду та забезпеченням діяльності органів судової влади (круглі столи, семінари, дні відкритих дверей тощо);

- припинити проведення особистого прийому громадян керівництвом суду;

- обмежити допуск в судові засідання осіб, які не є учасниками судових засідань;

- обмежити допуск у судові засідання та приміщення суду осіб з ознаками респіраторних захворювань: блідість обличчя, почервоніння очей, кашель;

- ознайомлення учасників судового процесу з матеріалами судової справи, за наявності такої технічної можливості, здійснювати в дистанційному режимі, шляхом надсилання сканкопій матеріалів судової справи на електронну

- адресу, зазначену у відповідній заяві, заяви про ознайомлення приймати через дистанційні засоби зв`язку;

- зменшити кількість судових засідань, що призначаються для розгляду протягом робочого дня;

- по можливості здійснювати судовий розгляд справ без участі сторін, в порядку письмового провадження;

- суддям та працівникам апарату суду при найменших ознаках захворювання вжити заходів щодо самоізоляції, повідомити про свій стан здоров`я відповідну установу охорони здоров`я та керівництво суду телефоном, е-mail.

Також Рада суддів України рекомендує громадянам та іншим особам:

- всі необхідні документи (позовні заяви, заяви, скарги, відзиви, пояснення, клопотання тощо) надавати суду в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі Електронний суд, поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку;

- рекомендувати учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами;

- утриматися від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання (слабість, кашель, задуха, утруднення дихання, тощо).

При визначенні особливостей роботи суду на період карантинних заходів слід враховувати спеціалізацію суду, інстанційність та відповідні категорії справ.

При вирішенні питання про можливість розгляду справ в режимі відеоконференції слід враховувати, що такий режим роботи суду не у повній мірі убезпечує від поширення захворювання, оскільки все ж передбачає необхідність явки громадян у декілька судів, які забезпечують проведення судового засідання у такому режимі.

Відповідно до частин 1-3 статті 216 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі. Про відкладення розгляду справи або перерву в судовому засіданні, місце, дату і час нового судового засідання або продовження судового засідання суд повідомляє під розписку учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, які були присутніми в судовому засіданні. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не прибули або яких суд вперше залучає до участі в судовому процесі, повідомляються про судове засідання ухвалами.

Разом з тим згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013 року, Папазова та інші проти України від 15.03.2012 року).

Європейський суд щодо тлумачення положення розумний строк в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У відповідності до частини 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Відповідно до п. 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-ІХ від 30.03.2020 року (набрав чинності 02.04.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи необхідність забезпечення участі сторін у судовому засіданні, та їх право на належний захист своїх прав в суді першої інстанції, та приймаючи до уваги неявку представника позивача, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне відкласти підготовче судове засідання з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи та належної підготовки справи для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 19.05.2020 продовжено строк розгляду підготовчого провадження до 24.06.2020 року включно. Підготовче судове засідання відкладено на 16.06.2020 року о 10:30 год.

16.06.2020 року у підготовчому судовому засіданні сторонами зазначено, що ними було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Судом були визначені всі необхідні обставини у справі та зібрані відповідні докази, що є підставою для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 16.06.2020 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 01.07.2020 року о 14:30 год.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 Господарського процесуального кодексу України).

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку, вище визначеному чинними правовими нормами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 28713 5/19-13 від 28.11.2013 року, а саме в частині своєчасної та повної оплати позивачу вартості поставленого товару.

Позивач ґрунтує свої вимоги на статтях 525-526, 530, 611 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх вимог надає такі докази:

- копія договору поставки № 28713 5/19-13 від 28.11.2013;

- копія додаткової угоди № 1 від 27.12.2013;

- копія додаткової угоди № 2 від 27.12.2013;

- копія додаткової угоди № 4 від 10.01.2014;

- копія додаткової угоди № 5 від 29.08.2015;

- копія додаткової угоди № 6 від 05.10.2015;

- копія додаткової угоди № 8 від 02.03.2017;

- копія додаткової угоди № 9 від 18.10.2017;

- копія рахунок-фактура № СЧ01/15/01 від 15.01.2014;

- копія рахунок-фактура № СЧ01/16/01 від 16.01.2014;

- копія рахунок-фактура № СЧ01/17/01 від 17.01.2014;

- копія рахунок-фактура № СЧ01/17/02 від 17.01.2014;

- копія рахунок-фактура № СЧ01/23/02 від 23.01.2014;

- копія рахунок-фактура № СЧ01/24/01 від 24.01.2014;

- копія рахунок-фактура № СЧ01/25/01 від 25.01.2014;

- копія рахунок-фактура № СЧ01/28/01 від 28.01.2014;

- копія рахунок-фактура № СФ-0000029 від 04.02.2014;

- копія рахунок-фактура № СФ-0000030 від 04.02.2014;

- копія рахунок-фактура № СФ-0000036 від 06.02.2014;

- копія рахунок-фактура № СФ-0000038 від 07.02.2014;

- копія рахунок-фактура № СФ-0000042 від 11.02.2014;

- копія рахунок-фактура № СФ-0000053 від 13.02.2014;

- копія рахунок-фактура № СФ-0000077 від 21.02.2014;

- копія рахунок-фактура № СФ-0000086 від 28.02.2014;

- копія рахунок-фактура № СФ-0000165 від 26.03.2014;

- копія рахунок-фактура № СФ-0000167 від 27.03.2014;

- копія специфікації № 1 від 02.01.2014;

- копія специфікації № 1 від 10.01.2014;

- копія специфікації № 2 від 03.02.2014;

- копія специфікації № 3 від 03.03.2014;

Позиція відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим у позовних вимогах просить суд відмовити, оскільки зобов`язання виникли 03.03.2014. Тобто, термін позовної давності для вимог, заявлених у позові, сплив ще 03.03.2017 року. На підставі викладеного, ТОВ "Юніснек Продакшн" просить суд застосувати позовну давність до позовних вимог.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Між Приватним акціонерним товариством "СВИНЕЦЬ" (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ДОСЛІДНИЙ ЗАВОД "ЕНЕРГОАВТОМАТИКА" (далі - відповідач, покупець) було укладено договір поставки № 28713 5/19-13 від 28.11.2013 року.

Згідно п. 1.1. договору та додаткової угоди № 8 від 02.03.2017 до договору постачальник передає у власність, а покупець приймає та оплачує свинець марок С1 та С2С (відповідно ГОСТ 3778-98) PB985R, PB990R, PB970R (відповідно міжнародному стандарту ЕЭС EN12659:1999) свинцево-сурм`янисті сплави.

Відповідно до п. 4.1. договору постачальник повинен у термін, вказаний у специфікаціях, надати товар покупцю, а покупець, зобов`язаний провести загальний огляд та прийняти товар, якщо він відповідає заявленим вимогам.

На виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 25 339 856,76 грн.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що оплата за поставлений товар здійснюється на протязі 45 календарних днів з дати поставки товару, на підставі виставленого рахунку, шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаного у рахунку-фактурі.

Відповідач частково розрахувався за отриманий товар у розмірі 16 125 420,95 грн.

У зв`язку з невиконанням Відповідачем своїх обов`язків в частині своєчасної оплати за отриманий товар у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 9 214 435,81 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, та обставини справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини поставки товару.

Щодо суми основного боргу

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року за № 88 визначено, що первинні документи (на паперових і машино зчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складення первинного документа.

Згідно з Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно зі ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Досліджені судом первинні документи містять всі обов`язкові реквізити, передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та в розумінні вказаного Закону є первинними й такими, що в повній мірі підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з поставки товару та зміни у майновому стані позивача, а відтак, повністю підтверджують факт відбуття господарських операцій з поставки Товариством з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ." Та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ДОСЛІДНИЙ ЗАВОД "ЕНЕРГОАВТОМАТИКА" обумовленого договору. Таким чином, суд дослідив первинні документи - договір поставки № 28713 5/19-13 від 28.11.2013 та видаткові накладні, складені між позивачем та відповідачем, які містять всі обов`язкові реквізити, передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та в розумінні вказаного Закону є первинними й такими, що в повній мірі підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з поставки товару та змін у майновому стані позивача, і встановив реальність здійснених господарських операцій з постачання товару від ТОВ "СВИНЕЦЬ." до ТОВ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ДОСЛІДНИЙ ЗАВОД "ЕНЕРГОАВТОМАТИКА".

Відповідачем не надано доказів повної оплати за отриманий від позивача товар. Доводи позивача щодо суми боргу відповідачем не спростовані належними та допустимими доказами.

Отже, позивачем доведена наявність боргу відповідача перед ним в сумі 9 214 435,81 грн.

Проте позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Позивачем пропущено строк позовної давності про що відповідач зробив відповідну заяву. Зазначене є підставою для відмови у позові з огляду на таке.

Згідно ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності, відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи із п. 3.3. договору граничний строк виконання грошових зобов`язань на підставі рахунків є 03.03.2014.

Враховуючи норми Закону, строк позовної давності для вимог про стягнення з відповідача суми основної заборгованості спливає 03.03.2017.

Однак, позивач до суду з відповідною позовною заявою не звертався.

Посилання позивача на переривання строку позовної давності з огляду на визнання боргу шляхом підписання акта звірки в лютому 2017 є необґрунтованим виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 263 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов`язку.

Позивач вважає дією направленою на визнання боргу з боку відповідача підписання представником останнього акта звіряння взаємних розрахунків станом на лютий 2017 (т.1 а.с. 232-233).

Такий акт звіряння не є належним та допустимим доказом визнання боргу відповідачем, з огляду на таке.

Акт звіряння розрахунків за лютий 2017 не містить переліку видаткових накладних за спірний період, а саме з 15.01.2014 по 27.03.2014 відомостей про повну чи часткову оплату отриманого на їх підставі товару. Загальна сума боргу зазначена в акті звіряння як початкове сальдо станом на 01.02.2017 не може підтверджувати факт визнання боргу за спірний період, оскільки початок відліку такої заборгованості не зазначено.

За таких обставин, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами переривання строку позовної давності щодо боргу відповідача перед ним в сумі 9 214 435,81 грн.

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідна заява була подана представником відповідача 28.02.2020 через канцелярію суду.

Враховуючи, що строк, у межах якого ТОВ "СВИНЕЦЬ." міг звернутись до Господарського суду Дніпропетровської області з вимогою стягнення заборгованості, сплив, суд вважає за необхідне відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За вищенаведених обставин, суд вважає, що позов надано з пропуском трирічного строку позовної давності.

Враховуючи встановлені обставини, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача у вигляді судового збору в розмірі встановленому Законом України "Про судовий збір", а саме 1,5% від суми позовних вимог, що дорівнює 138 216,54грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено 150 000,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що надмірно сплачений судовий збір в розмірі 11 783,46 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СВИНЕЦЬ." (85102, Донецька область, м. Костянтинівна, вул. Б. Хмельницького, буд. 1, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ДОСЛІДНИЙ ЗАВОД "ЕНЕРГОАВТОМАТИКА" (49127, м. Дніпро, вул. Базова, буд. 2, ) про стягнення заборгованості у розмірі 9 214 435,81 грн. відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.07.2020

Суддя В.Г. Бєлік