ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
УХвала

"08" липня 2020 р. м. Ужгород Справа№907/491/17 (907/441/20)

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф., розглянувши клопотання ліквідатора Фізичної особи - підприємця Минда Юрія Васильовича арбітражного керуючого Чорній М.В. про відстрочення сплати судового збору , -

Представники сторін: не викликались

в с т а н о в и в:

Фізична особа - підприємець Минда Юрій Васильович звернувся до Господарського суду Закарпатської області про визнання боржника банкрутом відповідно до положень, передбачених ст. 91 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Господарського суду Закарпатської області у справі №907/491/17 від 14.08.2019 року фізичну особу - підприємця Минда Ю.В. визнано банкрутом та розпочато ліквідаційну процедуру.

24.06.2020 до Господарського суду Закарпатської області надійшла заява Фізичної особи - підприємця Минда Юрія Васильовича в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Чорній М.В. №02-01/3613 від 23.06.2020 до ОСОБА_1 , м. Ужгород про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Минди Юрія Васильовича (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) незавершене будівництво, комплекс пневмосервісу 89,0 % готовності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Минди Юрія Васильовича (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) земельну ділянку площею 0,1063 га, кадастровий номер :01:007:0001, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; зобов`язання державного реєстратора, яким є особи, визначені ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень» зареєструвати за Миндою Юріем Васильовичем (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) земельну ділянку, площею 0,1063 га, кадастровий номер :01:007:0001, а також незавершене будівництво, комплекс пневмосервісу 89,0% готовності, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3.

До заяви ліквідатором подано клопотання про відстрочення сплати судового збору до вирішення справи по суті.

Дослідивши додані до позовної заяви матеріали, суд приходить до висновку про задоволення клопотання ліквідатора про відстрочення сплати судового збору з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року роз`яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Отже, звільнення (відстрочення) від сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається з матеріалів заява, спір між позивачем та відповідачем виник у зв`язку із витребуванням майна банкрута у відповідача, яке вибуло без власника, таким чином, оскільки дана заява подана в межах справи №907/491/17 про банкрутство фізичної особи - підприємця Минда Ю.В. даний спір набув характеру майнового спору в процедурі банкрутства щодо виявлення та повернення майна банкрута у процедурі банкрутства, що зумовлює застосування судом під час його розгляду спеціальних норм законодавства про банкрутство та визначення розміру ставки судового збору, що підлягає до сплати при поданні такого позову до господарського суду, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» щодо розміру судового збору у процедурах банкрутства.

Відповідно до пп. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною ставки судового збору встановлюються у розмірі 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 4 204,00 грн.

Оскільки, позивачем заявлено майнову вимогу про витребування майна та немайнову вимогу про скасування державної реєстрації, за розгляд яких підлягає до сплати судовий збір у розмірі 4 204,00 грн.

Аналогічна позиція зазначена в постановах Верховного суду від 11.03.2019 у справі №914/1723/15 та від 27.02.2018 у справі №6/6.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунка здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, визначеному цим Законом.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства з основного рахунка банкрута проводяться виплати кредиторам, виплати поточних платежів та витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

За приписами норм Кодексу України з процедур банкрутства до витрат ліквідатора в ліквідаційній процедурі відносяться, зокрема, витрати по сплаті судового збору.

Статтею 30 КУзПБ врегульовано питання винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відповідно до ч. 4 ст. 30 КУзПБ, витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Згідно із ч. 5 ст. 30 Кодексу Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Як вбачається з матеріалів справи та ліквідаційної процедури, кредиторам відповідний фонд авансування витрат арбітражного керуючого не створювався.

З урахуванням вище наведених приписів Кодексу, суд вважає, що перебування боржника в процедурі банкрутства на стадії ліквідаційної процедури є підставою для відстрочки ліквідатора від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Суд зазначає, що позивачем наведено обставин, які мають виключний характер та свідчили б про наявність належних підстав для відстрочки сплати судового збору.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору є правомірним і підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 30, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 123, 234 Господарського процесуального кодексу України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

1. Відстрочити ліквідатору Фізичної особи - підприємця Минда Юрія Васильовича арбітражному керуючому Чорній М.В сплату судового збору у справі у розмірі 4204,00грн. до вирішення справи по суті.

Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала підписана 08.07.2020 та оскарженню не підлягає.

Суддя Ремецькі О.Ф.