ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" червня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3748/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Голоденко І.О.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Сігейт за вх. № 2-2833/20 від 12.06.2020 про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3748/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Укрхімресурс (вул. В. Нестерчука, буд. 1, м. Калинівка, Калинівський район, Вінницька обл., 22400)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Сігейт (вул. Чорноморського козацтва, буд. 115, м. Одеса, 65000)

про стягнення 2021778,38 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Дробаха С.В. (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Тиханський М.О.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Укрхімресурс звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Сігейт, в якій просило суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 2021778,38 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.05.2020 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Укрхімресурс було відмовлено повністю; судовий збір в сумі 30326,69 грн покладено на позивача.

12.06.2020 від відповідача на електронну адресу суду надійшла заява (а.с.146-148, т.2), згідно якої останній просить суд ухвалили додаткове рішення по даній справі, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Укрхімресурс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сігейт витрати на правову допомогу в сумі 50000,00 грн.

У вищевказаній заяві відповідач вказав, що витрати відповідача на правничу допомогу у сумі 50000,00 грн підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: копією договору про надання правової допомоги від 20.01.2020 №1/2020; копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; попереднім орієнтовним розрахунком суми судових витрат. Як пояснив відповідач, у відповідності до п. 3.1. договору від 20.01.2020 №1/2020 за правову допомогу, передбачену у п. 1.2. договору, замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 50000,00 грн, а згідно з п. 4.1. договору ці витрати відповідач має сплатити протягом 20-ти банківських днів з дати отримання оригіналу рішення по справі.

Ухвалою суду від 15.06.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Сігейт про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3748/19 було прийнято до розгляду у засіданні суду на "22" червня 2020 о 16:30.

22.06.2020 від позивача на електронну адресу суду за вх. № 16076/20 надійшло клопотання (а.с.162-166, т.1), згідно якого позивач просить суд відмовити ТОВ «Сігейт» у задоволенні заяви про стягнення з ТОВ «Укрхімресурс» витрат на правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн в повному обсязі.

У вищевказаному клопотанні позивач зазначив, що всупереч ст. 126 ГПК України відповідачем не було надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), які були виконані адвокатом у зв`язку з розглядом цієї справи, а вказаний у п.1.2. договору перелік робіт, які адвокат надає замовнику, не є доказом надання таких послуг та не містить інформації про витрачений адвокатом час на надання послуг, вартість окремих послуг, тощо. Також позивач звернув увагу суду на те, що у долученому до відзиву попередньому орієнтовному розрахунку суми судових витрат відповідачем було зазначено, що повний перелік робіт адвоката, інформацію про час витрачений адвокатом на надання послуг, обсяг даних послуг буде надано суду у остаточному розрахунку судових витрат, проте такого остаточного розрахунку відповідачем не подано. Між цим позивач вказав, що матеріали справи не містять належних доказів, які підтверджують обґрунтованість заявленого розміру витрат на правничу допомогу та їх відповідність визначеним ГПК України критеріям пропорційності, необхідності та розумності.

У судовому засіданні "22" червня 2020 представник відповідача повністю підтримав подану ним заяву, просив суд прийняти додаткове рішення по цій справі, яким стягнути з позивача на користь відповідача витрати останнього на правничу допомогу в розмірі 50000,00 грн. Між цим, у судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що додаткових доказів в підтвердження суми витрат на правову допомогу, окрім тих, що були долучені до відзиву, останнім суду не подавалось.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував щодо суми витрат, заявлених до стягнення відповідачем, просив суд відмовити відповідачу у задоволенні вищевказаної заяви про ухвалення додаткового рішення по справі.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Сігейт за вх. № 2-2833/20 від 12.06.2020 про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3748/19, наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, суд дійшов висновку про таке.

Згідно з ч.1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ч.ч.5,6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

У відповідності до ч.5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення, зокрема, зазначаються: розподіл судових витрат.

Як було встановлено судом із заяви відповідача та наданих представником відповідача у судовому засіданні пояснень, доказами відповідача на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в сумі 50000,00 грн є долучені відповідачем до відзиву копія договору про надання правової допомоги від 20.01.2020 №1/2020; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат. Інших доказів на підтвердження витрат на адвоката в сумі 50000,00 грн відповідачем суду не подано.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.162-163, т.1), 20.01.2020 між адвокатом Тиханським Максимом Олександровичем (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сігейт» (замовник) було укладено договір про надання правової допомоги №1/2020, згідно з п. 1.1. якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу замовнику у справі №916/3748/19 за позовом ТОВ «Укрхімресурс» до ТОВ «Сігейт» про стягнення 2021778,38 грн.

Згідно з п.1.2. договору адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень:

- надає замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього перед фізичними особами, в органах державної влади, органах прокуратури, Національної поліції та СБУ, державної виконавчої служби, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у загальних, адміністративних та господарських судах України всіх інстанцій, зокрема, у цивільних, господарських та адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення, у справах окремого та наказного провадження, у кримінальному провадженні, у тому числі оскарження дій та бездіяльності службових та посадових осіб;

- представляє замовника з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, у тому числі з правом пред`явлення позову, зміни підстави або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання заяв та скарг, укладання мирової угоди на будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанови й ухвали суду, одержання рішень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред`явлення його до виконання;

- підписувати та подавати документи, зокрема, заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та інше;

- вести попередні переговори та узгоджувати процесуальні питання;

- отримувати документи, у тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, рішення, ухвали, постанови, заочне рішення тощо, а також їх копії;

- сплачувати від імені замовника державне мито, судовий збір та інші необхідні платежі;

- вчиняти інші дії в інтересах замовника, не передбачених даним договором;

- представляти інтереси замовника в судах, органах прокуратури, Національної поліції, ДФС та під час досудового та судового слідства, кримінального провадження, у справах про адміністративні порушення, подавати заяви, клопотання, пояснення, докази та вчиняти інші дії щодо захисту прав інтересів замовника.

Пунктом 3.1. договору визначено, що за правову допомогу, передбачену в п. 1.2. договору, замовник сплачує адвокату винагороду у розмірі 50000,00 грн.

Відповідно до п. 4.1. договору замовник оплачує вартість послуг адвоката протягом 20-ти банківських днів з дати отримання оригіналу рішення по справі.

Також в матеріалах справи наявний попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат (витрат на правничу допомогу), в якому зазначено, що попередньо відповідач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи №916/3748/19 витрати в сумі 50000,00 грн на професійну правничу допомогу, які підтверджуються доданим до відзиву договором про надання правової допомоги від 20.01.2020 №1/2020. Попередній розрахунок містить пояснення адвоката щодо складності даної справи та зазначення про те, що складення відзиву передбачає здійснення складних розрахунків, потребує направлення адвокатських запитів тощо. У вказаному попередньому розрахунку відповідач вказав, що повний перелік робіт адвоката, інформацію про час витрачений адвокатом на надання послуг, обсяг даних послуг буде подано до суду у остаточному розрахунку судових витрат.

Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Разом з цим, суд повинен оцінити адвокатські витрати, що мають бути присуджені, не тільки з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично або мають бути понесені, але й також - чи є їх сума обґрунтованою.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення (до таких висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановы від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Так, в обґрунтування понесення витрат у сумі 50000,00 грн відповідач посилається на п.3.1. вищевказаного договору, яким передбачено обов`язок сплатити кошти у зазначеному розмірі за правову допомогу, передбачену п.1.2. договору.

Разом з цим, як встановлено судом, пункт 1.2. договору визначає загальний перелік доручень клієнта у зв`язку з розглядом цієї справи, а матеріали справи не містять детального опису які саме роботи з означеного переліку були фактично виконані адвокатом із зазначенням, зокрема, витраченого адвокатом часу, обсягу наданих адвокатом послуг та їх вартості. Отже, за відсутності детального опису виконаних адвокатом робіт суд позбавлений можливості встановити які роботи були адвокатом виконані і чи є їх розмір обґрунтованим.

При цьому у попередньому орієнтовному розрахунку суми судових витрат відповідач вказав, що повний перелік робіт адвоката, інформацію про час витрачений адвокатом на надання послуг, обсяг даних послуг буде подано до суду у остаточному розрахунку судових витрат. Натомість, остаточного розрахунку суми судових витрат відповідачем суду не було подано, як і актів наданих послуг, рахунків тощо.

За цих обставин, враховуючи неподання відповідачем належних доказів понесення ним витрат на правову допомогу суд у рішенні суду від 22.05.2020 не розподілив ці витрати. Враховуючи те, що відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ч. 8 ст. 129 ГПК України, та не заявляв суду до закінчення судових дебатів відповідне клопотання про подання доказів, не подавав його на розгляд суду, підстав для ухвалення судом додаткового рішення про розподіл судових витрат за заявою відповідача немає.

Керуючись ст.ст. 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті додаткового рішення у справі №916/3748/19 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Сігейт за вх. № 2-2833/20 від 12.06.2020 відмовити.

Повну ухвалу складено 30.06.2020.

Ухвала набрала законної сили 22.06.2020 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України, з врахуванням положень п. 4 Розділу Х Прикінцеві положення ГПК України.

Суддя Д.О. Бездоля