ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2020 р. Справа№ 920/85/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Кропивної Л.В.

Руденко М.А.

при секретарі Рибчич А В.

За участю представників:

від позивача: не з`явились

від відповідача: Кобилянський А.В. - адвокат

Сай О.М. - представник за довіреністю № 667/43/38/1/01/-2020 від 20.03.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Василенка Євгена Васильовича

на рішення Господарського суду Сумської області, ухвалене 24.01.2020, повний текст якого складений 03.02.2020,

у справі № 920/85/18 (суддя Яковенко В.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Василенка Євгена Васильовича

до Управління поліції охорони в Сумській області

про стягнення 5 586 562,50 грн. на підставі договору № 14-0 від 22.05.2014 про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об`єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача збитків в сумі 700 000,00 грн., 165 625 дол. США, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 4 548 062,50 грн., та 10 000 Євро, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 338 500,00 грн., а всього 5 586 562,50 грн., понесених позивачем у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об`єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України № 14-0 від 22.05.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язків за договором про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об`єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України № 14-0 від 22.05.2014, що виявились у несвоєчасному реагуванні працівниками відповідача на спрацювання 08.04.2017 систем тривожної і охоронної сигналізації в магазині «Провіант», який належить позивачеві на праві власності, та прибутті їх на вказаний об`єкт, наслідком чого стало викрадення належного позивачу майна, а саме грошових коштів у заявленій до стягнення сумі.

Справа розглядалась судами неодноразово

Так, рішенням Господарського суду Сумської області від 14.06.2018, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 у справі № 920/85/18, позов задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що:

- матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків, передбачених спірним договором, Інструкцією з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.10.2012 № 940, Закону України «Про національну поліцію», внаслідок прибуття наряду взводу реагування відповідача на сигнал спрацювання системи тривожної і охоронної сигналізації на вказаний об`єкт позивача із значним запізненням (більше 20 хвилин від моменту спрацювання сигналізації);

- в порушення умов договору відповідач не здійснив виклик поліції та не повідомив позивача про факт здійснення злочину у належному позивачеві магазині «Провіант», що, в свою чергу, призвело до безрезультатності відпрацьованих заходів нарядом поліції охорони прилеглої території по затриманню ймовірних злочинців та внаслідок чого позивачу завдано матеріальну шкоду в сумі 700 000,00 грн, 165 625,00 доларів США та 10 000,00 Євро, що є збитками позивача;

- позивачем доведено за обставин даної справи знаходження грошових коштів у вищезазначеному розмірі в сейфі приміщення бухгалтерії магазину «Провіант» на момент здійснення розбійного нападу.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18.06.2019 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 та рішення господарського суду Сумської області від 14.06.2018 у справі № 920/85/18 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Приймаючи вказану постанову, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо порушення відповідачем за вказаних обставин справи своїх зобов`язань за спірним договором, проте вказав на те, що суди попередніх інстанцій не встановили, чи змогли б негайний виїзд та прибуття представників відповідача протягом мінімально необхідного проміжку часу запобігти вчиненню відповідного правопорушення або забезпечити затримання ймовірних злочинців, що свідчить про те, що не встановлені належним чином обставини, які б доводили причинно-наслідковий зв`язок між зазначеним порушенням відповідачем договору та завданими позивачу збитками, обов`язковість встановлення якого є невід`ємною частиною встановлення відповідальності відповідача, якої вимагає позивач.

Вказаних висновків суд касаційної інстанції дійшов виходячи з того, що:

- суди попередніх інстанцій правильно встановили, що спірний договір передбачає охорону відповідного об`єкта позивача як спеціальну послугу;

- досліджуючи наявність в діях відповідача усіх елементів господарського правопорушення, суди виходили з того, що: протиправна поведінка відповідача полягає у зволіканні групи затримання відповідача у виїзді на об`єкт після отримання ними сигналу «Тривога» та повільному переміщенні до його місцезнаходження, а відтак, і несвоєчасність прибуття до місцезнаходження об`єкта; наявні збитки в розмірі 700 000,00 грн, 165 625,00 доларів США та 10 000,00 Євро як заявлені позивачем суми викрадених коштів; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою зумовлений тим, що у зв`язку з зволіканням групи реагування відповідача № 2 з виїздом на відповідний об`єкт після отримання ними сигналу «Тривога» та її повільним переміщенням до його місцезнаходження, нездійснення цією групою відповідно до умов договору виклику поліції та повідомлення позивача, не було затримано осіб, причетних до викрадення коштів позивача в сумі 700 000,00 грн, 165 625,00 доларів США та 10 000,00 Євро, та не зупинено відповідне протиправне діяння; вина відповідача виражена у формі недбалості - неналежного виконання своїх обов`язків за договором;

- оцінивши дії відповідача як неналежне виконання своїх договірних зобов`язань, суд першої інстанції виходив із того, що наряд взводу реагування відповідача № 2 прибув на об`єкт із запізненням - більш як через 20 хвилин після спрацювання сигналізації, а інформацію про вчинене на об`єкті правопорушення уповноважений правоохоронний орган та позивач одержали від охоронця магазину, а не працівників відповідача, однак суд першої інстанції не визначив, який час виїзду та прибуття представників відповідача за конкретних обставин справи мав бути достатнім для підтвердження виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором;

- апеляційний суд встановив, що час прибуття наряду взводу реагування відповідача № 2 становив 06 хвилин 19 секунд, а також встановив те, що згідно з наданим управлінням поліції охорони актом контрольного вимірювання відстані та часу відстань від місця дислокації групи реагування до кінцевого пункту, розташованого по вулиці Береговій (Артема) , 66 у місті Ромни, становить 3 км, а загальний час слідування - 04 хвилин 27 секунд (т. 1, а. с. 111), проте зазначений акт не можна вважати належним доказом того, що зазначений час є мінімально необхідним за умови обрання швидкості відповідно до Правил дорожнього руху з урахуванням дорожнього покриття (задовільне, з вибоїнами) та відсутності на шляху слідування технічних або інших перешкод, оскільки з зазначеного акта випливає, що середня швидкість руху транспортного засобу підчас контрольного вимірювання становила близько 42 км/год, в той час як відповідно до пункту 3.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху, спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений. В свою чергу обрання водіями швидкості дорожнього руху визначено розділом 12 Правил;

- також, відповідно до згаданого акта виїзд автомобіля для контрольного вимірювання відбувся о 09 год 50 хв за умов інтенсивного та середньої інтенсивності руху транспортних засобів, водночас спрацювання тривожної сигналізації відбулося близько 3 год 34 хв за умов, очевидно, значно нижчої інтенсивності руху;

- повідомлення про відповідний злочин правоохоронних органів і позивача не працівниками відповідача, а потерпілим від розбою охоронцем позивача, є невиконанням умов договору. Однак суд першої інстанції не дав умотивованого пояснення тому, яким чином, враховуючи встановлені ним обставини справи, виклик поліції та повідомлення позивача представниками наряду взводу реагування відповідача № 2, а не охоронцем позивача після його звільнення представниками відповідача, могло призвести до затримання злочинців і повернення вкрадених грошових коштів позивачу, тобто запобігти спричиненню матеріальної шкоди позивачу.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 24.01.2020, повний текст якого складений 03.02.2020, у справі № 920/85/18 у задоволенні позовної заяви відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що позивачем не доведено обов`язкових умов, наявність яких дає право на відшкодування збитків, а саме: наявності збитків і їх розміру, протиправної поведінки відповідача (вини) та причинного зв`язку між протиправними діями відповідача та завданими позивачу збитками, зазначивши, що:

- з наданої відповідачем інформації про місцезнаходження, переміщення службового автомобіля ВАЗ-21111 д.н.з. НОМЕР_1 вбачається, що починаючи рух о 03 годині 39 хвилин 02 секунди, наряд поліції охорони виконавця прибув до належного позивачу приміщення магазину «Провіант» о 03 годині 45 хвилин 21 секунду, тобто за 6 хвилин 19 секунд, при цьому о 03 годині 43 хвилини 47 секунд автомобіль зробив зупинку у зв`язку з пробиттям колеса об саморобні металеві пристрої, які з цією метою залишили злочинці та які були вилучені з місця події під час огляду, після чого знову продовжив рух;

- конкретного (в хвилинах і секундах) часу прибуття наряду реагування поліції охорони на місце події з моменту спрацювання тривожної сигналізації ні договором ні спеціальними правовими нормами не регламентовано, але, враховуючи обставини справи (наявність події, відношення до неї сторін, пов`язані з нею їх дії тощо), правовий статус відповідача, суд вважає за необхідне застосувати аналогію, застосувавши до спірних правовідносин положення Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.10.2012 № 940, якою, так само як і іншими нормативно-правовими актами, не встановлено конкретного часу прибуття наряду реагування поліції охорони на місце події з моменту виїзду за повідомленням про спрацювання тривожної сигналізації, проте визначено, що час збору до виїзду нарядів органів внутрішніх справ при надходженні заяв чи повідомлень про кримінальні правопорушення, який, за загальним правилом, становить до 5 хвилин, працівниками відповідача у спірному випадку перевищено не було, що свідчить про належне виконання ними умов спірного договору в цій частині;

- натомість загальний строк прибуття працівників міліції охорони на місце вчинення кримінальних правопорушень та інших подій згідно з підпунктом 2.3. вказаної інструкції не повинен перевищувати часу збору до виїзду та часу, мінімально необхідного для подолання відстані від органу внутрішніх справ до місця події (з урахуванням особливостей місцевості, погодних та дорожніх умов);

- згідно з наданим управлінням поліції охорони актом контрольного вимірювання відстані та часу, відстань від місця дислокації групи реагування до кінцевого пункту, розташованого по вулиці Береговій (Артема), 66 у місті Ромни, становить 3 км, а загальний час слідування - 04 хвилини 27 секунд (т. 1, а.с. 111). Виїзд автомобіля для контрольного вимірювання відбувся о 09:50 год., тоді як спрацювання тривожної сигналізації відбулося о 03:34 год.;

- водночас на водіїв оперативних транспортних засобів, як і на інших учасників дорожнього руху, поширюються загальні приписи, встановлені розділом 1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306;

- із Акту контрольного вимірювання відстані та часу від 08.04.2017 вбачається, що відстань від місця дислокації групи реагування до кінцевого пункту становить 3 км., середня швидкість руху транспортного засобу під час контрольного вимірювання становила близько 42 км/год, яка визначена з урахуванням зафіксованого в акті зниження швидкості до 10-20 км/год під час об`їзду великих калюж, на інших ділянках дороги швидкість становила 45-60 км/год і, таким чином, відповідала максимальним межам, установленим пунктом 12.4 Правил дорожнього руху в редакції, чинній на час події;

- при цьому, з урахуванням прямування службового автомобіля до магазину «Провіант» у населеному пункті в темний час доби, а також стану дорожнього покриття (з вибоїнами), обставини справи не свідчать про наявність у водія можливості перевищити межі дозволеної швидкості, зберігаючи постійний контроль руху транспортного засобу і безпеку керування ним, необхідні для виконання вимог пункту 1.5 Правил дорожнього руху і запобігання невиправданому ризику для життя і здоров`я працівників поліції та інших осіб;

- дещо більша інтенсивність руху, порівняно з часом виїзду на об`єкт, згідно з актом збільшила тривалість слідування транспортного засобу лише приблизно на 25 секунд, що, очевидно, не могло істотно вплинути на вирішення питання про своєчасність виконання відповідачем договірних зобов`язань, а до затримки прибуття поліції охорони на місце призначення також призвело і те, що приблизно за 800 метрів до об`єкту відбулось пошкодження правого переднього колеса автомобіля внаслідок наїзду на залишений поблизу магазину спеціальний пристрій, у зв`язку з чим водій змушений був зупинити автомобіль, після чого в напрямку до магазину «Провіант» рухатися з пробитою шиною надто повільно;

- таким чином, у разі одержання уповноваженими службовими особами відповідача сигналу «Тривога» з пульту централізованого спостереження й інформації про можливе вчинення кримінального правопорушення, невиконання чи неналежне виконання ними своїх обов`язків мало б місце у випадках невчинення дій, передбачених чинним законодавством і підпунктами 6.1.2-6.1.4 спірного договору, вчинення їх не у повному обсязі чи не у спосіб, визначений договором і законодавством, при цьому належне виконання поліцією охорони своїх обов`язків не завжди гарантує позитивний результат у вигляді запобігання, припинення злочину, затримання осіб, котрі його вчинили, та повернення викраденого майна;

- відповідачем у відзиві зазначено, що належне позивачу приміщення магазину «Провіант» складається з торгового залу, бухгалтерії та кабінету завідувача магазином, а засобами тривожної сигналізації обладнані лише приміщення торгової зали магазину «Провіант» і приміщення кабінету завідувача магазином, куди проникнення сторонніх осіб не було, в той час як засобами охоронної сигналізації обладнано приміщення бухгалтерії, куди, за версією позивача, відбулося проникнення невідомих осіб шляхом вибивання дверей;

- за даними СПТС «SPIDER», час перебування невідомих осіб у приміщенні бухгалтерії магазину «Провіант» становить 01 хвилина 06 секунд (період спрацювання об`ємного датчика, встановленого в приміщенні бухгалтерії, який реагує на рух), що підтверджено висновком службового розслідування, проведеного за даним фактом;

- при укладенні спірного договору відповідачем позивачу були надані рекомендації щодо технічної укріпленості приміщення магазину «Провіант», що підтверджується відповідним актом обстеження стану технічної укріпленості об`єкта та КТС від 14.05.2015, які позивачем виконані не були;

- оскільки проникнення невідомих осіб до приміщення магазину позивача відбулось через вікно, яке дією технічних засобів охоронної сигналізації не охоплювалось, то саме внаслідок невиконання позивачем умов договору щодо забезпечення належних умов надійної схоронності майна відбулось викрадення грошових коштів;

- враховуючи наявні в матеріалах справи докази, негайний виїзд та прибуття представників відповідача протягом мінімально необхідного проміжку часу жодним чином не могли запобігти вчиненню невідомими особами викрадення із приміщення бухгалтерії магазину «Провіант» належних позивачу грошових і валютних коштів або забезпечити затримання ймовірних злочинців, оскільки за наведених вище обставин відповідач не мав фізичної та технічної можливості для таких заходів;

- при цьому судом першої інстанції встановлено, що відповідачем неналежно виконано вимоги пункту 6.1.4 спірного договору в частині негайного повідомлення позивача і чергової частини органів внутрішніх справ про факти виявлення слідів проникнення на об`єкт сторонніх осіб під час перебування його під спостереженням, проте неналежне виконання вказаного обов`язку жодним чином не могло вплинути на наслідки цієї події, затримання зловмисників і повернення викраденого;

- позивачем не надано належних да допустимих доказів на підтвердження факту наявності у приміщенні магазину «Провіант» грошових коштів у заявленій до стягнення сумі, оскільки надані позивачем докази можуть свідчити лише про джерело походження грошових коштів, що були у володінні позивача, та можливості їх витрачання, однак жодним чином не підтверджують ні факту розміщення та знаходження 07-08.04.2017 грошових коштів у приміщенні магазину «Провіант», ні їх розміру.

Не погоджуючись з рішенням, Фізична особа-підприємець Василенко Євген Васильович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 24.01.2020 у справі № 920/85/18 та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

У апеляційній скарзі, з урахування доповнень, які надійшли до суду 14.02.2020, позивач зазначив про те, що оспорюване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального закону та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У обґрунтування вказаної позиції позивач послався на те, що:

- судом першої інстанції не враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 18.06.2019 у цій справі, оскільки у вказаній постанові судом касаційної інстанції встановлено порушення відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором та наявність збитків, завданих позивачеві;

- наданий відповідачем звіт по зупинкам службового автомобіля не відповідає вимогам ст. 76-79 ГПК України, оскільки, по-перше, такий звіт не існував на момент проведення розслідування кримінального провадження та на момент подачі позову, а з`явився у квітні 2018 року, по-друге, відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності між відповідачем та ТОВ «Інтехплюс» договірних відносин та доказів того, що вказане товариство встановлює на автомобілі відповідача СТК та має відповідні сертифікати якості цих пристроїв;

- судом першої інстанції не було встановлено, протягом якого часу відбувалась стоянка службового автомобіля відповідача у зв`язку з пробиттям колеса, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про те, що зволікання та повільне переміщення працівників відповідача відбулось з причини пошкодження колеса, так само, як не встановлено, скільки часу та з якою швидкістю рухався службовий автомобіль до об`єкту позивача із пошкодженим колесом, та не встановлено часу прибуття наряду реагування поліції охорони на місце скоєння злочину;

- суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин положення Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.10.2012 № 940, яка не підлягає застосуванню, про що зазначено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.06.2019 у цій справі;

- судом першої інстанції не врахована позиція позивача, будь-які його доводи не викладені у судовому рішенні, оцінка заперечення позивача щодо наданого відповідачем «доказу» під назвою звіт по зупинкам судом не надана;

- судом першої інстанції не надано оцінку тому, що позивач виконав рекомендації відповідача щодо технічної укріпленості приміщення магазину «Провіант», зокрема, приміщення магазину були обладнані металевими решітками, грошові кошти зберігались у сейфі, а не у «металевому ящику»;

- з відповіді слідчого ГУ НП у Сумській області від 14.11.2019 № 916/1/24/12-2019 вбачається, що відповідно до роздруківки СПТС «SPIDER», наданої слідчому відповідачем, спрацювання сигналізації розпочалось о 03:34:12 та тривало до 03:59:53, з чого слідує, що злочинці перебували у приміщення магазину протягом 25 хвилин;

- судом першої інстанції не досліджено протокол огляду місця події, з якого вбачається, що у всіх приміщеннях на об`єкті позивача порушено порядок речей, розгромлено офісну техніку, полиці та шкафи перевернуті та розламані меблі, що свідчить про те, що злочинці не могли перебувати у приміщення протягом 1 хвилини 06 секунд. Так само, як не досліджено заяву свідка злочину ОСОБА_1 та довідку ПАТ «Укртелеком»;

- позивачем надані належні до допустимі докази на підтвердження розміру заявлених до стягнення збитків.

До апеляційної скарги скаржником додано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2020 справа № 920/85/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою від 11.02.2020 колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Мартюк А.І., Зубець Л.П. позивачу відстрочено сплату судового збору до 03.04.2020, відкрито апеляційне провадження, справу № 920/85/18 призначено до розгляду на 11.03.2020 о 12:40, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень, клопотань та письмових пояснень - до 28.02.2020.

28.02.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач, з посиланням на те, що:

- апелянт ставить під сумнів наданий відповідачем звіт по зупинкам службового автомобіля, проте наведені ним аргументи не спростовують того, що даний доказ є належним, допустимим, достовірним та вірогідним;

- зазначаючи неможливість застосування до спірних правовідносин положень Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.10.2012 № 940, позивач не зазначив, який нормативно-правовий акт слід було застосувати натомість;

- необхідність дослідження протоколу огляду місця події відсутня, оскільки позивач не включив вартість знищеного чи пошкодженого майна до розрахунку збитків;

- позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження вжиття заходів щодо забезпечення належних умов надійності схоронності майна, так само, як і не надав доказів того, що заявлена позивачем до стягнення сума коштів зберігалась ним у приміщенні магазину та була викрадена,

просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

06.03.2020 до суду від позивач надійшли заперечення на відзив.

У судовому засіданні 11.03.2020 відповідач звернувся до суду з заявою про поворот виконання рішення, в якій просив у поворот виконання рішення Господарського суду Сумської області від 14.06.2018 у справі № 920/85/18 стягнути з позивача 5 670 360,95 грн.

У судовому засіданні 11.03.2020 оголошено перерву до 07.04.2020 о 12:00.

30.03.2020 до суду від позивача надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якому позивач просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у справі № 920/85/18 або відстрочити сплату судового збору до 30.04.2020.

Враховуючи, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин, який на той час був продовжений до 24.04.2020, ухвалою від 31.03.2020 учасників справи повідомлено про те, що розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Василенка Євгена Васильовича на рішення Господарського суду Сумської області від 24.01.2020, призначений на 07.04.2020, не відбудеться, а про дату і час судового засідання учасники справи будуть повідомлені додатково.

Крім того, вказаною ухвалою частково задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до 30.04.2020 та відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі № 920/85/18.

Враховуючи тимчасовий характер вжитих державою та судом заходів для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, ухвалою від 13.04.2020 розгляд справи призначено на 27.05.2020 о 12:20 та звернуто увагу учасників справи на необхідність притримуватись діючих на дату проведення судового засідання офіційно введених заходів по запобіганню поширення хвороби.

На задоволення заяви Фізичної особи-підприємця Василенка Євгена Васильовича про відкладення розгляду справи, ухвалою від 27.05.2020 розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Василенка Євгена Васильовича на рішення Господарського суду Сумської області від 24.01.2020 у справі № 920/85/18 відкладено до 22.06.2020 о 14:00.

19.06.2020 до суду від позивача надійшла заява про відкладення судового засідання, в якій позивач, з посиланням на те, що його представник адвокат Литвинов Д.О. не зможе брати участь в судовому засіданні у зв`язку з тим, що 22.06.2020 буде приймати участь в інших судових засіданнях в Окружному адміністративному суді міста Києва по справі № 640/21836/16 та по справі № 640/48/20, та на те, що позивач не володіє знаннями у галузі права та має потребу у представництві своїх інтересів в судовому процесі, просить відкласти розгляд справи на іншу календарну дату. Вказана заява підписана позивачем особисто.

Крім того, 19.06.2020 до суду від позивача надійшла заява про відкладення судового засідання, в якій позивач, з посиланням на те, що його представник адвокат Литвинов Д.О. не зможе брати участь в судовому засіданні у зв`язку з тим, що 22.06.2020 буде приймати участь в інших судових засіданнях в Окружному адміністративному суді міста Києва по справі № 640/21836/16 та по справі № 640/48/20, просить відкласти розгляд справи на іншу календарну дату. Вказана заява підписана представником позивача адвокатом Литвиновим Д.О.

Розпорядженням № 09.1-08/1747/20 від 19.06.2019, у зв`язку з перебуванням суддів Зубець Л.П., Мартюк А.І., які не є головуючими суддями (суддями-доповідачами), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 920/85/18.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2020 справа № 920/85/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Руденко М.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою від 22.06.2020 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Руденко М.А., Кропивна Л.В. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Василенка Євгена Васильовича на рішення Господарського суду Сумської області від 24.01.2020 у справі № 920/85/18 прийнято до свого провадження.

Щодо заяв позивача про відкладення розгляду справи колегія суддів зазначає таке.

За приписами ч. 11 ст. 270 ГПК України, яка встановлює порядок розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Порадившись на місці, колегія суддів не зійшла підстав для задоволення поданих позивачем заяв, оскільки за приписами ч. 3 ст. 256 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), а відтак, представником позивача є саме позивач, доказів неможливості взяти участь в судовому засіданні якого суду не надано.

Щодо посилань позивача на те, що він не володіє знаннями у галузі права та має потребу у представництві своїх інтересів в судовому процесі, колегія суддів зазначає про те, що він не був позбавлений можливості залучити до участі у справі іншого представника, крім адвоката Литвинова Д.О.

Крім того, колегія суддів враховує, що зі змісту доданих до підписаної представником позивача адвокатом Литвиновим Д.О. заяви про відкладення судового засідання документів, а саме, копій ордерів на надання правничої допомоги серія АА № 001168 від 19.06.2020, серія АА № 0001172 від 01.06.2020, слідує, що договори про надання правової допомоги між адвокатом Литвиновим Д.О. та його доверителями (ТОВ «Дисконт» та ОСОБА_2 ) підписані 15.06.2020 та 01.06.2020 відповідно, в той час як ухвалу від 27.05.2020, якою розгляд цієї справи призначено на 22.06.2020 о 14:30, позивачем було отримано 02.06.2020, а відтак, укладаючи відповідний договір з ТОВ «Дисконт», адвокат Литвинов Д.О. як представник позивача був обізнаний про те, що не зможе 22.06.2020 прийняти участь у двох судових засіданнях в різних судах міста Києва.

Слід зазначити і про те, що апеляційне провадження у справі відкрито 11.02.2020, тобто розгляд цієї справи триває вже понад чотири місяці, що розгляд справи вже відкладався саме за клопотанням позивача, в той час як суд при розгляді справи має враховувати принцип розумності строків розгляду справи судом.

Станом на 22.06.2020 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Позивач представників в судове засідання не направив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників позивача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представники відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

22.05.2014 позивач як замовник та Управління Державної служби охорони при УМВС України в Сумській області, назву якого змінено на Управління поліції охорони в Сумській області Національної поліції України (відповідач), як виконавець уклали договір про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об`єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України № 14-0 (далі Договір) (а.с. 22-27 т. 1), у п. 1.1 якого погодили, що відповідач зобов`язується надати позивачеві послуги із централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об`єкті, в якому знаходиться майно, що належить позивачу, а позивач зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих відповідачем послуг на умовах і в порядку, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 Договору адреса об`єкта, його найменування, час надання послуг, вартість за місяць по кожному об`єкту, що підлягають охороні за цим договором, зазначені у дислокації-розрахунку (додаток № 1 до Договору).

22.05.2014 сторонами підписано Додаток № 1 до Договору (а.с. 28 т. 1), в якому погоджено, що найменування об`єкту - магазин «Провіант», адреса об`єкту - вул. Артема (вулицю перейменовано на Берегову), 66-А.

Згідно з п. 1.3. Договору обов`язковою умовою при укладенні та виконанні Договору є наявність у позивача документів, що засвідчують його право власності, володіння або користування об`єктом.

З наявної у матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 72378049 від 07.11.2016 (а.с. 32 т. 1) слідує, що спірний об`єкт належить позивачу на праві власності.

З матеріалів справи слідує та сторонами не заперечується, що 08.04.2017 невстановленими особами було здійснено розбійний напад на магазин «Провіант», що належав на той час позивачу на праві власності, внаслідок чого невідомими особами зв`язано охоронця та зламано металевий сейф, який знаходився в приміщенні бухгалтерії зазначеного магазину за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Берегова, 66А.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає про те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору, що виявилось у несвоєчасному реагуванні працівниками відповідача на спрацювання 08.04.2017 систем тривожної і охоронної сигналізації в магазині «Провіант», який належить позивачеві на праві власності, та прибутті їх на вказаний об`єкт, з приміщення бухгалтерії магазину «Провіант» викрадено належне позивачу майно, а саме грошові кошти, загальна сума яких становить 5 586 562,50 грн., а саме 700 000,00 грн., 165 625 дол. США, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 4 548 062,50 грн., та 10 000 Євро, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 338 500,00 грн., у зв`язку з чим просить стягнути цю суму з відповідача.

Суд першої інстанції в задоволенні позовних вимог відмовив, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до пункту 4.1 Договору відповідач не приймає майно позивача на зберігання і не вступає в володіння чи користування цим майном. Відповідач приймає на себе обов`язок здійснювати за допомогою технічних засобів охоронного призначення централізоване спостереження за цілісністю об`єкту в період з моменту прийому сигналізації під спостереження і до моменту зняття сигналізації з-під спостереження, обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації і здійснення реагування на їх спрацювання шляхом негайного виїзду працівників поліції відповідача на об`єкт для вияснення причин спрацювання сигналізації та, за умови необхідності, протидії злочинним посяганням на майно позивача.

Відповідно до розділу 6 Договору відповідач зобов`язаний:

- здійснювати в дні і години, вказані в Дислокації-розрахунку, централізоване спостереження за станом систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об`єкті позивача (п. 6.1.1);

- у разі спрацювання сповіщувачів систем тривожної або охоронної сигналізації, забезпечити прибуття групи затримання працівників відповідача на об`єкт і вживати невідкладних заходів протидії злочинним посяганням на майно позивача (п. 6.1.2);

- при виявленні слідів проникнення сторонніх осіб на об`єкт, де спрацювала сигналізація, вживати заходів по їх затриманню, здійснювати охорону об`єкту силами наряду поліції до прибуття на об`єкт слідчо-оперативної групи територіального органу внутрішніх справ, позивача або його довірених осіб (п. 6.1.3);

- негайно повідомляти позивача і в чергову частину органів внутрішніх справ про факти виявлення слідів проникнення на об`єкт сторонніх осіб під час перебування його під спостереженням. Забезпечувати недоторканість місця події до прибуття слідчо-оперативної групи територіального органу внутрішніх справ (п. 6.1.4);

- при виявленні на об`єкті позивача ознак пожежі, негайно повідомляти про це територіальний підрозділ Управління Міністерства з надзвичайних ситуацій у Сумській області та вживати першочергові можливі заходи щодо гасіння пожежі з дотриманням необхідних заходів особистої безпеки (п. 6.1.5);

- здійснювати сервісне технічне обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об`єкті позивача (п. 6.1.6);

- виконувати за рахунок позивача поточний або капітальний ремонт сигналізації, якщо вона вийшла з ладу не з вини відповідача (п. 6.1.7);

- інструктувати працівників позивача про порядок та правила користування сигналізацією, встановленою на об`єкті позивача (п. 6.1.8);

- приймати участь у роботі комісії у складі уповноважених представників позивача та відповідача при встановленні розміру збитків, завданих майну позивача, яке знаходиться в межах його об`єкту, протиправними діями третіх осіб, працівників відповідача чи персоналом позивача (п. 6.1.9).

Отже, Договір передбачає обов`язок відповідача здійснити комплекс дій щодо захисту і збереження майна позивача, який включає до себе: обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об`єкті, спостереження за їх станом та вжиття заходів по затриманню сторонніх осіб на об`єкті, де спрацювала сигналізація, протидії злочинним посяганням останніх на майно позивача.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини щодо надання послуг охорони.

При цьому згідно з пунктом 7.1.1 Договору відповідач несе матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором у відповідності до чинного законодавства України. Факти невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків за договором, протиправних дій працівників відповідача та розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, встановлюється у визначеному чинним законодавством порядку.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереробної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна, масові порушення громадського порядку тощо).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з нормами статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є,

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

З огляду на зазначені норми законодавства, для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність чотирьох умов: протиправної поведінки боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення зобов`язання боржником, а не якихось інших обставин, зокрема, дій самого кредитора або третіх осіб; вини боржника.

Як слідує з матеріалів справи, 08.04.2017 невстановленими особами було здійснено проникнення в магазин «Провіант», що належав позивачу на праві власності, зв`язано охоронця та зламано металевий сейф, який знаходився в приміщенні бухгалтерії цього магазину.

Того ж дня Головним управлінням Національної поліції в Сумській області складено рапорт про виявлення кримінального правопорушення, а також складено протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення. По факту вчинення зазначеного злочину відкрито кримінальне провадження №0000360 та розпочато досудове слідство за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 Кримінального кодексу України.

Позивач вважає, що викрадення вказаного майна відбулося внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору, що виявились у несвоєчасному реагуванні працівниками відповідача на спрацювання 08.04.2017 систем тривожної і охоронної сигналізації в магазині «Провіант».

Отже, для вирішення спору сторін по суті, серед іншого, слід встановити факт порушення відповідачем умов Договору, а саме несвоєчасне реагування працівниками відповідача на спрацювання 08.04.2017 систем тривожної і охоронної сигналізації в магазині «Провіант».

Враховуючи, що конкретного (в хвилинах і секундах) часу прибуття наряду реагування поліції охорони на місце події з моменту спрацювання тривожної сигналізації ні Договором, ні спеціальними правовими нормами не регламентовано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо можливості застосування у цьому випадку аналогії.

Так, відповідно до п. 1.1. Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.10.2012 № 940 (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин) (далі Інструкція), цей нормативно-правовий акт регламентує діяльність органів та підрозділів внутрішніх справ з питань реагування на заяви, повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події.

Спрацювання охоронної (тривожної) сигналізації, що може свідчити про несанкціоноване проникнення на об`єкт сторонніх осіб, є однією з форм передачі інформації про можливе вчинення кримінального правопорушення або іншу подію, яка вимагає втручання правоохоронних органів.

Реагування працівників поліції на таку інформацію для запобігання, припинення злочинів, вжиття заходів для забезпечення їх розкриття є виконанням визначених у статті другій Закону України «Про Національну поліцію» загальних завдань цього правоохоронного органу.

Особливості регламентації дій поліції охорони у правовідносинах, які виникли в цій справі, полягають у тому, що з метою запобігання протиправним посяганням на конкретно визначений об`єкт, за ним на договірних засадах здійснюється спостереження за допомогою спеціальних технічних засобів, і спосіб першочергового реагування правоохоронного органу в разі одержання тривожного сигналу визначений не лише законодавством, а і договором, укладеним щодо відповідного об`єкта.

Проте організаційні умови, що є необхідними для оперативності й ефективності вжитих поліцією заходів у разі одержання відомостей про можливе протиправне посягання, зокрема невідкладність прибуття на місце події, є універсальними й не змінюються залежно від юридичних підстав таких заходів.

Так, підпунктом 2.2. п. 2 Інструкції встановлено час збору до виїзду нарядів органів внутрішніх справ при надходженні заяв чи повідомлень про кримінальні правопорушення, який за загальним правилом становить до 5 хвилин, в той час як загальний строк прибуття працівників міліції охорони на місце вчинення кримінальних правопорушень та інших подій згідно з підпунктом 2.3. Інструкції не повинен перевищувати часу збору до виїзду та часу, мінімально необхідного для подолання відстані від органу внутрішніх справ до місця події (з урахуванням особливостей місцевості, погодних та дорожніх умов).

Отже, у разі одержання уповноваженими службовими особами відповідача сигналу «Тривога» з пульту централізованого спостереження й інформації про можливе вчинення кримінального правопорушення, невиконання чи неналежне виконання ними своїх обов`язків мало б місце у випадках невчинення дій, передбачених чинним законодавством і підпунктами 6.1.2-6.1.4 Договору, вчинення їх не у повному обсязі чи не у спосіб, визначений Договором і законодавством.

З матеріалів службового розслідування по факту виїзду 08.04.2017 наряду взводу реагування № 2 батальйону УПО в Сумській області (а.с.101-110 т. 1) слідує, що 08.04.2017 о 03 годині 35 хвилин 39 секунд надійшов сигнал «Тривога» про спрацювання засобів охоронної сигналізації - сповіщувачі бухгалтерії (відкриття вхідних дверей та об`ємний сповіщувач) з магазину «Провіант».

Зазначену інформацію передано наряду взводу реагування № 2 батальйону УПО в Сумській області в м. Ромни у складі молодшого інспектора старшого сержанта поліції Циса М. С. та поліцейського-водія старшого сержанта поліції Хоменка О.М., які на службовому автомобілі ВАЗ-21111 д.н.з. НОМЕР_1 вирушили до магазину «Провіант».

Відповідачем до матеріалів справи долучено копію договору про надання послуг з передачі даних по каналах зв`язку для роботи системи GPS-моніторингу № 104 від 01.09.2013, укладеного з ТОВ «Інтертехплюс» (а.с. 95-99 т. 2), за яким останнє зобов`язалось надавати відповідачу послуги з передачі даних по каналах зв`язку для роботи GPS-моніторингу «Системи контролю транспорту «Глобус-М» на рухомих об`єктах відповідача, і з додатку № 1 до якого слідує, що вказана система моніторингу, серед іншого, була установлена і на автомобілі ВАЗ-21111 д.н.з. НОМЕР_1 .

Як слідує з тексту Звіту про зупинки за період з 3:00:00 08.04.2017 по 3:59:59 08.04.2017 службового автомобіля д.н.з. 0714, наданого ТОВ «Інтертехплюс» на запит відповідача (а.с. 221-222 т. 1):

- службовий автомобіль ВАЗ-21111 д.н.з. НОМЕР_1 розпочав слідування з адреси: вул. Соборна, 37 в напрямку вул. Берегова (Артема), буд.66-А (місцезнаходження магазину «Провіант») о 03 годині 39 хвилин 02 секунди;

- о 03 годині 43 хвилини 47 секунд автомобіль зробив зупинку за адресою: вул. Берегова (Артема), буд.68 та розпочав подальше слідування через 01 секунду;

- автомобіль прибув до магазину «Провіант» о 03 годині 45 хвилин 21 секунду, подолавши відстань 2 кілометри 600 метрів.

Отже, надані відповідачем докази на підтвердження своїх заперечень, зокрема: дані висновку за матеріалами службового розслідування за фактом виїзду 08.04.2017 наряду взводу реагування № 2 батальйону УПО в Сумській області на спрацювання засобів охоронної сигналізації з магазину «Провіант», спецповідомлення начальника УПО в Сумській області першому заступнику начальника Департаменту поліції охорони від 10.04.2017, пояснень службових осіб відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які здійснювали виїзд у складі наряду (а.с. 101-109 т 1), підтверджують своєчасне реагування працівниками відповідача на спрацювання 08.04.2017 систем тривожної і охоронної сигналізації в магазині «Провіант», оскільки час виїзду службового автомобіль ВАЗ-21111 д.н.з. НОМЕР_1 на вказаний в Договорі об`єкт з моменту отриманням доказів спрацювання засобів охоронної сигналізації з магазину «Провіант» становить 03 хвилини 23 секунди та, відповідно, не перевищує 5 хвилин, що цілком відповідає вимогам Інструкції.

Щодо посилань позивача на те, що суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин положення Інструкції, яка не підлягає застосуванню, про що зазначено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.06.2019 у цій справі, колегія суддів зазначає про те, що у вказаній постанові не зазначено про неможливість застосування до спірних правовідносин положень Інструкції в порядку аналогії.

До того ж, колегія суддів погоджується з відповідачем у тому, що позивач, зазначаючи про неможливість застосовування положень Інструкції, не вказує на те, яким саме нормативним актом встановлюється час, необхідний для виїзду працівників відповідача в випадку спрацювання засобів охоронної сигналізації.

Щодо часу слідування службового автомобіля до магазину «Провіант» слід зазначити таке.

З долученого відповідачем до матеріалів справи вищезгаданого Звіту про зупинки за період з 3:00:00 08.04.2017 по 3:59:59 08.04.2017 службового автомобіля д.н.з. 0714 слідує, що, почавши рух о 03 годині 39 хвилин 02 секунди, наряд поліції охорони виконавця прибув до належного позивачу приміщення магазину «Провіант» о 03 годині 45 хвилин 21 секунду, тобто за 6 хвилин 19 секунд.

При цьому, приблизно за 800 метрів до об`єкту сталося пошкодження правого переднього колеса автомобіля внаслідок наїзду на залишений поблизу магазину спеціальний пристрій, в зв`язку з чим водій змушений був зупинити автомобіль, після чого в напрямку до магазину «Провіант» рухався з пробитою шиною повільніше ніж до того, що, цілком логічно, призвело до затримки прибуття поліції охорони на місце призначення та не може свідчить про порушення відповідачем умов Договору.

Вказаний факт підтверджується матеріалами службового розслідування, проведеного відповідачем за даним фактом, поясненнями працівників групи реагування відповідача, копією наданого ТОВ «Інтехплюс» Звіту по зупинкам переміщення службового автомобіля ВАЗ-21111 д.н.з. НОМЕР_1 та листом слідчого Головного управління Національної поліції України в Сумській області Оксюти В.М. від 07.02.2018, адресованим позивачу (а.с. 36-37 т. 5), в якому зазначено, що іншими матеріалами, які маються у кримінальному провадженні, встановлено, що під час руху громадянином ОСОБА_5 на автомобілі приблизно о 03:45 год. 08.04.2017 на перехресті вулиць Берегова та Гоголя виявлено 15 саморобних предметів для примусової зупинки транспорту шляхом пошкодження шин, які він після виявлення забрав з собою.

Посилання позивача на те, що наданий ТОВ «Інтехплюс» Звіт по зупинкам службового автомобіля не відповідає вимогам ст. 76-79 ГПК України, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки такий звіт є належним та допустимим доказом у справі.

Щодо проведеного управлінням поліції охорони контрольного вимірювання відстані та часу слідування слід зазначити таке.

З наданого управлінням поліції охорони Акту контрольного вимірювання відстані та часу від 08.04.2017 (а.с. 111 т. 1) слідує, що відстань від місця дислокації групи реагування до кінцевого пункту, розташованого по вулиці Береговій (Артема), 66 у місті Ромни, становить 3 км, а загальний час слідування - 04 хвилини 27 секунд.

При цьому виїзд автомобіля для контрольного вимірювання відбувся о 09:50 год., тоді як спрацювання тривожної сигналізації в спірному випадку відбулося о 03:34 год.

Відповідно до п. 3.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила), водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений. В свою чергу обрання водіями швидкості дорожнього руху визначено розділом 12 Правил.

Отже, на водіїв оперативних транспортних засобів, як і на інших учасників дорожнього руху, поширюються загальні приписи, встановлені розділом 1 Правил.

Відповідно до п. 1.5 Правил дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Із вказаного вище Акту контрольного вимірювання відстані та часу від 08.04.2017 вбачається, що середня швидкість руху транспортного засобу під час контрольного вимірювання, яка становила близько 42 км/год, визначена з урахуванням зафіксованого в акті зниження швидкості до 10-20 км/год під час об`їзду великих калюж, на інших ділянках дороги швидкість становила 45-60 км/год і, таким чином, відповідала максимальним межам, установленим пунктом 12.4 Правил у редакції, чинній на час події.

З урахуванням прямування службового автомобіля до магазину «Провіант» у населеному пункті в темний час доби, а також стану дорожнього покриття (з вибоїнами), обставини справи не свідчать про наявність у водія можливості перевищити межі дозволеної швидкості, зберігаючи постійний контроль руху транспортного засобу і безпеку керування ним, необхідні для виконання вимог пункту 1.5 Правил і запобігання невиправданому ризику для життя і здоров`я працівників поліції та інших осіб.

Вказаним вище спростовуються посилання позивача на те, що судом першої інстанції не було встановлено, протягом якого часу відбувалась стоянка службового автомобіля відповідача у зв`язку з пробиттям колеса, що суд дійшов помилкового висновку про те, що зволікання та повільне переміщення працівників відповідача відбулось з причини пошкодження колеса, що судом не було встановлено, скільки часу та з якою швидкістю рухався службовий автомобіль до об`єкту позивача з пошкодженим колесом, а також не встановлено часу прибуття наряду реагування поліції охорони на місце скоєння злочину.

Крім того, спрацювання сигналізації в будь-якому випадку, в тому числі і в цьому, не свідчить тільки про вчинення правопорушення на об`єкті шляхом незаконного проникнення, посягання на майно клієнта та інше, оскільки можуть існувати інші причини, не пов`язані з протизаконними діями. Тому в цьому випадку, які в інших подібних, за обставини лише спрацювання сигналізації без відповідного повідомлення про вчинення злочину або іншого правопорушення, наряд реагування відповідача діяв у штатному режимі, першочергово маючи на меті з`ясування причин спрацювання сигналізації.

Звичайні (штатні) підстави та умови службового виїзду (завдання) в цьому спірному випадку не дають беззаперечного права водієві відступати від вимог Правил дорожнього руху на підставі їх пункту 3.1.

Водночас дещо більша інтенсивність руху, порівняно з часом виїзду на об`єкт, згідно з актом збільшила тривалість слідування транспортного засобу лише приблизно на 25 секунд, що, вочевидь, не могло істотно вплинути на вирішення питання про своєчасність виконання відповідачем договірних зобов`язань.

Крім того, слід зазначити про таке.

З матеріалів справи слідує та сторонами не заперечується, що належне позивачу приміщення магазину «Провіант» складається з торгового залу, бухгалтерії та кабінету завідувача магазином.

Двері бухгалтерії оснащено сповіщувачем точковим магнітоконтактним СМК (на відкриття) (шлейф № 1), приміщення бухгалтерії - сповіщувачем об`ємним інфрачервоним СРПЖ (на рух) (шлейф № 2), приміщення бухгалтерії - сповіщувачем об`ємним інфрачервоним СРПЖ (на розбиття) (шлейф № 3), сейф бухгалтерії - сповіщувачем точковим магнітоконтактним СМК (на відкриття) (шлейф № 4).

Отже, приміщення бухгалтерії оснащено засобами охоронної сигналізації.

Вказані обставини підтверджуються підписаними сторонами актом на обладнання приміщень об`єкта КТС від 21.05.2014, план-схемою об`єкта від 21.05.2014 та актом прийняття КТС в експлуатацію від 24.05.2014 (а.с.30-33 т. 5).

Під час незаконного проникнення до приміщення бухгалтерії тривожний сигнал надійшов внаслідок спрацювання засобів охоронної сигналізації - сповіщувачив бухгалтерії (відкриття дверей та об`ємний сповіщувач)

Водночас проникнення невідомих осіб до приміщення магазину позивача відбулось через вікно, яке дією технічних засобів охоронної сигналізації не охоплювалось.

З наявної в матеріалах справи копії роздруківки СПТС «SPIDER» (а.с. 103-113 т. 5) слідує, що час перебування невідомих осіб у приміщенні бухгалтерії магазину «Провіант» становить 01 хвилина 06 секунд (період спрацювання об`ємного датчика, встановленого в приміщенні бухгалтерії, який реагує на рух), що підтверджено висновком службового розслідування, проведеного за даним фактом.

При цьому той факт, що у протоколі огляду місця події від 08.04.2017 (а.с. 86-102 т. 5), з якого вбачається що у всіх приміщеннях на об`єкті позивача порушено порядок речей, розгромлено офісну техніку, полиці та шкафи перевернуті та розламані меблі, що, на думку позивача, свідчить про те, що злочинці не могли перебувати у приміщенні бухгалтерії протягом 1 хвилини 06 секунд, не спростовує даних роздруківки СПТС «SPIDER» щодо вказаних обставин.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що за наявності зазначених вище обставин, негайний виїзд та прибуття представників відповідача протягом мінімально необхідного проміжку часу жодним чином не могло запобігти вчиненню невідомими особами викрадення із приміщення бухгалтерії магазину «Провіант» належних позивачу грошових і валютних коштів або забезпечити затримання ймовірних злочинців, оскільки за наведених вище обставин відповідач не мав фізичної та технічної можливості для таких заходів.

При цьому слід врахувати, що до укладення спірного договору (22.05.2015), а саме 14.05.2015, сторонами було складено акт обстеження стану технічної укріпленості об`єкта та КТС (а.с. 113-114 т. 1), в якому відповідачем було обстежено спірний об`єкт нерухомості та запропоновано позивачу перелік заходів, необхідних для усунення недоліків у технічній укріпленості вказаного об`єкту, зокрема, обладнання вікон з внутрішнього боку металевими гратами, збереження коштів у металевих сейфах, що мають сертифікат відповідності, виданий органом сертифікації, доказів виконання яких матеріали справи не містять.

Водночас згідно з п. 6.3.1 Договору на позивача покладений обов`язок забезпечити належні умови для забезпечення надійної схоронності майна.

Оскільки проникнення невідомих осіб до приміщення магазину позивача відбулось через вікно, яке дією технічних засобів охоронної сигналізації не охоплювалось, у випадку виконання позивачем заходів, необхідних для усунення недоліків у технічній укріпленості спірного об`єкту, зокрема, обладнання вікон з внутрішнього боку металевими гратами, збереження коштів у металевих сейфах, що мають сертифікат відповідності, виданий органом сертифікації, вказане збільшило б час, необхідний для викрадення належного позивачу майна, та, відповідно, надало б відповідачу можливість затримати порушників.

Вказаним вище підтверджується факт належного виконання відповідачем своїх обов`язків за Договором в частині своєчасного реагування працівниками відповідача на спрацювання 08.04.2017 систем тривожної і охоронної сигналізації в магазині «Провіант», а також прибуття на вказаний об`єкт.

При цьому слід зазначити, що належне виконання поліцією охорони своїх обов`язків не завжди гарантує позитивний результат у вигляді запобігання, припинення злочину, затримання осіб, котрі його вчинили, та повернення викраденого майна.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем неналежно виконано вимоги пункту 6.1.4 Договору в частині негайного повідомлення позивача і чергової частини органів внутрішніх справ про факти виявлення слідів проникнення на об`єкт сторонніх осіб під час перебування його під спостереженням.

Так, щодо виконання цієї умови угоди відповідачем надано лише пояснення співробітників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виклик слідчо-оперативної групи, чергової Рудик Я.В. (а.с. 110 т. 1) щодо попередження власника (хозоргана) та усні пояснення відповідача, проте з матеріалів справи, а саме вищезгаданого листа слідчого Головного управління Національної поліції України в Сумській області Оксюти В.М. від 07.02.2018 та долученої до матеріалів справи позивачем довідки ПАТ «Укртелеком» (а.с. 166-167 т. 1) слідує, що після звільнення сторож ОСОБА_6 самостійно зателефонував Василенку Є.В. та пізніше до чергової частини ОВС для формального оформлення події.

Водночас невиконання відповідачем обов`язку щодо негайного повідомлення позивача і чергової частини органів внутрішніх справ про факти виявлення слідів проникнення на об`єкт сторонніх осіб жодним чином не могло вплинути на наслідки цієї події, затримання зловмисників і повернення викраденого.

Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження як протиправності поведінки відповідача, яка призвела до завдання збитків, а саме несвоєчасного реагування працівниками відповідача на спрацювання 08.04.2017 систем тривожної і охоронної сигналізації в магазині «Провіант», так і причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та завданням збитків, що виключає можливість застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків.

За змістом ч. 2 ст. 224 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Позивач зазначає про те, що у спірному приміщенні на момент крадіжки перебували його грошові кошти, загальна сума яких становить 5 586 562,50 грн., а саме 700 000,00 грн., 165 625 дол. США, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 4 548 062,50 грн., та 10 000 Євро, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 338 500,00 грн., на підтвердження чого долучив до матеріалів справи Висновок експертного дослідження № 09.10.17-1 від 09.10.2017 (а.с. 59-63 т. 1).

З матеріалів справи слідує, що суд першої інстанції всебічно та повно дослідив і надав оцінку наявним у матеріалах справи документальним доказам, на які позивач посилається як на доказ наявності збитків та їх розміру, тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції в тому, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності у приміщенні магазину «Провіант» грошових коштів у заявленій до стягнення сумі, оскільки надані позивачем докази можуть свідчити лише про джерело походження грошових коштів, що були у володінні позивача, та можливості їх витрачання, однак жодним чином не підтверджують ні факту розміщення та знаходження 07-08.04.2017 грошових коштів у приміщенні магазину «Провіант», ні їх розміру.

При цьому слід зазначити, що з наданого позивачем Висновку експертного дослідження № 09.10.17-1 від 09.10.2017 слідує, що частина коштів, стягнення яких заявлено позивачем до стягнення з відповідача, перебувала на рахунках його дружини, проте будь-яких доказів того, що Василенко Олена Миколаївна передала позивачу належні їй грошові кошти для здійснення останнім підприємницької діяльності, в матеріалах справи відсутні.

Водночас ймовірне викрадення коштів Василенко Олени Миколаївни свідчить про завдання збитків саме їй, а не позивачу, а відтак, позивачем щодо стягнення таких збитків має бути саме Василенко Олена Миколаївна , а не позивач.

Крім того, слід зазначити про таке.

Відповідно до пункту 6.1.9 Договору відповідач зобов`язаний приймати участь у роботі комісії у складі з уповноважених представників позивача та відповідача при встановлені розміру збитків, завданих майну позивача, яке знаходиться в об`єкті, протиправними діями третіх осіб, працівників відповідача чи персоналу позивача.

Положеннями пункту 6.3.9 Договору встановлено, що позивач зобов`язаний залучати уповноважених представників відповідача до роботи комісії по зняттю залишків та визначенню розмірів збитків, заподіяних позивачу внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем свої зобов`язань за договором.

Як зазначає відповідач, при зверненні до позивача під час перебування вранці 08.04.2017 на місці події уповноважених представників відповідача з пропозицією провести інвентаризацію в магазині «Провіант» та скласти двосторонній акт для визначення розміру спричинених внаслідок викрадення майна збитків, позивач відмовився від проведення такої інвентаризації.

Доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано.

Водночас судом встановлено, що 01.06.2017 позивачем було видано наказ про призначення уповноважених представників для участі в роботі комісії по зняттю залишків та визначення розміру збитків, внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором та внаслідок вчинення злочину.

07.06.2017 позивач направив відповідачу повідомлення, в якому просив 13.06.2017 або 19.06.2017 з 10:00 до 16:00 забезпечити участь уповноважених представників відповідача у роботі комісії для встановлення розміру збитків, завданих внаслідок протиправних посягань 08.04.2017 на майно позивача. Факт отримання зазначеного повідомлення підтверджується печаткою відповідача.

13.06.2017 позивач повторно направив повідомлення відповідачу про забезпечення участі уповноважених представників відповідача у роботі комісії для встановлення розміру збитків. Факт отримання зазначеного повідомлення підтверджується печаткою відповідача.

20.06.2017 позивачем було подано відповідачу прохання про забезпечення участі уповноважених представників відповідача у роботі комісії для встановлення розміру збитків, яке призначено на 23.06.2017.

Відповідачем 22.06.2017 на підставі наказу № 142-в було створено відповідну комісію у складі начальника відділу - головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Новік Н.В., старшого інспектора з особливих доручень із внутрішніх розслідувань відділу кадрового забезпечення майора поліції Сергієнка О.А., заступника начальника центру технічної охорони капітана поліції Костюка С.В. та провідного юрисконсульта Управління Сай О.М. та відряджено їх 23.06.2017 до м. Ромни для участі у роботі двосторонньої комісії по встановленню збитків, завданих позивачу внаслідок протиправних посягань 08.04.2017 на належне йому майно, яке зберігалося в приміщенні магазину «Провіант».

Як зазначає відповідач, до приїзду представників відповідача позивачем уже було складено акт за підписом його особисто, бухгалтера та юрисконсульта, в якому зазначалось про те, що із металевого ящика, що розміщений у приміщенні магазину «Провіант» по вул. Берегова, буд. 66-А у м. Ромни в ніч на 08.04.2017 невідомими особами було викрадено 160 000,00 доларів США, 300 000,00 грн., 700 000,00 грн., які Василенком Є.В. позичені під розписку у його головного бухгалтера і 780 фунтів-стерлінгів, які належать особисто Василенку Є.В . При цьому Василенко Є.В. заявив, що у нього частково є в наявності деякі документи, які підтверджують, що в нього були ці грошові кошти та валюта, зокрема копія розписки про те, що він позичив у свого головного бухгалтера 700000,00 грн.

Відповідач вважає, що акт двосторонньої робочої комісії по зняттю товарно-матеріальних цінностей через понад 2 місяці після події представниками відповідача підписано не було, оскільки позивач жодного документа не лише про факт зберігання в металевому ящику бухгалтерії магазину «Провіант» грошових і валютних коштів, а і їх наявність у нього не міг надати із-за їх відсутності, а відтак, розмір збитків, визначений в акті, є одностороннім та не підтверджений належними документами.

Колегія суддів вважає, що за обставин, що склалися, відповідний двосторонній акт не міг бути складений сторонами, оскільки відповідач жодним чином не міг підтвердити розмір грошових коштів, які могли зберігатися у приміщенні магазину «Провіант» по вул. Берегова, буд. 66-А у м. Ромни в ніч на 08.04.2017.

Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності збитків у заявленій до стягнення сумі що також виключає можливість застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків.

З огляду на досліджені документальні докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено обов`язкових умов, наявність яких дає право на відшкодування збитків, а саме: наявності збитків і їх розміру, протиправної поведінки відповідача (вини) та причинного зв`язку між протиправними діями відповідача та завданими позивачу збитками, а відтак, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків в сумі 5 586 562,50 грн. Рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Щодо посилань позивача на те, що судом першої інстанції не враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 18.06.2019 у цій справі, оскільки у вказаній постанові судом касаційної інстанції встановлено порушення відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором та наявність збитків, завданих позивачеві, колегія суддів зазначає, що виходячи зі змісту ч. 1 ст. 316 ГПК України, згідно з якою вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи, обов`язковими для судів першої та апеляційної інстанції є саме вказівки, які містяться в постанові касаційного суду, яких судом першої інстанції при новому розгляді справи було дотримано.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Василенка Євгена Васильовича задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду Сумської області від 24.01.2020 у справі № 920/85/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на позивача та, з огляду на відстрочення його сплати до ухвалення судового рішення, підлягають стягненню з позивача в дохід Державного бюджета України.

Щодо заяви відповідача про поворот виконання рішення, а саме стягнення з позивача у поворот виконання рішення Господарського суду Сумської області від 14.06.2018 у справі № 920/85/18 коштів у загальній сумі 5 670 360,95 грн. слід зазначити таке.

За змістом ч. 1 ст. 333 ГПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Враховуючи, що спірному випадку суд апеляційної інстанції не скасовує рішення суду першої інстанції, правові підстави для задоволення поданої відповідачем заяви про поворот виконання рішення відсутні.

При цьому колегія суддів роз`яснює відповідачу, що відповідно до приписів ч. 9 ст. 333 ГПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої-третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, в той час як згідно з положеннями ч. 5 вказаної статті питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони, а відтак, відповідач не позбавлений права звернутися до Господарського суду Сумської області з відповідною заявою про поворот виконання рішення Господарського суду Сумської області від 14.06.2018 у справі № 920/85/18.

Керуючись ст.ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Василенка Євгена Васильовича на рішення Господарського суду Сумської області від 24.01.2020 у справі № 920/85/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 24.01.2020 у справі № 920/85/18 залишити без змін.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Василенка Євгена Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) в дохід Державного бюджету України витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 125 697 (сто двадцять п`ять тисяч шістсот дев`яносто сім) грн. 66 коп.

4. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Сумської області.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

6. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Повернути до Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/85/18.

Повний текст постанови складено: 02.07.2020

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Руденко