ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2020 р. м. Київ

Справа № 911/3176/19

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Щербакової В.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Білоцерківвода до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Міська служба замовника про стягнення 24715,46грн, за участю представників від:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Білоцерківвода (далі ТОВ Білоцерківвода) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Міська служба замовника (далі КП МСЗ) про стягнення 248711,1грн (складається, враховуючи заяву про уточнення вимог від 03.01.2020, з: 221641,23грн основний борг за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення за період січень-вересень 2019 року; 23346,34грн - пеня, яка нарахована за період з 31.01.2019 по 30.07.2019; 2284,84грн 3% річних за період з 31.01.2019 по 18.10.2019; 1438,69грн - втрати від інфляції за період з січня по вересень 2019 року).

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №9553 від 02.07.2018 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення та договору №26-08/09 від 31.07.2019 в частині оплати наданих послуг у встановлений договорами строк (а.с.1-11).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.01.2020 відкрито провадження у даній справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання, а також встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій (а.с.109-110).

Копія вказаної ухвали суду отримана учасниками справи 16.01.2020, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень за №№551, 560 (а.с.119-120).

10.02.2020 від відповідача, з порушенням встановленого строку, надійшов відзив на позовну заяву (здано для відправлення до суду відділенню зв`язку №11 м. Біла Церква 07.02.2020) (а.с.130-155).

У відзиві на позов відповідач визнав суму основного боргу, зазначивши, що частина боргу станом на 03.02.2020 оплачена, а саме у розмірі 44203,35грн. Окрім того, відповідач просив зменшити заявлені позивачем до стягнення штрафні санкції, вказуючи на те, що він не може змінити умови договорів, укладених з мешканцями, що фактично споживають відповідні послуги, якими передбачені певні строки та умови виконання зобов`язань. При цьому, відповідач вказує, що оплата фактичними споживачами таких послуг здійснюється невчасно та не у повному обсязі, тому його вини у невиконанні відповідних зобов`язань перед позивачем не має (а.с.130-155).

12.02.2020 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу засідання, про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 04.03.2020 (а.с.126-127).

04.03.2020 від імені позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, якою фактично зменшено заявлені вимоги в частині: основного боргу до 211 641,23грн; пені до 21560,28грн; 3% річних - до 2 064,97грн; втрат від інфляції - до 1090,21грн (т.1 а.с.157).

Відповідна заява залишена без розгляду судом зважаючи на не підтвердження повноважень особи, яка підписала таку заяву.

04.03.2020 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу засідання, якою: продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів на підставі ч.3 ст.177 ГПК України, прийнято відзив та встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій подання відповіді на відзив та заперечень, у зв`язку з чим оголошено перерву в підготовчому засіданні до 14:00 25.03.2020 (а.с.163-165).

13.03.2020, з дотриманням встановленого строку, позивачем подано відповідь на відзив, у якій позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому, у відповіді на відзив позивач фактично зменшив заявлені ним вимоги: основного боргу - до 211 641,23грн; пені - до 21560,28грн; втрат від інфляції - до 1 090,21грн; 3% річних - до 2 064,97грн (а.с.169-180).

25.03.2020 підготовче судове засідання не відбулось.

26.03.2020, з дотриманням встановленого строку, до суду надійшли заперечення, в яких відповідач просить суд зменшити заявлену позивачем пеню та не стягувати втрати від інфляції та 3% річних (здано для відправлення до суду відділенню зв`язку №11 м. Біла Церква 23.03.2020) (а.с.181-187).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.04.2020 учасників справи повідомлено про призначення підготовчого засідання у даній справі на 13.05.2020 (а.с.190-191).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.05.2020 , враховуючи подане позивачем клопотання про відкладення, підготовче засідання відкладено до 15:30 27.05.2020(а.с.204-205).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.05.2020 судом: прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог; роз`яснено сторонам наслідки визначення позову; відкладено підготовче засідання на 09:45 12.06.2020 (а.с.211-214).

12.06.2020 у підготовчому засіданні судом на підставі ч. 3 ст.185, ч.2 ст.191, ч.3 ст.233 ГПК України ГПК України прийнято рішення щодо основної суми боргу, заявленої у даній справі:

- закрито провадження у даній справі в частині стягнення 34 203,35грн основного боргу;

- задоволено позов в частині стягнення основного боргу у розмірі 177 437,88грн.

Окрім того, відповідним рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивача 1330,78грн в рахунок відшкодування витрат по оплату позову у відповідній частині судовим збором та вирішено питання про повернення позивачу з держаного бюджету України 50% судового збору, сплаченого з вимоги про стягнення основного боргу, а саме - 1330.78грн (а.с.221-227).

Крім того, ухвалою від 12.06.2020 судом закрито підготовче провадження в частині не розглянутих вимог позивача - стягнення 21 560,28грн пені, 2064,97грн - 3% річних та 1090,21грн втрат від інфляції та призначено справу у вищевказаній частині вимог до судового розгляду по суті на 01.07.2020 (а.с.229-230).

Копії відповідної ухвали отримані сторонами 18.06.2020, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №№066, 867 (а.с.232, 233).

01.07.2020 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника за наявними у справі матеріалами.

Відповідач про причини неявки свого представника суд не повідомив; клопотань не подавав.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання ухвалою від 12.06.2020, зважаючи на подане позивачем клопотання та те, що його неявка не перешкоджає розгляду справи, відсутність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд вирішив розглянути справу за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

02.07.2018 між Білоцерківвода (виконавець/позивач) та КП МСЗ (споживач/відповідач) укладено договір №9553 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (а.с.17-20, далі - договір).

У відповідності до умов договору, позивачем прийнято на себе зобов`язання з надання споживачу послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення у необхідних обсягах та відповідної якості, а відповідачем прийнято на себе зобов`язання своєчасно і у повному обсязі оплачувати отримані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених таким договором (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.3 договору, характеристики засобів обліку холодної води, які встановлені на водопровідних вводах споживача, зазначаються у додатку №3 до вказаного договору.

Пунктом 2.2 сторонами погоджено тарифи на вищевказані послуги станом на момент укладення договору.

Відповідно до п. 3.1 договору, кількість холодної води, що постачається виконавцем на об`єкти споживача, визначається за показниками приладів обліку, встановлених на межі балансової належності мереж споживача та виконавця, опломбованих та зареєстрованих виконавцем. Кількість стічних вод, як визначено п.3.7 договору, що надходять до каналізаційних мереж, визначається за обсягом води.

Зняття показників засобів обліку здійснюється представником виконавця в присутності представника споживача або самим споживачем щомісячно з 5 по 25 поточного місяця (п. 3.2 договору).

Згідно п. 4.2 договору, термін оплати за надані послуги (рахунків на авансовий платіж) протягом 5 банківських днів з дня отримання споживачем рахунку.

Відповідно до п. 4.5 договору, у разі наявності заборгованості споживача за надані послуги, виконавець зараховує отримані кошти в її погашення у порядку календарної черговості виникнення заборгованості, навіть якщо в платіжному дорученні споживача буде зазначено будь-який інший період, за який проводиться оплата.

Пунктом 5.5.1 договору на споживача покладено обов`язок оплачувати послуги, згідно отриманих від виконавця рахунків та здійснювати інші платежі у строки та на умовах, передбачених вказаним договором.

Зазначений договір, у відповідності з його п.12.1, набирає чинності з дня його підписання і діє до 01.05.2019, а в частині оплати за надані послуги - до повного виконання таких зобов`язань.

Крім того, до вказаного договору сторонами складено та підписано додатки №№ 1-3 (а.с.21-22).

Як встановлено судом, за період з січня по вересень 2019 року позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за вищевказаним договором (а.с.23, 26, 29, 32, 35, 38, 41, 44, 47) на загальну суму 177 732,25грн.

Крім того, між сторонами підписано акти надання послуг (а.с.50-58, 103).

При цьому, у березні 2019 року позивачем виставлено відповідачу рахунок на суму 25 957,56грн на який складено акт на таку ж суму (а.с.29,52).

Проте в письмових поясненнях (а.с.102) позивач вказав, що такий акт надано помилково та надано інший акт за березень 2019 року, підписаний сторонами, на суму 25708,08грн (а.с.103).

Як вбачається з банківської довідки (а.с.63), відповідачем на виконання умов вказаного договору перераховано позивачу: 29.01.2019 6 000,00грн, 11.03.2019 15 000,00грн, 10.04.2019 13 291,03грн, 07.05.2019 10 137,18грн, 25.06.2019 10 000,00грн.

Між сторонами складено акт звірки (а.с.59), за яким заборгованість відповідача перед позивачем складає 221 641,23грн з урахуванням сальдо на 09.01.2019 у розмірі 34540,51грн.

Окрім того, як встановлено судом та не заперечується позивачем в заяві про уточненнях позовних вимог (а.с.157), відповідач 02.12.2019 здійснив оплату на суму 10 000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №2366 від 02.12.2019 (а.с.143).

Також, судом встановлено, що відповідач після подання позивачем позову (позовна заява здана для відправлення до суду відділенню зв`язку 20.12.2019, що вбачається з поштової накладною №44, а.с.90) сплатив 34 203,35грн, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: 23.12.2019 20 245,79грн, 23.01.2020 9 000,00грн, 23.01.2020 957,56грн, 31.01.2020 4 000,00грн (а.с.144-147).

Окрім того, 31.07.2019 між сторонами укладено договір №26-08/19 на погашення заборгованості у розмірі 134 097,15грн, яка виникла у зв`язку з наданням послуг за договором №9553 від 02.07.2018 (а.с.62), за яким сплата заборгованості у відповідному розмірі розстрочена на 6 місяців (п.п. 1,2 договору).

Пунктом 2.2 вказаного договору сторонами погоджено, що погашення заборгованості у розмірі 134 097,15грн споживач проводить щомісячними платежами протягом шести місяців наступним чином: до 20.08. 2019 - 22 349,50грн, до 20.09.2019 - 22 349,50грн, до 20.10.2019 22 349,50грн, до 20.11.2019 22 349,50грн, до 20.12.2019 22 349,50грн, до 20.01.2020 - 22 349,65грн.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, у суму заборгованості, оплата якої розстрочена за вказаним договором (134 097,15грн), увійшов борг за відповідні послуги, який існував до 2019 року та відображений у акті звірки як початкове сальдо (34 540,51грн), а також борг за заявлені у даній справі періоди - січень-червень 2019 року у розмірі 153 984,85грн за мінусом оплат, здійснених станом на момент укладення вищевказаного договору №26-08/19, в рахунок погашення заборгованості за договором №9553 у розмірі 54 428,21грн (34540,51+153984,85-54428,21=134097,15).

Проте, вказаний договір не регулює відносини сторін щодо оплати послуг, наданих у липні-вересні 2019 року у загальному розмірі 87544,08грн (23497,92+33240,96+30805,20).

Предметом спору у даній справі в частині вимог, які розглядаються, є застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за порушення зобов`язання з оплати послуг.

Заявлені вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, укладений сторонами договір № 9553 від 02.07.2018 є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем під час розгляду справи не надано суду доказів оплати позивачу наданих послуг на суму 177 437,88грн, хоча строк виконання такого зобов`язання, визначений п.4.1 договору №9553 від 02.07.2018, з урахуванням договору №26-08/19 від 31.07.2019, настав.

Як визначено ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, не виконавши зобов`язання з оплати у встановлений договором строк, відповідач допустив порушення зобов`язання.

Позивачем, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог заявлено до стягнення з відповідача 1560,28грн пені.

Як визначено ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому, згідно чч.2,3 вказаної норми, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до пп. 2 п. 6.1 договору, споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в розрахунковий період; нарахування пені здійснюється за кожний день прострочення платежу, включаючи день оплати.

Проте, перевіривши наведений позивачем в позовній заяві розрахунок пені, суд не може погодитись із здійсненими позивачем нарахуваннями з огляду на наступне.

Так, такий розрахунок здійснено без врахування умов договору №26-08/19 на погашення заборгованості зі сплати вартості наданих послуг, який укладено сторонами 31.07.2019 (а.с.62), відповідно до якого сплата боргу у розмірі 134 097,15грн розстрочена на 6 місяців.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, у суму заборгованості, оплата якої розстрочена за вказаним договором (134 097,15грн) увійшов борг за відповідні послуги, який існував до 2019 року та відображений у акті звірки як початкове сальдо (34 540,51грн), а також борг за заявлені у даній справі періоди - січень-червень 2019 року у розмірі 153 984,85грн за мінусом здійснених станом на момент укладення вищевказаного договору №26-08/19 оплат в рахунок погашення заборгованості за договором №9553 у розмірі 54 428,21грн (34540,51+153984,85-54428,21=134097,15).

Уклавши відповідний договір, сторони за взаємною згодою фактично змінили строки та порядок розрахунків за надані послуги у січні-червні 2019 року, встановивши терміни сплати кожного щомісячного платежу шестимісячного строку, на який здійснено розстрочення.

При цьому, п. 4.4 вказаного договору (№26-08/19 від 31.07.2019) сторонами також погоджено, що у разі погашення споживачем заборгованості в меншій сумі, ніж та, що визначена п. 2.2. договору, споживач сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,5% від залишку суми заборгованості, за кожний день прострочення, включаючи дату оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на дату нарахування пені.

У заявлений позивачем період подвійна облікова ставка НБУ, становила менше від 0,5%.

Таким чином, враховуючи фактичну зміну строків виконання зобов`язання з оплати послуг, нарахування позивачем пені на відповідний борг могло бути здійснено лише за умови прострочення узгоджених сторонами строків оплати, визначених у договорі №26-08/19 від 31.07.2019.

Так, за розрахунком суду, з урахуванням заявленого позивачем періоду нарахування пені, розмір пені складає 5129,85грн, а саме:

- з 21.08.2019 (прострочення оплати за послуги січня-червня 2019 року згідно договору №26-08/19 від 31.07.2019) по 18.10.2019 (заявлено в розрахунку позивача) на суму 22 349,50грн (погоджена сторонами у договорі №26-08/19 від 31.07.2019 - перший платіж) 1201,97грн;

- з 21.09.2019 (другий платіж за договором №26-08/19 від 31.07.2019) на суму 22 349,50грн по 18.10.2019 565,78грн;

- на борг за послуги березня-червня 2019 року не нараховується пеня, оскільки згідно умов договору №26-08/19 від 31.07.2019 третій платіж може вважатись простроченим відповідачем лише з 21.10.2019, наступні - відповідно з 21.11.2019, 21.12.2019, 20.01.2020, а позивач не заявляє вимоги за відповідний період (заявлені по 18.10.2019);

- на борг за послуги липня 2019 року у розмірі 23 497,92грн (яким не увійшов до боргу, який розстрочений за договором №26-08/19 від 31.07.2019) з 01.08.2019 (рахунок отримано відповідачем 24.07.2019+5 банківських днів) по 18.10.2019 1701,51грн;

- на борг за послуги серпня 2019 року у розмірі 33 240,96грн з 04.09.2019 (рахунок отримано 27.08.2019+5 банківських днів) по 18.10.2019 1354,23грн;

- на борг за послуги вересня 2019 року у розмірі 30 805,20грн з 08.10.2019 (рахунок отримано 30.09.2019 +5 банківських днів) по 18.10.2019 306,36грн.

За вказаних обставин, вимоги позивача про стягнення пені підлягають задоволенню у розмірі 5129,85грн, а у задоволенні позову в частині стягнення 16 430,43грн пені суд відмовляє.

Крім того, позивачем (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) заявлено вимоги про стягнення 2064,97грн 3% річних та 1090,21грн втрат від інфляції, нарахованих за загальний період з 31.01.2019 по 18.10.2019.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, суд також не може погодитись із здійсненими позивачем нарахуванням, з огляду на описані вище обставини.

Так, за розрахунком суду розмір процентів становить 463,19грн, а саме:

- з 21.08.2019 по 18.10.2019 на суму 22 349,50грн (як погоджена сторонами в договорі №26-08/19 від 31.07.2019) 108,38грн;

- з 21.09.2019 по 18.10.2019 на суму 22 234,50грн 51,43грн;

- на борг за послуги березня-червня 2019 року не нараховується проценти, оскільки згідно умов договору №26-08/19 від 31.07.2019 третій платіж може вважатись простроченим відповідачем лише з 21.10.2019, а наступні - відповідно з 21.11.2019, 21.12.2019, 20.01.2020, а позивач не заявляє вимоги за відповідний період (заявлені по 18.10.2019);

- на борг за послуги липня 2019 року у розмірі 23 497,92грн з 01.08.2019 по 18.10.2019 152,58грн;

- на борг за послуги серпня 2019 року у розмірі 33 240,96грн з 04.09.2019 по 18.10.2019 122,95грн;

- на борг за послуги вересня 2019 року у розмірі 30805,20грн з 08.10.2019 по 18.10.2019 27,85грн.

За таких обставин, вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню у розмірі 463,19грн, а в частині стягнення 1601,78грн - 3% річних у задоволенні позову суд відмовляє.

За розрахунком суду, розмір втрат від інфляції, які розраховані судом за загальний період з 01.08.2019 по 30.09.2019 (оскільки в позові вказано про те, що індекс інфляції за жовтень 2019 станом на 18.10.2019 позивачу невідомий і вбачається, що вимог за жовтень 2019 року позивач фактично не заявляє), становить 482,64грн, а саме:

- з 21.08.2019 по 30.09.2019 на суму боргу - 22 349,50грн (як погоджена сторонами в договорі №26-08/19 від 31.07.2019) 156,45грн;

- з 21.09.2019 по 30.09.2019 на суму боргу 22 234,50грн 0 грн;

- на борг за послуги березня-червня 2019 року не нараховується втрати від інфляції, оскільки згідно умов договору №26-08/19 від 31.07.2019 третій платіж може вважатись простроченим відповідачем лише з 21.10.2019, а наступні - відповідно з 21.11.2019, 21.12.2019, 20.01.2020, а позивач не заявляє вимоги за відповідний період (заявлені фактично по 30.09.2019);

- на борг за послуги липня 2019 року у розмірі 23 497,92грн з 01.08.2019 по 18.10.2019 93,50грн;

- на борг за послуги серпня 2019 року у розмірі 33 240,96грн з 04.09.2019 по 18.10.2019 232,69грн;

- на борг за послуги вересня 2019 року у розмірі 30805,20грн фактично не заявляє (не відомий індекс інфляції за жовтень 2019 року на момент подання позову).

Отже, вимоги в частині стягнення втрат від інфляції суд задовольняє у розмірі 482,64грн, а у задоволенні вимог про стягнення 607,57грн втрат від інфляції у задоволенні позову суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати по оплаті позову судовим збором пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 91,14грн.

Повернення судового збору у разі закриття провадження у справі та зменшення заявлених вимог, з огляду на ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» здійснюється за клопотанням особи, яка його сплатила.

Клопотань про повернення судового збору з урахуванням зменшення вимог та закриття провадження у справі в частині відповідно до рішення Господарського суду Київської області від 12.06.2020 позивач не подавав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов в частині стягнення 21 560,28грн пені, 2064,97грн 3% річних та 1090,21грн втрат від інфляції задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Міська служба замовника (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Чуйкова, буд. 2; ідентифікаційний код 31596446) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Білоцерківвода (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сухоярська, буд. 14; ідентифікаційний код 38010130) 5129,85грн пені, 463,19грн 3% річних, 482,64грн втрат від інфляції, 91,14грн судового збору.

3. У задоволенні позову в частині стягнення 16 430,43грн пені, 1601,78грн 3% річних та 607,57грн втрат від інфляції відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається у строк, встановлений ст. 256 ГПК України та у порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова