ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2020 р. Справа №914/1680/18

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб

суддів В.М. Гриців,

О.В. Зварич,

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.,

за участю представників сторін:

позивача - адвоката Шнира Я.Б. (ордер на надання правової допомоги №178263 від 12.11.2019),

відповідача - адвоката Костур Р.В. (ордер на надання правової допомоги №1016170 від 17.02.2020),

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ековей Вейст Менеджмент" від 15.02.2020

на рішення Господарського суду Львівської області від 15.01.2020, повний текст рішення складено 27.01.2020,

у справі: №914/1680/18 (суддя Синчук М.М.)

за позовом: Фермерського господарства "Агро Захід Буг", с. Ленарівка Буського району Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ековей Вейст Менеджмент", м. Львів

про стягнення 8 257 099,80грн заборгованості за договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 про надання транспортних послуг

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ФГ "Агро Захід Буг" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ "АВЕ Львів" (змінено найменування на ТОВ «Ековей Вейст Менеджмент») про стягнення 2 561 550,00грн заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 15.03.2018 сторони уклали договір № А-3/010318-ТР про надання транспортних послуг, за умовами якого позивач (виконавець) взяв на себе зобов`язання організувати та виконати перевезення твердих побутових відходів (далі-ТПВ) автомобільним транспортом у приміському і міжміському сполученні, а відповідач (замовник)-оплатити надані послуги протягом 12днів з дня отримання належних чином оформлених оригіналів актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних, податкових накладних, рахунків, засвідчених належним чином витягів з GPS-моніторингу по здійсненню маршруту. Позивач вказує, що у червні 2018 року він надав відповідачу послуги з перевезення ТПВ на загальну суму 2 561 550,00грн, які відповідач не оплатив , у зв`язку з чим позивач звернувся з вказаним позовом.

До позовної заяви позивач додав попередній розрахунок судових витрат, які поніс позивач та очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи, в якому вказав 56 425,00грн понесених витрат ( 38425,00грн - сплачений судовий збір за подання позовної заяви, 18 000,00грн - вартість складання позовної заяви, підготовки та збирання доказів, їх вивчення та аналіз, здійснення розрахунку заборгованості згідно з договором про надання правової допомоги) та 23 307,00грн - очікувані витрати.

05.10.2018 позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 8 263 409,80грн заборгованості, яка виникла у зв`язку з неоплатою наданих позивачем відповідачу послуг за період з 18.06.2018 по 30.09.2018 (том 2,а.с. 2-4).

У відзиві від 11.10.2018 на позовну заяву відповідач вказав, що за період з 01.06.2018 по 10.10.2018 він оплатив надані послуги в сумі 9 846 000,00грн, тому з урахуванням 8 492 000,00грн заборгованості станом на 01.06.2018 за надані позивачем послуги за договором № А-3/010318-ТР від 15.03.2018, заборгованість на сьогодні ( 11.06.2018) за надані у червні 2018року послуги становить 1 211 550,00грн (том 3,а.с. 2-3).

05.11.2018 позивач подав уточнену заяву про збільшення позовних вимог від 02.11.2018, в якій зазначив, що при розрахунку позовних вимог в раніше поданій заяві про збільшення позовних вимог не враховано двох актів виконаних робіт ( №629 від 26.09.2018 на суму 41 400грн та №630 від 27.09.2018 на суму 27 600грн). Позивач вказує, що з урахуванням визнаної відповідачем заборгованості станом на 01.06.2018 в сумі 8 492 000,00грн, вартості наданих послуг у червні-вересні 2018року на загальну суму 9 498 099,80грн (2 561 550,00 + 2 734 465,40 + 2 814 866,00 + 1 387 218,40), та здійснених відповідачем оплат протягом червня-вересня 2018року на загальну суму 9 796 000грн, заборгованість відповідача становить 8 257 099,80грн( 8 492 000,00 + 9 498 099,80 - 9 796 000,00), яку просив стягнути з відповідача (том 3,а.с. 115-118).

Ухвалою від 06.11.2018 суд прийняв до розгляду вказану заяву позивача про збільшення позовних вимог( т.3, а.с. 130-132).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 24.01.2019 у справі № 914/1680/18 позов задоволено, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 8 257 099,80 грн основного боргу, 123 856,50 грн судового збору та 18 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (том 7,а.с. 59-66).

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.05.2019 рішення від 24.01.2019 залишено без змін, апеляційну скаргу відповідача -без задоволення (том 9,а.с. 268-274).

Постановою Верховного Суду від 15.08.2019 скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 24.01.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.05.2019, справу №914/1680/18 передано на новий розгляд до суду першої інстанції (том 11,а.с. 37-52).

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанції, касаційний суд вказав про передчасність висновків судів щодо обгрунтованості позовних вимог, оскільки суди достеменно не встановили чи надавалися реально послуги позивачем за договором; якщо надавалися, то в який період та в якому обсязі такі послуги були надані з огляду на триваючий характер правовідносин сторін; чи було сплачено відповідачем кошти за всі фактично надані послуги за договором, чи лише щодо частини таких послуг, і якщо так, то за які саме періоди; чи існували між сторонами до укладення договору від 15.03.2018 правовідносини із аналогічним предметом і якщо так то чи існувала заборгованість у відповідача за ними станом на 15.03.2018; чи здійснювалось про проведенні оплат зарахування у погашення раніше існуючого боргу тощо.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.09.2019 справу №914/1680/18 прийнято до розгляду суддею Синчуком М.М.

Подальший рух справи викладено в ухвалах суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду Львівської області від 15.01.2020 закрито провадження у справі в частині стягнення 3 659 772,14грн заборгованості за договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 4 597 327,66грн основного боргу, 18 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу та 123 856,50грн судового збору( т.13, а.с.73-92).

Рішення суду мотивоване ст.ст. 3, 11,526, 530, 612,626, 627, 629,901, 903 ЦК України, ст.ст. 179, 193 ГК України, ст. 44 ПК України, ст.ст. 1,9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», постановами Верховного Суду від 23.07.2019 у справі №918/780/18, від 05.03.2019 у справі №910/1389/18.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що факт надання послуг з перевезення ТПВ за договором № А-3/010318-ТР від 15.03.2018 та реальність господарських операцій підтверджується підписаними двома сторонами актами виконаних робіт, товарно - транспортними накладними, витягами з систем GPS-моніторингу, які формувались відповідачем та подавались до Львівської обласної державної адміністрації, а також актами взаєморозрахунків. Суд врахував бухгалтерську довідку №1168 від 11.10.2018, в якій відповідач визнав наявність боргу перед позивачем за договором № А-3/010318-ТР від 15.03.2018 станом на 01.06.2018 в сумі 8 492 000,00грн, дослідив надані суду платіжні доручення за період з 01.06.2018 по 10.10.2018, по яких відповідач перераховував кошти позивачу за надані послуги. Суд встановив, що на підставі договору від 20.07.2017 №20, укладеного Департаментом розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства обласної державної адміністрації та ТОВ « Аве Львів», відповідач отримав від Львівської ОДА відшкодування понесених ним додаткових витрат на вивезення ТПВ. Також встановив, що за господарськими операціями з вивезення ТПВ у 2018 році позивачем складені податкові накладні, зареєстровані в органах державної податкової служби, на підставі яких відповідач використав наданий податковий кредит.

Суд врахував звіт аудиторський фірми ТОВ «Вест Аудит» від 06.12.2019, згідно з яким станом на 31.05.2019 залишок заборгованості відповідача перед позивачем за договором № А-3/010318-ТР від 15.03.2018 становить 4 597 327,66грн.

Відтак суд дійшов висновку,що оскільки після порушення провадження у справі розмір заборгованості зменшився, провадження у справі в частині стягнення 3 659 772,14грн заборгованості за договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 про надання транспортних послуг підлягає закриттю на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, а решта боргу в сумі 4 597 327,66грн підлягає стягненню.

Суд дослідив надані позивачем докази на підтвердження понесення ним 18 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу та стягнув ці витрати з відповідача.

Відповідач (ТОВ "Ековей Вейст Менеджмент" ) не погодився з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на нез`ясування та недоведеність обставин даної справи, порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Відповідач вказує, що суд не врахував сплату відповідачем на користь позивача коштів в сумі 9 846 000, 00грн, яка перевищує суму заявлених позовних вимог. Зазначає, що згідно з п. 4.1 договору для здійснення оплати наданих послуг виконавець повинен надати замовнику витяги з системи GPS-моніторингу руху транспорту, однак згідно з відповіддю ПП «Комп`ютерінфо та сучасні технології» (адміністратора системи моніторингу руху транспорту Freetrack, в якій мали бути виготовлені витяги з системи GPS-моніторингу руху транспорту) надані суду витяги не формувалися у зазначеній системі, спосіб їх формування не відомий. Відтак стверджує, що в березні -травні 2018року позивач не надавав відповідачу послуг з перевезення ТПВ, оскільки 365 з 387 рейсів, які автомобілі позивача мали б здійснювати з перевантажувальної станції у м. Львові до місць захоронення у Київській, Чернігівській та Дніпропетровських областях, здійснено не було.

Зазначає, що обставини підписання відповідачем актів виконаних робіт за березень-травень 2018року пов`язані з протиправною поведінкою колишніх посадових осіб відповідача, що стало підставою для відкриття СВ Бориспільського відділу поліції ГУ НП в Київській області кримінального провадження за ч. 1 ст. 358 КК України.

Вказує, що акти звіряння взаємних розрахунків за червень -вересень 2018року, зокрема, за вересень 2018 року, не містять підпису директора відповідача, у зв`язку з чим вважає неправомірним обгрунтування рішення суду першої інстанції наявністю цих актів. Щодо посилання суду на відшкодування відповідачу Департаментом розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства обласної державної адміністрації витрат на вивезення ТПВ, скаржник зазначає, що позивач не є стороною договору, укладеного відповідачем з обласною державною адміністрацією, і таке відшкодування не має жодного стосунку до нього.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції невірно застосував положення п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України та неправомірно закрив провадження в частині стягнення 3 659 772,14грн боргу, оскільки вказана сума була стягнена приватним виконавцем під час примусового виконання рішення Господарського суду Львівської області від 24.01.2019 у даній справі, яке було залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.05.2019, шляхом списання коштів з поточних рахунків відповідача, а не добровільно ним сплачена. Постановою Верховного Суду від 15.08.2019 скасовано рішення від 24.01.2019 та постанову апеляційного суду від 30.05.2019, справу направлено на новий розгляд. Зазначає, що примусове списання коштів з рахунків відповідача в порядку примусового виконання рішення суду, яке в подальшому скасоване, та невизнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі жодним чином не свідчить про відсутність предмета спору в цій частині.

Скаржник також вказує, що суд неправомірно відмовив у задоволенні клопотання відповідача від 12.12.2019 про приєднання до матеріалів справи доказів (подорожніх листів, актів про надання послуг іншими контрагентами відповідача, які підтверджують обсяги зібраних та заборонених відходів) та повернув їх відповідачу, в той час як такі докази повинні були долучені судом до матеріалів справи, тому він додає ці докази до апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує доводи скаржника, просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу-без задоволення.

Позивач зазначає, зокрема, що відповідач не оплатив позивачу вартість наданих послуг з вивезення ТПВ, водночас, отримав за вивезення ТПВ бюджетні кошти та отримав ПДВ від суми наданих послуг, відтак вважає, що оскаржуване рішення не порушує прав відповідача і апеляційна скарга подана не в інтересах відповідача, оскільки при її задоволенні відповідачу доведеться повернути обладміністрації безпідставно отримані бюджетні кошти, повернути в бюджет 20% ПДВ та сплатити 50% штрафу від усіх цих суд за безпідставне віднесення сум ПДВ до відшкодування.

Вказує, що в бухгалтерській довідці відповідач визнав наявність заборгованості перед позивачем станом на 01.06.2018 в сумі 8 492 000,00грн і ця сума підтверджується первинними документами ( актами наданих послуг за березень-травень 2018року). За червень -вересень 2018року відповідачу надані послуги на загальну суму 9 498 099,80грн. Згідно з платіжними дорученнями ( за винятком п/д № 1849 від 09.07.2018 на суму 50 000,00грн) відповідач оплатив послуги в сумі 9 796 000,00грн, відтак заборгованість за надані у червні-вересні 2018року послуги становить 8 257 099,80грн. Поряд з тим, позивач вказує, що стан взаєморозрахунків та розмір боргу відповідача перед позивачем підтверджується аудиторським звітом, в якому проаналізовано первинні бухгалтерські документи, об`єм наданих послуг, суми оплат, та встановлено, що станом на 31.05.2019 борг відповідача становить 4 597 327,66грн. Вважає безпідставними доводи скаржника про ненадання позивачем протягом березня-травня 2018року послуг, оскільки відповідач за вказаний період підписав акти наданих послуг, жодних заперечень щодо їх змісту відповідач не подавав, на підставі зазначених актів позивач видав податкові накладні, які відповідач використав для подання відшкодування йому ПДВ.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач також вказав, що він очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом рішення апеляційний судом в сумі 50 000,00грн.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 у справі № 914/1680/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача.

Ухвалою від 10.03.2020 призначено розгляд справи в судовому засіданні 24.03.2020.

Ухвалою від 24.03.2020 розгляд справи відкладено на 12.05.2020.

У судовому засіданні 12.05.2020 оголошено перерву до 02.06.2020.

Ухвалою від 02.06.2020 розгляд справи відкладено на 16.06.2020.

16.06.2020 представник скаржника Костур Р.В. подала клопотання про витребування у позивача оригіналів письмових доказів (договору №А-№/010318 від 15.03.2018 про надання транспортних послуг, товарно-транспортних накладних та актів наданих послуг за березень-вересень 2018року, складених на підставі договору №А-№/010318 від 15.03.2018, актів звіряння-розрахунків між ФГ "Агро Захід Буг" та ТОВ "Аве Львів" за березень-вересень 2018року, витягів з системи GPS моніторингу руху транспортних засобів), та клопотання про призначення комплексної судової комп`ютерно-технічної та економічної експертизи.

У задоволенні вказаних клопотань відмовлено з огляду на їх необґрунтованість, оскільки при вирішенні даного спору сторони надали суду належним чином завірені копії документів, оригінали яких скаржник просить витребувати у позивача, які підписані двома сторонами, тобто оригінали цих документів наявні і в скаржника. Щодо призначення експертизи у даній справі суд зазначає, що в матеріалах справи наявні докази, які є достатніми для з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою від 16.06.2020 відмовлено у задоволенні заяви представника скаржника адвоката Матвіїва С.І. про відвід головуючого судді Хабіб М.І.

В судовому засіданні 16.06.2020 оголошено перерву до 18.06.2020.

18.06.2020 інший представник скаржника адвокат Костур Р.В. подала заяву про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Хабіб М.І., суддів Зварич О.В. та Гриців В.М. на підставі п. 4 ч.1 ст. 35 ГПК України у зв`язку з тим, що 17.02.2020 в день надходження апеляційної скарги до суду в порушення вимог ч.1ст.32 ГПК України автоматизований розподіл справ було здійснено не в хронологічному порядку надходження справ, внаслідок чого порушено принцип рівномірного та випадкового визначення складу суду, що призвело до невірного визначення складу у даній справі. У прохальній частині вказаної заяви представник скаржника просив поновити строк для подання заяви про відвід на підставі ст. 119 ГПК України.

У судовому засіданні 18.06.2020 оголошено перерву до 19.06.2020.

Ухвалою від 19.06.2020 заяву представника скаржника адвокат Костур Р.В. про відвід колегії суддів залишено без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України у зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про неповажність вказаних скаржником причин пропуску строку на подання заяви про відвід складу суду.

Поряд з тим, з метою встановлення дотримання вимог ч.1ст.32 ГПК України щодо здійснення 17.02.2020 автоматизованого розподілу справ в хронологічному порядку їх надходження, відтак наявності чи відсутності підстав для заявлення самовідводу, суд перевірив порядок розподілу апеляційних скарг, які надійшли до суду 17.02.2020, та встановив, що згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 17.02.2020 апеляційна скарга ТОВ "Ековей Вейст Менеджмент" на рішення суду у даній справі № 914/1680/18 була зареєстрована канцелярією суду 17.02.2020 останньою за вхідним номером №01-05/678/20 і автоматизованим розподілом останньою була розподілена о 17.08.57год. Інші апеляційні скарги, які надійшли в цей день, зареєстровані за номерами, які передували номеру №01-05/678/20, та були розподілені до 17.08.57год. Отже, справа № 914/1680/18 розподілена в хронологічному порядку її надходження.

В судовому засіданні 19.06.2020 представник скаржника підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав усні пояснення.

Представники позивача підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, та надав усні пояснення.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, Західний апеляційний господарський суд встановив наступне.

15.03.2018 ТОВ «АВЕ ЛЬВІВ» (замовник) та ФГ «Агро Захід Буг»(виконавець) уклали договір №А-3/010318-ТР від 15.03.2018 про надання транспортних послуг (том 1, а.с.14-19), за умовами якого виконавець від свого імені та за рахунок замовника зобов`язаний організувати та виконати перевезення твердих побутових відходів автомобільним транспортом у приміському й міжміському сполученні (далі - послуги).

Виконавець в інтересах замовника виконує наступні операції відповідно до умов вказаного договору: здійснює перевезення відходів, розроблює та узгоджує з замовником маршрут перевезення, у випадку неможливості самостійно виконати перевезення здійснює пошук перевізника, організовує забезпечення відправлення та одержання вантажу, надає підготовлений автотранспорт, який має додаткове обладнання згідно з передбаченими законодавством вимогами (п.1.2 договору).

Замовник не пізніше ніж за 12годин до запланованої події, на власний розсуд визначає зручну форму заяви (письмова, електронна пошта, телефонним зв`язком) і подає виконавцю заявку на перевезення вантажу, в якій зазначається запланована кількість вантажу, граничні часові ранки подачі транспортного засобу та пункт призначення доставки вантажу. Факт подання заяви не підлягає обов`язковій фіксації.

При отриманні відходів до перевезення замовник передає виконавцю товарно-транспортну накладну (п. 2.4 договору).

Обсяг та вартість наданих послуг з перевезення виконавець зобов`язаний вказувати актах наданих послуг, податкових накладних (п.2.5 договору).

Згідно з п.2.6 договору наявність встановленого на транспортному засобі GPS-трекера з можливістю онлайн відслідковування вантажу є обов`язковою умовою для здійснення перевезення.

Умовами п.3.1 договору визначені зобов`язання виконавця, зокрема:

-забезпечувати своєчасне та належне оформлення у встановленому порядку дорожніх листва і супровідних документів, відмічати фактичний час прибуття і вибуття автомобілів із пунктів завантаження і вивантаження;

- скласти податкову накладну на дату виникнення податкового зобов`язання;

- зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі- ЄРПН) у строк не пізніше 15 календарних днів, що настають за датою складання такої податкової накладної та/або розрахунку коригування до неї;

-направити покупцеві складену в електронній формі та зареєстровану в ЄРПН податкову накладну.

Відповідно до п.3.3 замовник зобов`язаний, зокрема, повідомити виконавцю всю необхідну для здійснення перевезення інформацію про вантаж і своєчасно надати в розпорядження виконавця супровідні документи встановленої форми (ТТН), за якими проводиться приймання вантажу до перевезення, перевезення вантажу і здавання його одержувачу.

За умовами п. 3.4 замовник має право, зокрема, здійснювати перевірку ходу надання послуги відслідковування маршруту ТЗ з використанням GPS-трекера.

Розділом 4 договору врегульовано порядок розрахунків за надані послуги.

Так, згідно з п.4.1 замовник оплачує фактично надані виконавцем послуги протягом 12 (дванадцяти) банківських днів з дня отримання належним чином оформлених оригіналів усіх необхідних документів (актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних, податкових накладних, рахунків, засвідчених належним чином витягів з системи GPS-моніторингу по здійсненому маршруту).

Оплата вартості перевезення здійснюється шляхом переказу коштів замовником на поточний банківський рахунок виконавця (п.4.2 договору).

Відповідно до п.4.3 договору підтвердження факту здійснення перевезення вантажу є оригінали ТТН з відміткою одержувача вантажу, акт наданих послуг, підписаний уповноваженими особами та засвідчений належним чином витяг з GPS-моніторингу по здійсненню маршруту.

Виконавець в акті наданих послуг зобов`язаний вказати дату кожного перевезення, реєстраційний номер автотранспорту, вагу вантажу, вартість кожного перевезення, загальну вартість послуг з ПДВ (п.4.4).

Згідно з п.4.5 договору акт наданих послуг підписується сторонами після фактичного надання виконавцем послуг.

Пунктом п.4.6 договору передбачено, що умовами для оплати наданих за цим договором послуг є передача виконавцем замовнику ТТН з відміткою вантажоодержувача про отримання, податкової накладної, засвідченого належним чином витягу з GPS-моніторингу по здійсненню маршруту.

За відсутності одного з зазначених документів, а також у разі їх неналежного оформлення або за наявності розбіжностей у відомостях чи даних замовник повинен повідомити виконавця протягом 7 календарних днів з моменту подання документів підтверджуючих факт надання послуг, у цьому випадку виконавець зобов`язаний протягом 7 календарних днів із моменту отримання такого повідомлення від замовника подати замовнику виправлені або коригуючі документи.

Відповідно до п.9.1 умови цього договору застосовуються до відносин між виконавцем та замовником, які виникли з 01.03.2018 (згідно з ч. 3 ст. 631 ЦК України), договір діє до 31.12.2019.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Аве Львів» (замовник) та ПП «Комп`ютерінфо та сучасні технології» (виконавець) уклали договір про надання послуг №14/01-15П від14.01.2015 (том 8,а.с.29-33), за умовами якого виконавець здійснює абонентське обслуговування пристрою GPS моніторингу в системі GPS моніторингу «Freetrack» шляхом надання доступу замовнику до сервера системи «Freetrack». Замовник здійснює самостійно контроль руху і палива своїх транспортних засобів. У випадку виникнення питань замовник може звернутися за технічною підтримкою до виконавця. Виконавець надає замовнику логін та пароль доступу до системи моніторингу на електронну пошту. Замовник зобов`язаний забезпечити використання електронної пошти виключно уповноваженими особами замовника та конфіденційність отриманої інформації (пункти 2.8,2.9 договору).

20.07.2017 Департамент розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства обласної державної адміністрації (платник ) та ТОВ «АВЕ ЛЬВІВ» (перевізник) уклали договір №20 про відшкодування додаткових витрат на вивезення твердих побутових відходів (ТПВ) та додаткову угоду №20 від 05.11.2018до цього договору (том 4,а.с. 6-7, 16), згідно з якими платник зобов`язується відшкодувати перевізнику з вивезення ТПВ фактичні додаткові витрати на їх перевантаження та перевезення з м. Львова за період липня 2017року по грудень 2018року. Ціна договору становить 80 190 949,78грн, з яких: 31 296 891,48грн відшкодування за період липня-грудня 2017 року; 48 894 058,30грн - відшкодування за період січня-грудня 2018року.

Згідно з п. 2.3 договору відшкодування додаткових витрат перевізника здійснюється в межах його фактичних витрат на вивезення ТПВ з м. Львова на полігони захоронення побутових відходів, сміттєспалювальні, переробні підприємства.

Відповідно до п.2.5.1 договору розрахунки на відшкодування додаткових витрат здійснюються подекадно. Для відшкодування фактичних витрат на вивезення та перевезення побутових відходів з м.Львова перевізник подає Департамент розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства обласної державної адміністрації наступні документи: розрахунок відшкодування додаткових витрат на вивезення ТПВ, реєстр товарно- транспортних накладних та їх належним чином завірені копії, рахунок на оплату, акт відшкодування додаткових витрат на вивезення ТПВ. У разі необхідності Департамент розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства обласної державної адміністрації може вимагати копії додаткових підтверджуючих документів про здійснення відповідних перевезень, а саме: договори з третіми особами, акти виконаних робіт, дорожні листи, карти GPS - маршрутів.

Платник протягом п`яти робочих днів після отримання необхідних документів здійснює їх опрацювання і у разі відповідності до умов договору-здійснює перерахування коштів перевізнику (п.2.5.2).

Згідно з актами виконаних робіт позивач виконав роботи по перевезенню вантажу відповідно до договору №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 в наступних обсягах:

- за період з 15.03.2018 по 31.05.2018 на загальну суму 8 433 000,00грн (том 4, а.с. 72-197);

-за період з червня по вересень 2018 на загальну суму - 9 498 099,80грн(том 1,а.с. 20-80, том 2, а.с.11-222, том 3 а.с. 119-120, том 4, а.с. 72-197).

В актах вказані номери транспортних засобів, які здійснювали перевезення, маршрути перевезення та вартість ( з ПДВ). Крім того, в актах вказано, що роботи виконані виконавцем повністю відповідають вимогам договору. Зауважень та претензій по якості виконаних робіт, ціні та обсягу немає.

Акти підписані керівниками позивача і відповідача та скріплені їх печатками. Зокрема, акти за період з 15.03.2018 по 01.07.2018 зі сторони відповідача підписані директором відповідача ОСОБА_2., акти за період з 02.07.2018 по 27.09.2018 підписані директором відповідача ОСОБА_1 .

Суду надані товарно-транспортні накладні (ТТН) за 2018 рік, згідно з якими вантажовідправник (замовник) ТОВ «АВЕ Львів» з пункту навантаження: м. Львів, вул. Північна відвантажив вантаж -безпечні побутові відходи, а вантажоодержувачі отримали цей вантаж у пунктах розвантаження (Житомирській,Київській, Чернігівській обл. тощо), перевізник - ФГ «Агро Захід Буг». ТТН підписані вантажовідправником (відповідачем), перевізником (позивачем), вантажоодержувачами та скріплені їх печатками (том 1,а.с. 81-213,том 5,а.с. 160 - 255, том 6,а.с.1-263).

Щодо наданих послуг позивач склав відповідні податкові накладні та зареєстрував їх в ЄРПН (том 4, а.с.199-240, том 5. а.с.1-159).

В матеріалах справи наявні витяги з системи GPS -моніторингу «Freetrack» перевезень вантажу за березень - травень 2018 року, які підписані позивачем і відповідачем та скріплені печатками двох сторін (том 8,а.с. 45- 250,том 9,а.с.1- 185).

Платіжними дорученнями та виписками банку з рахунка відповідача (том 3,а.с. 19-41)підтверджено, що в період з 11.06.2018 по 27.09.2018 відповідач перерахував позивачу кошти на загальну суму 9 846 000,00грн з такими призначеннями платежів:

-№ 1475 від 11.06.2018 на суму 1 054 000 грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 відповідно до актів з №192 по 223/1 від 15.03.2018 по 23.03.2018;

- № 1599 від 19.06.2018 на суму 2 122 000 грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 відповідно до актів №224-300 за березень, квітень 2018 року;

- №1849 від 09.07.2018 на суму 50 000 грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №01/07/2016-Ф від 24.06.2016 відповідно до актів №305,307 від 02.05.2018 та 03.05.2018 ;

- №1873 від 10.07.2018 на суму 40 000грн з призначенням платежу «оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 відповідно до акту №307 від 03.05.2018;

- №1905 від 13.07.2018 на суму 30 000грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 відповідно до акту №307 від 03.05.2018;

- № 1955 від 16.07.2018 на суму 50 000грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 відповідно до актів №310,311, 314 від 04.05.2018- 06.05.2018;

- №1956 від 16.07.2018 на суму 50 000грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 відповідно до актів №306/1 від 03.05.2018, №307/1 від 04.05.2018;

- №1982 від 18.07.2018 на суму 400 000грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 відповідно до актів №307/1, №309,310,314, 315,318 від 04.05.2018 по 07.05.2018;

- №703 від 19.07.2018 на суму 100 000грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 відповідно до актів №314 від 06.05.2018;

- №2027 від 23.07.2018 на суму 500 000грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 відповідно до актів №323 від 07.05.2018;

- №2143 від 03.08.2018 на суму 500 000грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018;

- №2174 від 08.08.2018 на суму 45 000грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018;

- №2175 від 08.08.2018 на суму 25 000грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018;

- №2203 від 13.08.2018 на суму 50 000грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018;

- №2244 від 14.08.2018 на суму 100 000грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018;

- №2278 від 15.08.2018 на суму 1 900 000грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 відповідно до акту №323 від 07.05.2018;

- №2319 від 20.08.2018 на суму 1 000 000грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018;

- №2486 від 06.09.2018 на суму 1 100 000грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018;

- № 2512 від 07.09.2018 на суму 30 000грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018;

- №2545 від 12.09.2018 на суму 400 000грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018;

- №2743 від 27.09.2018 на суму 300 000грн - оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018.

Згідно з бухгалтерською довідкою відповідача №1168 від 11.10.2018 станом на 01.06.2018 заборгованість перед ФГ «Агро Захід Буг» за надані транспортні послуги на підставі договору №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 становила 8 492 000,00грн. За період з 01.06.2018 по 10.10.2018 проведено оплату на суму 9 846 000,00грн. У червні 2018 року надано послуги на загальну суму 2 565 550,00грн. Станом на 11.10.2018 борг за надані послуги становить 1 211 550,00грн (том 3,а.с. 6).

В матеріалах справи наявні підписані двома сторонами та скріплені їх печатками акти звіряння взаємних розрахунків за період з квітня по вересень 2018 року (том 4,а.с. 60 -65), згідно з якими:

- за період з 02.04.2018 по 30.04.2018 борг ТОВ «Аве Львів» становить 6 372 646,50грн ;

- за травень 2018року станом на 31.05.2018 борг ТОВ «Аве Львів» становить 10 046 202,50грн ;

- за червень 2018року станом на 30.06.2018 борг ТОВ «Аве Львів» становить 9 303 694,00грн;

- за липень 2018року станом на 31.07.2018 борг ТОВ «Аве Львів» становить 10 453 715,40грн;

- за серпень2018року станом на 31.08.2018 борг ТОВ «Аве Львів» становить 9 439 585,80грн;

- за вересень 2018року станом на 30.09.2018 борг ТОВ «Аве Львів» становить 8 807 899,80грн.

ТОВ «АВЕ Львів» подало Департаменту розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації реєстри товарно-транспортних накладних за березень-вересень 2018року, в яких вказані перевізники ТПВ, зокрема ФГ «Агро Захід Буг» (том 4,а.с. 17-45), на підставі яких Департамент відшкодував відповідачу відповідно до договору №20 від 20.07.2017 додаткові витрати на вивезення твердих побутових відходів, що підтверджується відомостями по трансакціях з Єдиного веб-порталу використання публічних коштів (том 3, а.с.86-113, том 4, а.с.46-59).

На замовлення позивача ТОВ аудиторська фірма «Вест Аудит» надала звіт від 06.12.2019 про фактичні результати стосовно заборгованості ТОВ «АВЕ Львів» перед ФГ «Агро Захід Буг» за договорами № 1/07/2016-Ф від 24.06.2016, №30/09/2016-А від 30.09.2016 та № А-3/010318-ТР від 15.03.2018 про надання транспортних послуг(том 12,а.с. 77-254).

Відповідно до звіту залишок боргу ТОВ «Аве Львів» перед ФГ «Агро Захід Буг» станом на 27.09.2018 складає 8 766 999,80грн, з яких: 8 211 799,80грн -за договором № А-3/010318-ТР від 15.03.2018 та 555 200,00грн - за договором № 1/07/2016-Ф від 24.06.2016.

Аудитор також встановив, що 31.05.2019 на виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/1680/18 приватним виконавцем Меленчуком В.І. стягнено з боржника та перераховано стягувачу 3 614 472,14грн боргу , у зв`язку з чим аудитор вказав, що станом на 31.05.2019 залишок боргу ТОВ «Аве Львів» перед ФГ «Агро Захід Буг» за договором № 1/07/2016-Ф від 24.06.2016 становить 555 200,00грн, за договором № А-3/010318-ТР від 15.03.2018 - 4 597 327,66грн (8 211 799,80грн - 3 614 472,14грн).

В матеріалах справи наявна копія постанови приватного виконавця Меленчука В.І. ВП №58520840 від 15.08.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно з якою на виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/1680/18 від 26.02.2019 про стягнення з ТОВ «Аве Львів» на користь ФГ «Агро Захід Буг» 8 257 099,80грн основного боргу, 18 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу та 123 856,50грн судового збору, стягувачу перераховано 3 614 472,14грн заборгованості ( том - матеріали оскарження ухвали від 23.09.2019, а.с.117).

Дослідивши обставини справи, заслухавши доводи сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджено, що сторони уклали договір №А-3/010318-ТР від 15.03.2018 про надання транспортних послуг, за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання виконати перевезення твердих побутових відходів автомобільним транспортом у приміському й міжміському сполученні, а відповідач-оплатити надані послуги. Договором встановлений строк оплати замовником наданих послуг - протягом 12 -ти банківських днів з дня отримання належним чином оформлених оригіналів актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних, податкових накладних, засвідчених належним чином витягів з системи GPS-моніторингу по здійсненому маршруту.

Згідно з договором його умови застосовуються до відносин між виконавцем та замовником, які виникли з 01.03.2018 (згідно з ч. 3 ст. 631 ЦК України), і він діє до 31.12.2019.

Предметом даного спору є стягнення заборгованості за надані послуги з перевезення ТПВ на підставі договору № А-3/010318-ТР від 15.03.2018 в сумі 8 257 099,80грн. Таку суму заборгованості позивач визначив, виходячи із визнаної відповідачем в бухгалтерській довідці заборгованості станом на 01.06.2018 в сумі 8 492 000,00грн, вартості наданих послуг у червні-вересні 2018року на загальну суму 9 498 099,80грн та здійснених відповідачем оплат протягом червня-вересня 2018року на загальну суму 9 796 000грн ( 8 492 000,00 + 9 498 099,80 - 9 796 000,00 = 8 257 099,80грн).

Апеляційним судом встановлено, що при підрахунку суми заборгованості позивачем допущена арифметична помилка, оскільки 8 492 000,00грн + 9 498 099,80грн - 9 796 000,00грн становить 8 194 099,80грн, тобто на 63 000,00грн ( 8 257 099,80 - 8 194 099,80 = 63 000,00) менше, ніж визначив позивач.

Наданими суду актами виконаних робіт, підписаними керівниками двох сторін та скріпленими їх печатками , товарно-транспортними накладними з відмітками одержувачів про отримання вантажу, підтверджено, що на виконання договору №А-3/010318-ТР від 15.03.2018 позивач надав відповідачу, а відповідач прийняв транспортні послуги з вивезення ТПВ за період з 15.03.2018 по 31.05.2018 на загальну суму 8 433 000,00грн та за період з червня по вересень 2018 на загальну суму - 9 498 099,80грн.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтвердив, що до 15.03.2020 сторони не складали і не підписували актів виконаних робіт на підставі договору №А-3/010318-ТР від 15.03.2018.

Отже, станом на 01.06.2018 заборгованість за договором №А-3/010318-ТР від 15.03.2018 не могла становити 8 492 000,00грн, оскільки наданими суду актами виконаних робіт та товарно-траспортними накладними підтверджено надання послуг станом на 01.06.2018 на загальну суму 8 433 000,00грн.

В період з 11.06.2018 по 27.09.2018 відповідач перерахував позивачу кошти за транспортні послуги на загальну суму 9 846 000,00грн, що підтверджено платіжними дорученнями та виписками банку.

У всіх платіжних дорученнях ( крім №1849 від 09.07.2018 на суму 50 000,00 грн ) відповідач вказав в призначеннях платежу: оплата за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018, а в деяких платіжних дорученнях відповідач вказав крім договору конкретні номери і дати актів за березень-травень 2018 року.

В платіжному дорученні №1849 від 09.07.2018 на суму 50 000 грн в призначенні платежу відповідач вказав: оплата за транспортні послуги згідно з договором №01/07/2016-Ф від 24.06.2016 відповідно до актів №305,307 від 02.05.2018 та 03.05.2018 .

Апеляційним судом встановлено , що в актах №305від 02.05.2018 та №307 від 03.05.2018 вказано, що вони складені згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 (том 4, а.с. 146,149).

Інших актів №305від 02.05.2018 та №307 від 03.05.2018, які були б складені на підставі договору №01/07/2016-Ф від 24.06.2016, суду не надано.

Названі обставини дають підстави для висновку, що в платіжному дорученні №1849 від 09.07.2018 на суму 50 000,00 грн в призначенні платежу допущена описка щодо договору, що по цьому платіжному дорученню кошти фактично сплачені за транспортні послуги згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018.

Отже, сума заборгованості за договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 мала бути визначена з урахуванням оплати відповідачем послуг на загальну суму 9 846 000,00грн, в той час як позивач врахував оплату на суму 9 796 000, 00 грн, неправомірно не врахувавши сплату платіжним дорученням №1849 від 09.07.2018 коштів в сумі 50 000 ,00грн за надані послуги відповідно до актів №305від 02.05.2018 та №307 від 03.05.2018, які складені згідно з договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018.

Відтак апеляційний суд частково погоджується з доводами скаржника щодо неврахування позивачем при визначенні суми боргу за договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 сплати платіжним дорученням №1849 від 09.07.2018 коштів за послуги в сумі 50 000,00грн.

Апеляційний суд не бере до уваги посилання відповідача на протиправну поведінку колишніх посадових осіб відповідача при підписанні актів виконаних робіт за березень-травень 2018року, що стало підставою для відкриття кримінального провадження, оскільки відсутній обвинувальний вирок суду, який в силу ч.6 ст.75 ГПК України є обов`язковим для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про ненадання позивачем в березні -травні 2018року послуг з перевезення ТПВ, які ґрунтуються на відповіді ПП «Комп`ютерінфо та сучасні технології» на адвокатський запит представника відповідача адвоката Бережної Т.В. (том 8, а.с. 35-44), в якій вказано, що інформація, зазначена у доданих до адвокатського запиту витягах з системи GPS -моніторингу руху транспорту про рух автомобілів за вказаною траєкторією до місця призначення за період з 01.03.2018 по 31.05.2018 не підтверджується даними, які містяться в системі GPS -моніторингу Freetrack, з огляду на наступне.

За умовами договору №А-3/010318-ТР ( пункти 4.3, 4.5 ) підтвердженням факту здійснення перевезення вантажу є оригінали ТТН з відміткою одержувача вантажу, акти наданих послуг, підписані уповноваженими особами, та засвідчені належним чином витяги з GPS-моніторингу по здійсненому маршруту.

Як вказано вище, на підтвердження факту здійснення перевезень суду надані ТТН з відмітками одержувачів про отримання вантажу, акти наданих послуг та витяги з GPS-моніторингу Freetrack по здійснених маршрутах, які підписані позивачем і відповідачем та скріплені їх печатками.

ПП «Комп`ютерінфо та сучасні технології» на підставі договору №14/01-15П від 14.01.2015 надає відповідачу послуги абонентського обслуговування пристрою GPS моніторингу шляхом надання доступу відповідачу як замовнику до сервера системи «Freetrack» і відповідач як замовник самостійно здійснює контроль руху транспортних засобів.

Згідно з поясненнями представника позивача, які не спростовані відповідачем, хоча договором ( п.4.6) передбачено надання виконавцем (позивачем) замовнику (відповідачу), зокрема, витягів з системи GPS-моніторингу руху транспорту для здійснення оплати послуг, позивач не має доступу до системи GPS-моніторингу руху транспорту і не може самостійно отримати витяги. Надавав позивачу витяги з GPS-моніторингу руху транспорту відповідач, які були ним підписані, позивач звіряв їх з ТТН, підписував і повертав відповідачу разом з ТТН .

Пояснення представника позивача підтверджуються умовами договору №14/01-15П від 14.01.2015, укладеного відповідачем з ПП «Комп`ютерінфо та сучасні технології», наданими суду витягами з системи GPS -моніторингу Freetrack перевезень вантажу за березень - травень 2018 року, які підписані позивачем і відповідачем та скріплені їх печатками. Крім того,як вбачається з матеріалів справи, відповідач не звертався до позивача щодо відсутності витягів з системи GPS-моніторингу руху транспорту Freetrack чи щодо не підтвердження названою системою вказаних в ТТН маршрутів руху транспорту. Натомість, у червні - вересні 2018 року відповідач здійснював оплату за надані послуги.

Апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на те, що акти звіряння взаємних розрахунків за червень -вересень 2018року, зокрема, за вересень 2018 року, не містять підпису директора відповідача, оскільки на підтвердження здійснення господарських операцій за договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 суду надані підписані відповідачем первинні бухгалтерські документи ( ТТН, акти виконаних робіт, платіжні доручення), в той час як акти звіряння розрахунків є похідними документами від первинних.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив ухвалою від 12.12.2019 у задоволенні клопотання відповідача від 12.12.2019 про приєднання до матеріалів справи доказів (подорожніх листів, актів про надання послуг іншими контрагентами відповідача, які підтверджують обсяги зібраних та захоронених відходів) на підставі ч.8 ст. 80 ГПК України та не прийняв їх до розгляду у зв`язку з тим, що такі докази не були подані у встановлений законом строк. Відтак апеляційний суд відповідно до приписів ч.3 ст.269 ГПК України не приймає та не надає оцінки цим доказам, які скаржник додав до апеляційної скарги.

Заперечуючи позовні вимоги у повному обсязі, відповідач не навів в апеляційній скарзі доводів на підтвердження своїх заперечень щодо наданих послуг у червні-вересні 2018року. У судовому засіданні апеляційного суду представник скаржника посилався на окремі недоліки підписаних двома сторонами актів виконаних робіт за червень-вересень 2018року, зокрема вказував на зазначення в них номерів транспортних засобів, що належать не позивачу, а іншим особам, які не передавали їх в лізинг чи оренду, а також транспортних засобів, які по своїх технічних характеристиках не могли здійснювати перевезення ТПВ.

Апеляційний суд не приймає ці доводи до уваги, оскільки договором ( п.4.6) встановлено, що у разі неналежного оформлення документів або за наявності розбіжностей у відомостях чи даних замовник повинен повідомити виконавця протягом 7 календарних днів з моменту подання документів, підтверджуючих факт надання послуг. У цьому випадку виконавець зобов`язаний протягом 7 календарних днів з моменту отримання такого повідомлення від замовника подати замовнику виправлені або коригуючі документи.

Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що він звертався до позивача щодо неналежного оформлення отриманих від позивача актів виконаних робіт за червень-вересень 2018року, а підписав ці акти без жодних зауважень.

Крім того, згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18, від 03.02.2020 у справі №909/1073/17, від 29.01.2020 у справі №916/922/19, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю. А відтак, окрім обставин оформлення первинних документів має бути досліджено наявність або відсутність реального надання послуг за договором.

Позивач оформив податкові накладні щодо здійснених ним відповідно до договору №А-3/010318-ТР від 15.03.2018 господарських операцій з перевезення ТПВ згідно з актами виконаних робіт, які зареєстровані в ЄРПН, а відповідач використав податковий кредит, подав Департаменту розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації реєстри товарно-транспортних накладних та отримав від Департаменту на підставі договору №20 від 20.07.2017 відшкодування додаткових витрат на вивезення твердих побутових відходів, що підтверджується відомостями по трансакціях з Єдиного веб-порталу використання публічних коштів.

Проте, відповідач оплатив надані йому позивачем на підставі договору №А-3/010318-ТР від 15.03.2018 послуги з перевезення ТПВ частково в сумі 9 846 000,00грн.

Таким чином, враховуючи надані суду ТТН, акти виконаних робіт, витяги з системи GPS-моніторингу руху транспорту Freetrack, підписані позивачем та відповідачем, податкові накладні, платіжні доручення , апеляційний суд вважає, що факти надання позивачем послуг з перевезення ТПВ за період з 15.03.2018 по 31.05.2018 на загальну суму 8 433 000,00грн та за період з червня по вересень 2018 на загальну суму 9 498 099,80грн на підставі договору №А-3/010318-ТР від 15.03.2018 і прийняття їх відповідачем та часткової оплати послуг відповідачем в сумі 9 846 000,00грн підтверджені належними і допустимими доказами.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку,що обґрунтованими є вимоги позивача в частині стягнення 8 085 099, 80грн заборгованості ( 8 433 000,00 + 9 498 099,80 - 9 846 000,00= 8 085 099, 80). В іншій частині, а саме: в частині стягнення 172 000,00грн боргу (8 257 099,80грн позовні вимоги - 8 085 099,80грн) вимоги позивача є необґрунтованими.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами , що при виконанні наказу суду, виданого на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 24.01.2019 у даній справі № 914/1680/18 про стягнення з відповідача на користь позивача 8 257 099,80 грн основного боргу, 123 856,50 грн судового збору та 18 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, приватний виконавець Меленчук В.І. стягнув з відповідача та перерахував позивачу 3 614 472,14грн боргу.

Однак, постановою Верховного Суду від 15.08.2019 скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 24.01.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.05.2019 у справі №914/1680/18, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, у зв`язку з чим виконавець виніс постанову №58520840 від 15.08.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу.

За приписами ч.2 ст. 333 ГПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він:

1) закриває провадження у справі;

2) залишає позов без розгляду;

3) відмовляє в позові повністю;

4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Частиною 5 вказаної статті встановлено, що питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

З матеріалів справи та зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що при новому розгляді справи жодна із сторін не подавала суду заяви про поворот виконання рішення від 24.01.2019 у даній справі №914/1680/18, яке скасоване Верховним Судом.

Оскаржуваним рішенням суд першої інстанції закрив провадження у справі в частині стягнення 3 659 772,14грн заборгованості на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору та стягнув з відповідача на користь позивача 4 597 327,66грн основного боргу. Суд визначив суму заборгованості, в частині якої закрито провадження (3 659 772,14грн), як різницю між ціною позову 8 257 099,80грн та розміром заборгованості за договором №А-3/010318-ТР від 15.03.2018 станом на 31.05.2019 в сумі 4 597 327,66грн, встановленим звітом ТОВ аудиторська фірма «Вест Аудит» від 06.12.2019, наданим на замовлення позивача.

Апеляційний суд вважає такі висновки суду помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23.07.2018 у справі № 927/8/17 та від 15.01.2020 у справі №911/3197/17 , під предметом спору розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, якщо наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Сам лише факт перерахування коштів на виконання рішення місцевого господарського суду про стягнення заборгованості, яке в подальшому було скасоване, за наявності заперечень відповідача проти задоволення позову, не може свідчити, що між сторонами відсутній предмет спору.

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача 8 257 099,80грн заборгованості за договором №А-З/010318-ТР від 15.03.2018 за надані послуги з перевезення ТПВ. Підставою позову є неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо оплати цих послуг.

Відповідач заперечував позовні вимоги у повному обсязі, він не сплачував позивачу у добровільному порядку заборгованості, яка є предметом спору. Частина боргу в сумі 3 614 472,14грн була стягнена з відповідача виконавцем та перерахована позивачу при примусовому виконанні рішення суду від 24.01.2019 у даній справі №914/1680/18, яке в подальшому за касаційною скаргою відповідача було скасоване Верховним Судом.

Названі обставини свідчать про помилковість висновку суду щодо відсутності предмета спору в частині стягнення 3 659 772,14грн заборгованості.

Відтак апеляційний суд погоджується з доводами скаржника про неправомірне закриття судом першої інстанції провадження у справі в частині стягнення 3 659 772,14грн заборгованості на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Крім того, висновки, викладені в аудиторському звіті від 06.12.2019, про залишок заборгованості відповідача перед позивачем за договором № А-3/010318-ТР від 15.03.2018 станом на 28.09.2018 в сумі 8 211 799,80грн та станом на 31.05.2019 в сумі 4 597 327,66грн, суперечать встановленим вище фактичним обставинам справи, а саме: надання позивачем на підставі договору №А-3/010318-ТР від 15.03.2018 послуг з перевезення ТПВ за період з 15.03.2018 по 31.05.2018 на загальну суму 8 433 000,00грн та за період з червня по вересень 2018 на загальну суму - 9 498 099,80грн, сплату відповідачем позивачу за надані послуги коштів в сумі 9 846 000,00грн та про заборгованість відповідача в сумі 8 085 099, 80грн ( 8 433 000,00 + 9 498 099,80 - 9 846 000,00= 8 085 099, 80).

Апеляційний суд вважає, що аудиторський звіт від 06.12.2019 не може братися до уваги , оскільки зі змісту вказаного звіту та додатків до нього вбачається, що аудитор проводив дослідження заборгованості ТОВ «Аве Львів» перед ФГ «Агро Захід Буг» за трьома договорами : №1/07/2016-Ф від 24.06.2016, №30/09/2016-А від 30.09.2016та № А-3/010318-ТР від 15.03.2018, аудитор визначив суми наданих послуг по роках, а не за конкретними договорами, в звіті не вказано на яку суму були надані послуги та на яку оплачені за кожним договором зокрема, відтак неможливо встановити на підставі яких саме первинних бухгалтерських документів (ТТН, актів виконаних робіт, платіжних доручень ) аудитор встановив залишок заборгованості відповідача перед позивачем за договором № А-3/010318-ТР від 15.03.2018 станом на 28.09.2018 в сумі 8 211 799,80грн та станом на 31.05.2019 в сумі 4 597 327,66грн.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неправомірно визначив на підставі аудиторського звіту заборгованість відповідача в сумі 3 659 772,14грн, в частині стягнення якої закрив провадження у справі, та в сумі 4 597 327,66грн, яку стягнув з відповідача на користь позивача.

Як вказано вище, апеляційним судом встановлено, що обгрунтованими є вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором № А-3/010318-ТР від 15.03.2018 за надані послуги з перевезення ТПВ на суму 8 085 099,80грн, а в частині стягнення 172 000,00грн боргу вимоги є необгрунтованими і не підлягають до задоволення.

Разом з тим, враховуючи те, що із заявленої до стягнення заборгованості в сумі 8 257 099,80грн, обґрунтованими є вимоги на суму 8 085 099,80грн, що частина заборгованості в сумі 3 614 472,14грн вже стягнена з відповідача і перерахована позивачу приватним виконавцем при виконанні рішення суду від 24.01.2019 у даній справі, яке в подальшому скасоване Верховним Судом, апеляційний суд вважає, що з метою недопущення подвійного стягнення з відповідача коштів в сумі 3 614 472,14грн та порушення прав відповідача, позов належить задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 4 470 627,66грн боргу(8 085 099,80 -3 614 472,14), тобто стягнути суму боргу за мінусом вже стягненої суми боргу. В частині стягнення 172 000,00грн боргу у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що при вирішенні спору суд не з`ясував обставин, що мають значення для справи, та визнав встановленими обставини, які не доведені, внаслідок чого дійшов помилкових висновків про закриття провадження у справі в частині стягнення 3 659 772,14грн боргу та про стягнення з відповідача 4 597 327,66грн боргу.

Отже, рішення Господарського суду Львівської області від 15.01.2020 у справі №914/1680/18 належить скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 4 470 627,66грн заборгованості (з урахуванням стягненої виконавцем заборгованості в сумі 3 614 472,14грн). В частині стягнення 172 000,00грн заборгованості у задоволенні позову відмовити.

До позовної заяви позивач додав розрахунок понесених судових витрат на суму 56 425,00грн (38 425,00грн - сплачений судовий збір за подання позовної заяви, 18 000,00грн - витрати на професійну правничу допомогу ( вартість складання позовної заяви, підготовки та збирання доказів, їх вивчення та аналіз, здійснення розрахунку заборгованості згідно з договором про надання правової допомоги) та докази на їх підтвердження( т.1, а.с. 215-224).

При розгляді справи судом першої інстанції позивачу надавало правову допомогу АО «Адвокатська компанія «А.З. Партнери» на підставі договору №179-0328 про надання правової допомоги від 03.09.2018.

АО «Адвокатська компанія А.З. Партнери» виставило ФГ «Агро Захід Буг» рахунок №450 від 07.09.2018 на суму 18 000,00грн на оплату юридичних послуг( том 1.а.с. 222).

У деталізації до цього рахунку вказані види робіт і час, затрачений на їх виконання (складання позовної заяви, аналіз, вивчення та збирання доказів - 3 год; здійснення розрахунку заборгованості - 3 год , підготовка копії позовної заяви з додатками для відправки відповідачу 1.30год)(том 1,а.с. 223).

Платіжним дорученням №407 від 07.09.2018 ФГ «Агро Захід Буг» перерахувало АО «Адвокатська компанія «А.З. Партнери» 18 000,00грн з призначенням платежу -правова допомога згідно з договором №170-0328 від 03.09.2018 (том 1, а.с. 224).

Названі вище докази підтверджують фактичне понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, надану йому у суді першої інстанції.

За приписами ст. 129 ГПК України судовий збір та інші судові витрати у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відтак судові витрати належить покласти на сторони пропорційно до задоволених позовних та апеляційних вимог, а саме:

- за розгляд справи судом першої інстанції з відповідача на користь позивача належить стягнути 121 255,51грн судового збору та 17622,00грн витрат на професійну правничу допомогу;

- за перегляд рішення апеляційним судом з позивача на користь відповідача належить стягнути 3 901,48грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 86, 126, 129, 231, 236, 254, 269, 270, 275, 277, 278, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 15.01.2020 у справі №914/1680/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей Вейст Менеджмент» , ідентифікаційний код 33951598, місцезнаходження: 79024, Львівська обл., місто Львів, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 176, на користь Фермерського господарства «Агро Захід Буг», ідентифікаційний код 33963488, місцезнаходження: 80513, Львівська область, Буський район, село Ленарівка, 4 470 627,66грн заборгованості( з урахуванням стягненої заборгованості в сумі 3 614 472,14грн), 121 255,51грн судового збору та 17 622,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

В частині стягнення 172 000,00грн боргу в задоволенні позову відмовити.

3. Стягнути з Фермерського господарства «Агро Захід Буг», ідентифікаційний код 33963488, місцезнаходження: 80513, Львівська область, Буський район, село Ленарівка, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековей Вейст Менеджмент», ідентифікаційний код 33951598, місцезнаходження: 79024, Львівська обл., місто Львів, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 176, - 3 901,48грн судового збору за перегляд рішення апеляційним судом.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у строки та в порядку, визначені ст. ст. 286-291 ГПК України.

5. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повна постанова складена 02.07.2020

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич