ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2020м. ДніпроСправа № 904/1640/20

за позовом Приватного акціонерного товариства "КРАСНОДОНВУГІЛЛЯ"

до Приватне підприємство "ЦЕНТРСПЕЦТЕХНІКА"

про визнання недійсним третейського застереження в договорі

Суддя Манько Г.В.

За участю секретаря судового засідання Федьковської О.В.

Представники:

Від позивача: не з`явився.

Від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Краснодонвугілля" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом та просить визнати недійсним третейське застереження, яке викладене в п. 9.2 Договору №79-У/02-17КУО оренди нерухомого майна від 01.02.2017р., укладеного між ПРАТ "Краснодонвугілля" та ПП "Центрспецтехніка" та стягнути з відповідача судові витрати у справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Відповідач в судове засідання не з`явився, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.

У судовому засіданні на підставі ст. 233 Господарського процесуального кодексу України прийнято рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2017р. приватним підприємством "Центрспецтехніка" та приватним акціонерним товариством "Краснодонвугілля" підписано договір оренди рухомого майна №79-У/02-17КУО (далі Договір).

В порядку та на умовах, передбачених цим договором, Орендодавець передає Орендарю за плату на певний строк у користування бурові комплекси (далі по тексту - об`єкт оренди) для здійснення буріння і тампонажу поверхневих дегазаційних свердловин (п.1.1 Договору).

Згідно п. 1.2 Договору склад і вартість об`єкта оренди з урахуванням її індексації узгоджується сторонами з Додатку №1 до цього договору, яке підписується уповноваженими представниками сторін, завіряється печатками сторін і є невід`ємною частиною цього договору.

Умовами п. 1.3 Договору визначено, що цільове призначення об`єкта оренди; буріння та тампонаж поверхневих дегазаційних свердловин.

Відповідно до п. 1.4 Договору Амортизаційні відрахування на об`єкт оренди нараховуються Орендодавцем згідно з чинним законодавством, і використовуються на повне оновлення об`єкта оренди.

Всі спори, що виникають між сторонами за цим договором або у зв`язку з ним, вирішуються шляхом переговорів між уповноваженими представниками сторін ( п. 9.1 Договору).

Пунктом 9.2 Договору передбачено, що якщо суперечки і розбіжності, зазначені в п. 9.1. цього договору, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх вирішення здійснюється відповідно до матеріального права України в Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова група» (відповідно до регламентом зазначеного суду), рішення якого є остаточним і обов`язковим для сторін і підлягає виконанню сторонами в терміни, зазначені в рішенні суду. Закінчення строку дії даного договору не призводить до припинення дії викладеного в цьому договорі згоди сторін про порядок врегулювання спору.

Вимогами ст. 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Статтею 12 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Умови спірного п. 9.2 Договору не суперечать приписам Закону України "Про третейські суди".

Також умови п. 9.2 Договору не містять безпосередньої заборони сторонам Договору для звернення за захистом своїх прав до Господарських судів України.

Господарський суд вважає, що наявність у Договорі спірного п. 9.2 не позбавляє сторін Договору права на звернення за захистом своїх прав до Господарських судів України, отже і не порушує права позивача.

Згідно вимог ст. 81 Господарського процесуального кодексу України Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

До клопотання про витребування доказів позивачем не долучено належних доказів неможливості самостійно надати докази. Не надано доказів вжиття заходів, яких позивач, який подає клопотання, вжив для отримання доказу самостійно. Суд витребовує докази виключно при дотриманні стороною приписів ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем не було дотримано умови, визначені у ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Наявні у справі докази є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України .

Повне рішення складено 06.07.2020

Суддя Г.В. Манько