ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
01.07.2020 Справа № 908/1622/20
м. Запоріжжя Запорізької області
Суддя господарського суду Запорізької області Зінченко Н.Г., розглянувши матеріали позовної заяви б/н від 19.06.2020 (вх. № 1752/08-07/20 від 26.06.2020)
про стягнення 2675068,68 грн.
Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2020 справу № 908/1622/20 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.
Пунктом 1 частини 1 статті 175 ГПК України унормовано, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтертул+», м. Дніпро позовну заяву, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, у зв`язку з наступним.
Позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з вимогою до Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 2675068,68 грн. заборгованості.
За приписами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.
У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір господарським, слід виходити з визначень, наведених у частині 1 статті 3 ГК України, а саме: під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.
Підвідомчість це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції.
Спори, що віднесені до підвідомчості господарських судів, кваліфікуються за сукупністю предметного та суб`єктного критеріїв. За предметним критерієм до компетенції господарських судів відносяться спори, що виникли при здійсненні господарської діяльності та інші передбачені статтею 20 ГПК України. За суб`єктним критерієм до компетенції господарських судів відносяться спори, що виникають між юридичними особами та фізичними особами-підприємцями, фізичними особами, які не є підприємцями, державними органами, органами місцевого самоврядування.
Отже, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:
- участь у спорі суб`єкта господарювання;
- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;
- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;
- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
Приписами статей 4, 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.
Суд належним чином визначає характер спору, суб`єктний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог та з огляду на викладене визначає до юрисдикції якого суду відноситься спір.
За приписами ст. 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.
Таким чином, стороною у господарській справі може бути юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.
Статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» встановлено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Таким чином, судом встановлено, що Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» не має статусу юридичної особи, отже, не може бути стороною у господарському процес.
За таких обставин, суд відмовляє у відкритті провадження у справі за позовом до Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 2675068,68 грн. заборгованості на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України
Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням. Однак в якості відповідача має бути зазначена юридична особа. В такому випадку позовна заява має містити обґрунтування визначення підсудності з посиланням на ч. 3 ст.29 ГПК України.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст., ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 01.07.2020.

Копію даної ухвали направити сторонам у справі.

Телефон контакт-центру 0-800-501-492.

Додаток (на адресу заявника): позовна заява з додатками на 33-х аркушах, в тому числі оригінал акту господарського суду Запорізької області від 26.06.2020 у справі № 908/1622/20; оригінали описів вкладення у цінний лист від 23.06.2020 і від 24.06.2020; оригінал поштової накладної «Укрпошта експрес» № 602, оригінал фіскального чеку від 23.06.2020 ПН № 55.

Суддя Н.Г. Зінченко

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 261 цього Кодексу.