ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2020 р. Справа№ 910/13644/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 04.06.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Васильківтрансавто» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 (повний текст рішення складено 14.02.2020)

у справі №910/13644/19 (суддя - Ягічева Н.І.)

за позовом Приватного підприємства «Васильківтрансавто»

до Акціонерного товариства «Київпассервіс»

про примусове виконання обов`язку в натурі

1. Зміст позовних вимог та заперечень

У жовтні 2020 року Приватне підприємство «Васильківтрансавто» звернулось до Господарського суду міста Києва із вказаним позовом до Акціонерного товариства «Київпассервіс» про визнання договору діючим від 09.03.2016 №65-16т та просив примусити (зобов`язати) відповідача виконати обов`язок в натурі, який виник відповідно до пунктів договорів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Міністерством інфраструктури України видано наказ «Про продовження строку дії дозволів на перевезення пасажирів на міжміському та приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут)», цим наказом продовжено строк дії дозволів на 5 років, проте, відповідач повідомив позивача про закінчення термінів дії дозвільних документів та відповідно до п.8.1., п.8.5. договору припинив надання автостанційних послуг. Водночас відповідачем проінформовано позивача, що у разі повторного отримання дозвільних документів, необхідно укласти новий договір. На думку позивача відповідач порушує взяті на себе зобов`язання за договором, припинивши надання автостанційних послуг з 19.06.2019 в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач у відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечив та зазначив про те, що відносини між власниками автостанцій та автомобільними перевізниками є договірними, а тому договір з позивачем має бути укладений відповідачем після та на підставі отримання позивачем відповідного дозволу (договору) на пасажирські перевезення. Таким чином, підстави надавати послуги автостанціями, що є у власності відповідача, за новими отриманими позивачем дозволами (договорами) без укладеного ним договору, у відповідача відсутні.

У відповідь на відзив, позивач вказав, що відповідач продовжував надавати послуги позивачеві по новим бланкам дозвільних документів до певного часу, а потім з незрозумілих причин, незаконно та протиправно відмовився від його виконання.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

07.07.2014 позивачу виданий дозвіл серії УП № 000964 на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування на маршрут Київ-Гайсин, рейси №295/296, терміном з 19.06.2014 по 18.06.2019. Відповідно до п.22 дозволу термін дії дозволу та витягу з нього не подовжується.

07.07.2014 позивачу виданий дозвіл серії УП № 000970 на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування на маршрут Київ-Трускавець-Бориспіль, рейси №893/894, терміном з 19.06.2014 по 18.06.2019. Відповідно до п.22 дозволу термін дії дозволу та витягу з нього не подовжується.

28.07.2015 позивачу виданий дозвіл серії УП № 001847 на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування на маршрут Київ-Миколаїв ч/з Первомайськ, рейси №171/172, терміном дії до з 30.07.2015 по 24.09.2019. Відповідно до п.22 дозволу термін дії дозволу та витягу з нього не подовжується.

30.08.2016 позивачу виданий дозвіл № 009095 на міжнародні регулярні перевезення пасажирів між Україною та Російською Федерацією на автобусному маршруті Київ-Москва, терміном дії до 29.08.2019.

09.03.2016 між Державним підприємством «Київпассервіс», правонаступником якого є відповідач (далі - відповідач, підприємство) та Приватним підприємством «Васильківтрансавто» (далі - позивач, автомобільний перевізник) був укладений договір №65-16т від 09.03.2016 про надання послуг автостанціями та автовокзалом «Київ» автомобільному перевізнику.

У відповідності до п.п. 1.1.,1.2. договору, предметом цього договору є надання послуг підприємством автомобільному перевізнику, пов`язаних з відправленням і прибуттям пасажирів. Підприємство надає автомобільному перевізникові на території автостанції м. Києва та області та автовокзалу «Київ», підпорядкованих ДП «Київпассервіс», комплекс обов`язкових послуг (продажем проїзних квитків, диспетчерським управлінням, організацією прибуття і відправлення автобусів, інформування водіїв щодо умов дорожнього руху, а також інші послуги відповідно до вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» та Правил, під час здійснення регулярних пасажирських перевезень на автобусних маршрутах загального користування).

Згідно з п.2.1.1 договору позивач зобов`язувався мати документи для здійснення регулярних пасажирських перевезень на автобусних маршрутах загального користування згідно зі ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» та надати відповідачу завірені належним чином копії: виписки та довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), свідоцтва платника податку та виписки з ЄДР (або витягу з ЄДР), ліцензії, дозвільних документів виданих організатором регулярних пасажирських перевезень.

Відповідно до п 2.1.2 договору позивач зобов`язувався надавати працівникам автостанції (автовокзалу «Київ») для перевірки документи (договір чи дозвіл організатора регулярних пасажирських перевезень, розклад руху, таблиця вартості проїзду, квитково-касовий лист та ін.), на підставі яких виконуються регулярні пасажирські перевезення на автобусних маршрутах загального користування відповідно до ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Цей договір набуває чинності з дня його підписання і діє протягом терміну дії дозволу (договору) організатора перевезень на виконання регулярних пасажирських перевезень (п.8.1. договору).

Відповідно до п.8.5. договору, чинність цього припиняється внаслідок закінчення стоку, на який його було укладено.

17.05.2019 наказом Міністерства інфраструктури України №362 «Про продовження строку дії дозволів на перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут)» продовжено Приватному підприємству «Васильківтрансавто» строк дії дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних автобусних маршрутах загального користування серії УП № 000964 на маршрут Київ-Гайсин, рейси №295/296 на 5 років, серії УП № 000970 на маршрут Київ-Трускавець-Бориспіль, рейси №893/894 на 5 років.

28.05.2019 відповідач направив на адресу позивача лист №1/08-17/311, в якому повідомив, що у зв`язку з закінченням терміну дії дозвільних документів організатора перевезень, згідно з п.8.1, 8.2 розділу 8 Договору №65-16т від 09.03.2016 «Про надання послуг автостанціями та автовокзалом «Київ» автомобільному перевізнику», відповідач припиняє надання автостанційних послуг, в частині зазначеного договору: з 19.06.2019 на міжміському міжобласному маршруті Київ-Гайсин, рейси №295/296 та міжміському міжобласному маршруті Київ-Трускавець-Бориспіль, рейси №893/894, з 30.08.2019 на міжнародному маршруті Київ-Москва, з 25.09.2019 на міжміському маршруті Київ-Миколаїв ч/з Первомайськ, рейси №171/172.

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 31.05.2019 №409 «Про затвердження Протоколу №151 засідання Комісії для розгляду звернень перевізників та прийняття рішень про відкриття, закриття, внесення змін до функціонуючого маршруту, продовження дії дозволу на регулярних міжнародних автомобільних маршрутах загального користування» продовжено позивачеві термін дії дозволу на автобусному маршруті Київ-Москва.

05.06.2019 позивачу виданий дозвіл серії ВМ № 000414 на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування на маршрут Київ-Гайсин, рейси №295/296, терміном з 19.06.2019 по 18.06.2024.

05.06.2019 позивачу виданий дозвіл серії ВМ № 000415 на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування на маршрут Бориспіль-Київ-Трускавець, рейси №893/894, терміном з 19.06.2019 по 18.06.2024.

08.07.2019 позивачу виданий дозвіл серії БВ № 012899 на міжнародні регулярні перевезення пасажирів між Україною та Російською Федерацією на автобусному маршруті Київ-Москва, терміном дії до 07.07.2024.

09.09.2019 позивачу виданий дозвіл серії ВМ № 000529 на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування на маршрут Київ-Миколаїв ч/з Первомайськ, рейси №171/172, терміном дії з 25.09.2019 по 24.09.2024.

12.06.2019 позивач направив на адресу відповідача лист-відповідь №01, в якому зазначив, що строк дії деяких дозволів продовжено на 5 років, а тому зазначені дозволи є продовженими, що виключає причини припинення надання автостанційних послуг.

01.08.2019 наказом Міністерства інфраструктури України №587 «Про продовження строку дії дозволів на перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут)» продовжено Приватному підприємству «Васильківтрансавто» строк дії дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних автобусних маршрутах загального користування серії УП № 001847 на маршрут Миколаїв-Київ ч/з Первомайськ, рейси 171/172 на 5 років.

Цим же наказом Державній службі України з безпеки на транспорті доручено забезпечити оформлення та видачу автомобільним перевізникам дозволів на перевезення пасажирів на міжобласних автобусних маршрутах загального користування та витягів з них.

02.09.2019 позивач надіслав на адресу відповідача претензію за вих.№334 та вимагав припинити фізичні перешкоди для в`їзду автобусів підприємства на територію автостанції «Південна» та автовокзалу «Київ», неухильно та в повному обсязі виконувати умови укладеного договору.

26.09.2019 позивач звернувся до відповідача з листом №342, в якому позивач повідомив про порушення відповідачем чинного законодавства та укладеного між сторонами договору, а також вимагав негайно розпочати надання послуг автовокзалом «Київ» позивачу як автомобільному перевізнику.

26.09.2019 позивач надіслав на адресу відповідача претензію за вих.№343 та вимагав припинити фізичні перешкоди для в`їзду автобусів підприємства на територію автостанції «Південна» та автовокзалу «Київ» у м. Києві, автостанції у м. Тетіїв, неухильно та в повному обсязі виконувати умови укладеного договору.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі №910/13644/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що Міністерство інфраструктури України прийняло управлінське рішення про продовження строку дії дозволів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування строком на 5 років.

В свою чергу, як і визначено Порядком видачі дозволів, Державною службою України безпеки на транспорті було видано нові Дозволи (укладено нові договори) на перевезення пасажирів, а не продовжено строк дії попередніх Дозволів (договорів), оскільки нові Дозволи (договори) не містять ніяких посилань на те, що вони є продовженими за виданими раніше Дозволам (договорами), і вони також мають нову серію та номер.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, АТ «Київпассервіс» припинило надання автостанційних послуг за договором в частині обслуговування зазначених вище маршрутів, згідно чинного законодавства.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство «Васильківтрансавто» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 у справі №910/13644/19 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд не дослідив і не надав належної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, а тому, на думку скаржника, таке рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про те, що видані позивачу дозволи не містять посилань на їх продовження, містять нові строки, а тому є новими, оскільки законодавством передбачено їх продовження, що також підтверджується рішеннями відповідної комісії. Крім того, відповідачем надавались автостанційні послуги позивачеві вже після продовження терміну дії дозволів, що вказує на продовження договору.

Відповідач посилається на те, що суд першої інстанції невірно застосував норми статті 32 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме, дійшов помилкового висновку щодо наявності обов`язку позивача укласти договір з автостанцією про надання відповідних автостанційних послуг.

5. Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги

Відповідачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

У березні 2020 року Приватне підприємство «Васильківтрансавто» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі №910/13644/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/13644/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Васильківтрансавто» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі №910/13644/19 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

26.03.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Приватного підприємства «Васильківтрансавто» надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, справу призначено до розгляду на 28.05.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2020 у зв`язку з неявкою представника відповідача відкладено розгляд справи на 04.06.2020.

У судове засідання 04.06.2020 з`явилися представники позивача та відповідача

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, рішення місцевого суду від 06.02.2020 у справі №910/13644/19 скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

7. Джерела права й акти їх застосування

Господарський кодекс України

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, в тому числі, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Цивільний кодекс України

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Закон України «Про автомобільний транспорт»

Відповідно до ст.3 Закону, останній регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Згідно з ст.32 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, із власниками автостанцій визначаються договором. Предметом договору автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, з власниками автостанцій є надання послуг та виконання робіт, пов`язаних з відправленням і прибуттям пасажирів.

Автостанції надають автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, - послуги, пов`язані з відправленням та прибуттям автобусів згідно з розкладом руху (ст.36 Закону).

Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №1081.

Відповідно до п.1 Порядку цей Порядок визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі області (внутрішньообласний маршрут), автобусному маршруті, що не виходить за межі території району (внутрішньорайонний маршрут), автобусному маршруті, що проходить у межах населеного пункту (міський маршрут), та автобусному маршруті, що проходить у межах об`єднаної територіальної громади (далі - конкурс), а також процедуру визначення автомобільного перевізника для роботи на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут).

Згідно з визначеннями, наведеними у п.2 Порядку організатор - орган виконавчої влади, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, який самостійно або із залученням робочого органу проводить конкурс.

За приписами п.6 Порядку об`єктом конкурсу може бути: маршрут (кілька маршрутів) та/або оборотний рейс (кілька оборотних рейсів) міжміського автобусного сполучення; маршрут (кілька маршрутів) міського або приміського автобусного сполучення; сукупність оборотних рейсів міського або приміського автобусного сполучення за умови, що кількість таких рейсів на об`єкті конкурсу становить не менш як 50 на день; сукупність маршрутів приміського та маршрутів або оборотних рейсів міжміського сполучення.

Переможця чи переможців конкурсу визначає організатор перевезень на підставі рішення конкурсного комітету окремо щодо кожного об`єкта конкурсу (п.8 Порядку).

Відповідно до п.51 Порядку організатор перевезень на міжобласних автобусних маршрутах не пізніше десяти робочих днів з дня опублікування свого рішення на офіційному веб-сайті, доводить його до відома Укртрансбезпеки для видачі протягом не пізніше десяти робочих днів з дня надходження такого рішення автомобільному перевізнику (перевізникам) дозволу (дозволів) за встановленою формою та відповідно до процедури видачі таких дозволів.

Господарський процесуальний кодекс України.

За приписами частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

8. Позиція апеляційного суду

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем був укладений договір №65-16т від 09.03.2016 про надання послуг автостанціями та автовокзалом «Київ» автомобільному перевізнику. Відповідно до предмету цього договору відповідач зобов`язався надавати послуги позивачеві, пов`язані з відправленням і прибуттям пасажирів. Цей договір, як визначено в п.8.1 та п.8.5 договору, діяв протягом терміну дії дозволів організатора перевезень на виконання регулярних пасажирських перевезень та припинився внаслідок закінчення стоку, на який його було укладено.

На період дії договору, діяли дозволи: серії УП № 000964 на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування на маршрут Київ-Гайсин, рейси №295/296, терміном з 19.06.2014 по 18.06.2019; серії УП № 000970 на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування на маршрут Київ-Трускавець-Бориспіль, рейси №893/894, терміном з 19.06.2014 по 18.06.2019; серії УП № 001847 на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування на маршрут Київ-Миколаїв ч/з Первомайськ, рейси №171/172, терміном дії до з 30.07.2015 по 24.09.2019; № 009095 на міжнародні регулярні перевезення пасажирів між Україною та Російською Федерацією на автобусному маршруті Київ-Москва, терміном дії до 29.08.2019.

При цьому, відповідно до умов анулювання та переоформлення дозволів, які містяться в кожному з зазначених дозволів термін дії дозволу та витягу з нього не продовжується.

Виходячи з вказаних термінів дії дозволів в травні 2019 року відповідач правомірно направив на адресу позивача лист, в якому повідомив, що у зв`язку з закінченням терміну дії дозвільних документів організатора перевезень, відповідач припиняє надання автостанційних послуг, в частині зазначеного договору: з 19.06.2019 на міжміському міжобласному маршруті Київ-Гайсин, рейси №295/296 та міжміському міжобласному маршруті Київ-Трускавець-Бориспіль, рейси №893/894, з 30.08.2019 на міжнародному маршруті Київ-Москва, з 25.09.2019 на міжміському маршруті Київ-Миколаїв ч/з Первомайськ, рейси №171/172.

Судом не приймаються до уваги доводи скаржника, що відповідач мав би припинити надання послуг по маршрутам, якщо він вважає, що позивач мав би укласти з ним новий договір у зв`язку з отриманням нового дозволу, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідач повідомив про припинення надання автостанційних послуг, виходячи з терміну дії дозволів виданих позивачеві серії УП № 000964 виданого 07.07.2014, серії УП №000970 виданого 07.07.2014, серії УП № 001847 виданого 28.07.2015 та №009095 виданого 30.08.2016, та продовжував їх надавати до закінчення терміну їх дії.

Враховуючи положення ст. 638 Цивільного кодексу України та Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 № 1081, дозвіл на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, відповідно до Наказу № 279 від 07.05.2010 Міністерства транспорту та зв`язку України «Про затвердження форми дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування, порядку його видачі та анулювання», виданий компетентним органом у сфері перевезень є письмовим договором із зазначенням наступних істотних умов - назви, місцезнаходження й ідентифікаційного коду автомобільного перевізника, визначеного терміну пасажирських перевезень та їх маршруту, номеру рейсу й періодичності їх виконання, розкладу руху автобусів, умов організації перевезень, умов анулювання переоформлення Дозволу та визнання його не дійсним, окрім цього у дозволі зазначені ідентифікаційні дані самого дозволу, такі як дата та підстава його видачі й серія та номер бланку дозволу.

17.03.2018р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 № 180 «Про внесення змін до Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування» (далі - зміни до Порядку). Місцевий суд вірно зазначив, що згідно із змінами до Порядку в Україні змінено процедуру проведення конкурсів з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Суть змін полягає насамперед у тому, що конкурси з визначення автомобільних перевізників на міжобласних автобусних маршрутах тепер відбуватимуться за заявницьким принципом. Так змінами до Порядку передбачено можливість продовження дії дозволів (договорів) тим перевізникам, які працювали на автобусних маршрутах та в процесі перевезень оновили свій рухомий склад або придбали більш комфортабельний.

Відповідно до п.29 Порядку, у разі продовження строку дії договору (дозволу) з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування автомобільний перевізник не пізніше ніж за 90 календарних днів до закінчення строку дії договору (дозволу) подає організатору перевезень заяву та документи, що передбачені Порядком.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого суду, що суб`єкт владних повноважень, Міністерство інфраструктури України, що виступає у правовідносинах щодо організації та проведення конкурсу з перевезення пасажирів, організатором перевезень прийняло управлінське рішення, відповідно до Порядку, про продовження строку дії дозволів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування строком на 5 років, з огляду на подані заяви автомобільних перевізників, які працювали на автобусних маршрутах та в процесі перевезень оновили свій рухомий склад або придбали більш комфортабельний, без проведення відповідного конкурсу, що оформлені відповідними внутрішніми наказами Міністерства інфраструктури України, на які посилається позивач, ті які не реєструються у Міністерстві юстиції України.

Разом з тим, як й зазначено у наказах Мінінфраструктури, що узгоджується з Порядком видачі дозволів, Державною службою України безпеки на транспорті позивачу було видано нові Дозволи (укладено нові договори) на перевезення пасажирів, а не продовжено строк дії попередніх Дозволів (договорів), оскільки нові Дозволи (договори) не містять ніяких посилань на те, що вони є продовженими за виданими раніше Дозволам (договорами), також мають нову серію та номер, а саме:

- дозвіл серії ВМ № 000414 на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування на маршрут Київ-Гайсин, рейси №295/296, терміном з 19.06.2019 по 18.06.2024;

- дозвіл серії ВМ № 000415 на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування на маршрут Бориспіль-Київ-Трускавець, рейси №893/894, терміном з 19.06.2019 по 18.06.2024;

- дозвіл серії БВ № 012899 на міжнародні регулярні перевезення пасажирів між Україною та Російською Федерацією на автобусному маршруті Київ-Москва, терміном дії до 07.07.2024;

- дозвіл серії ВМ № 000529 на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування на маршрут Київ-Миколаїв ч/з Первомайськ, рейси №171/172, терміном дії з 25.09.2019 по 24.09.2024.

В той же час, відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, із власниками автостанцій визначаються договором.

При цьому, власники автостанцій зобов`язані укласти договір з автомобільним перевізником, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, тільки за наявності в нього договору із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування про організацію перевезення на автобусних маршрутах загального користування чи дозволу органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування маршрутів загального користування, що пролягають через цю автостанцію.

Оскільки позивачем не виконано вимоги законодавства, АТ «Київпассервіс» правомірно припинило надання автостанційних послуг за договором в частині обслуговування зазначених вище маршрутів (дозволи на які були видані в 2014-2016 роках), згідно чинного законодавства.

9. Висновки апеляційного суду

На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що викладені позивачем доводи в обґрунтування апеляційної скарги є безпідставними, такими що не відповідають дійсним обставинам справи, не доведені жодними доказами, а тому не підлягають задоволенню. Рішення суду першої інстанції від 06.02.2020 прийнято у відповідності до норм закону без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Васильківтрансавто» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі №910/13644/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі №910/13644/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Приватне підприємство «Васильківтрансавто».

4. Матеріали справи №910/13644/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 02.07.2020

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Є.Ю. Шаптала

С.Я. Дикунська