УХВАЛА

м. Київ

07.07.2020Справа № 910/8372/20

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Інтернешинал Груп» (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Театральна, 11, офіс 33; )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в сумі 79740,72 грн за Договором підряду на виконання сільськогосподарських робіт № 28/08/2019-16 від 28.08.2019

з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ Аграрні Технології» (02002, м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, 15-А, офіс 641, літ. А; ),

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Інтернешинал Груп» звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ Аграрні Технології» заборгованості за Договором підряду на виконання сільськогосподарських робіт № 28/08/2019-16 від 28.08.2019 в сумі 79740,72 грн.

Дослідивши вказану заяву, суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Положеннями ст. 148 ГПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у господарському судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Із поданої заяви ТОВ «Євро Інтернешинал Груп» вбачається, що вимогами заявника є стягнення з ТОВ «ФГ Аграрні Технології» заборгованості у сумі 79740,72 грн., яка виникла за Договором підряду на виконання сільськогосподарських робіт № 28/08/2019-16 від 28.08.2019, як зазначено у самій заяві.

Суд зазначає, що згідно п.п. 4 та 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги; відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 74 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Як встановлено судом, у заяві про видачу судового наказу, в актах здачі-приймання послуг та листуванні міститься посилання на наявність укладеного між сторонами Договору підряду на виконання сільськогосподарських робіт № 28/08/2019-16 від 28.08.2019.

Водночас, до матеріалів заяви вказаний договір не додано та не зазначено підстав його відсутності у позивача.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Таким чином, за висновками суду заявлена до стягнення сума у розмірі 79740,72 грн основного боргу є непідтвердженою, оскільки виходячи зі змісту наданих доказів суд позбавлений можливості визначити підстави та документальне обґрунтування виникнення несплаченої боржником заборгованості.

Пунктом 1 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушеннями вимог ст.150 цього Кодексу.

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказ.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог, передбачених статтями 148, 150 ГПК України, до заяви не додано відповідних доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а також вимоги за заявою про видачу наказу не мають ознак безспірності та відсутній письмовий договір, а також докази, які б підтверджували відсутність спору про право, суд доходить висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Інтернешинал Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ Аграрні Технології» на підставі п.1, 3 ч.1 ст.152 ГПК України.

У відповідності до ст. 147, 148, 150, 152-155 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро Інтернешинал Груп» (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Театральна, 11, офіс 33; ) у видачі судового наказу за вимогою до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФГ Аграрні Технології» (02002, м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, 15-А, офіс 641, літ. А; ) про стягнення заборгованості за Договором підряду на виконання сільськогосподарських робіт № 28/08/2019-16 від 28.08.2019 в сумі 79740,72 грн.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складений та підписаний: 07.07.2020.

Суддя А.І. Привалов