ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.07.2020 Справа № 914/1598/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши матеріали

заяви (вх.№1540/20 від 02.07.2020р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «Сюрприз»

про забезпечення позову

у справі 914/1598/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сюрприз»

до відповідача Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

про визнання договору переукладеним

ВСТАНОВИВ

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Сюрприз» до відповідача Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання договору переукладеним.

Зокрема позивач у позовній заяві просить визнати переукладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сюрприз» та Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради договір оренди нерухомого майна: нежитлового приміщення за адресою: місто Львів, вулиця Лепкого, 14, загальною площею 32,6 м.кв., позначеного в технічному паспорті під №19-1, 19-2, 19-3, цільове призначення: виробничі, складські, побутові приміщення, офіс.

Крім того до позовної заяви позивачем долучено заяву (вх.№1540/20 від 02.07.2020р.) про забезпечення позову у даній справі, в якій позивач просить заборонити Управлінню комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради чинити перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю «Сюрприз» в користуванні майном: нежитловим приміщенням за адресою: місто Львів, вулиця Лепкого, 14, загальною площею 32,6 м.кв., позначеного в технічному паспорті під №19-1, 19-2, 19-3, цільове призначення: виробничі, складські, побутові приміщення, офіс.

Розглянувши заяву (вх.№1540/20 від 02.07.2020р.) про забезпечення позову у справі 914/1598/20, суд зазначає таке.

Як вказано в заяві, у позивача є підстави вважати, що у випадку задоволення позову, не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач після закінчення терміну дії договору вимагав звільнити вказане майно.

На підтвердження вказаної обставини позивач посилається на той факт, що відповідач ще до припинення дії договору оренди нерухомого майна двічі звертався до позивача про повернення орендованого майна, долучивши до матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позуву копії листів із вимогою про повернення майна.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що існує реальна загроза, що вказане майно може бути передане в користування третім особам, а тому з метою виключення можливості невиконання або утруднення виконання рішення суду, за твердженням позивача в даному випадку доцільно заборонити відповідачу чинити перешкоди позивачу в користуванні цим майном.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 136 Господарсьукого процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарсьукого процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Розглянувши доводи позивача, що зазначені у заяві про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить достатніх та обґрунтованих підстав підтверджених доказами згідно яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Всі доводи позивача зводяться лише до ймовірної можливості передання в оренду третім особам нерухомого майна, що є об`єктом оренди відповідно до укладеного між сторонами договору.

Однак суд зазначає, що наявність самих лише листів із вимогами повернути орендоване майно у зв`язку із закінченням терміну дії договору не свідчить про те, що відповідачем вчиняються певні дії, які можна було б розцінити як перешкоджання користуватися орендованим майном.

Крім того, слід зазначити, що Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради не наділене повноваженнями щодо примусового виселення орендаря із займаних приміщень.

Інших доказів, які б могли свідчити, що Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради вчиняються певні дії, які фактично перешкоджають орендарю користуватися нежитловими приміщеннями, позивачем не подано.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведене, а саме враховуючи те, що наведені позивачем доводи не підтверджені жодними належними доказами, суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. Відмовити у задоволенні заяви (вх.№1540/20 від 02.07.2020р.) про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу може бути оскаржено відповідно до розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.М. Петрашко