РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.06.2020Справа № 910/2853/20

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., за участю секретаря судового засідання Цубери Ю.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄФГ Трейдинг"

до Міністерства оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Український Будівельно-Інвестиційний Банк"

про стягнення безпідставно набутих коштів

Представники учасників справи:

від позивача: Нестеренко С.О. (ордер серії АХ № 1014372 від 12.05.2020);

від відповідача: Ніколова В.М.;

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄФГ Трейдинг" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства оборони України (відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів.

Предметом позову є стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, які сплачені банком на підставі банківської гарантії № BGV/U/03-2-0362 від 12.05.2017 у розмірі 6 099 756,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі № 910/2853/20 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

13.03.2020 та 23.03.2020 до суду представником позивача подано заяви про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 відкрито провадження у справі № 910/2853/20, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Український Будівельно-Інвестиційний Банк" та призначено підготовче засідання на 14.05.2020.

05.05.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач зазначив, що внаслідок неналежного виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором № 286/1/17/11 від 15.05.2017, які були забезпечені банківською гарантією, відповідачем в межах строку дії банківської гарантії було направлено на адресу банку-гаранта вимогу № 286/8/6962 від 21.11.2017 щодо перерахування суми банківської гарантії, яка була задоволена банком-гарантом. Відповідач зазначає, що закінчення терміну дії гарантії не звільняє банк-гарант від сплати гарантійної суми, оскільки вимога про сплату була направлена в межах строку дії гарантії з посиланням на неналежне виконання постачальником умов договору.

14.05.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання 14.05.2020 не з`явились.

У судовому засіданні 14.05.2020 представник позивача підтримав подану заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить суд вважати позовні вимоги наступними:

-стягнути з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄФГ Трейдинг" безпідставно набуті кошти, які сплачені банком на підставі банківської гарантії № BGV/U/03-2-0362 від 12.05.2017 та банківської гарантії №BGV/U/03-2-0361 від 12.05.2017 у загальному розмірі 9 074 706,00 грн.

Суд, розглянувши подану заяву позивача про збільшення позовних вимог, дійшов висновку про її задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 розгляд справи було відкладено на 04.06.2020.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання 04.06.2020 не з`явились.

У судовому засіданні 04.06.2020 представник позивача не заперечив проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.06.2020.

Представник третьої особи у судове засідання 25.06.2020 не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні 25.06.2020 підтримав заявлені позовні вимоги.

У судовому засіданні 25.06.2020 представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено судом, відповідно до умов банківської гарантії від 12.05.2017 №BGV/U/03-2-0362 Публічне акціонерне товариство "Український Будівельно-Інвестиційний Банк" взяло на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання сплатити протягом п`яти робочих днів з дати отримання письмової вимоги бенефіціара будь-яку суму, яке не перевищує 6 099 756,00 грн., у разі невиконання (неналежного виконання) принципалом умов Договору № 286/1/17/11 від 15.05.2017 на постачання для державних потреб нафти і дистилятів (авіаційний гас), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України).

Гарантія від 12.05.2017 №BGV/U/03-2-0362 вступає в силу 12.05.2017 і залишається дійсною до 31.01.2018 включно і втрачає чинність повністю і автоматично, якщо письмова вимога платежу не буде в розпорядженні Банку до кінця цього дня.

Відповідно до умов банківської гарантії від 12.05.2017 №BGV/U/03-2-0361 Публічне акціонерне товариство "Український Будівельно-Інвестиційний Банк" взяло на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання сплатити протягом п`яти робочих днів з дати отримання письмової вимоги бенефіціара будь-яку суму, яке не перевищує 2 974 950,00 грн., у разі невиконання (неналежного виконання) принципалом умов Договору № 286/1/17/12 від 15.05.2017 на постачання палива для газотурбінних двигунів Джет А-1.

Гарантія від 12.05.2017 №BGV/U/03-2-0361 вступає в силу 12.05.2017 і залишається дійсною до 31.01.2018 включно і втрачає чинність повністю і автоматично, якщо письмова вимога платежу не буде в розпорядженні Банку до кінця цього дня.

21.11.2017 Міністерство оборони України звернулось до Публічного акціонерного товариства "Український Будівельно-Інвестиційний Банк" з вимогами № 286/8/6961 та № 286/8/6962 про перерахування грошових коштів у розмірі 2 974 950,00 грн. та 6 099 756,00 грн. за банківськими гарантіями № BGV/U/03-2-0361 від 12.05.2017, №BGV/U/03-2-0362 від 12.05.2017 у зв`язку з порушенням термінів постачання товару за Договором № 286/1/17/11 від 15.05.2017 та Договором № 286/1/17/12 від 15.05.2017.

Банком було відмовлено у задоволенні отриманих вимог № 286/8/6961, № 286/8/6962 від 21.11.2017 на підставі ст. 565 Цивільного кодексу України, оскільки останні не відповідали умовам гарантій.

16.03.2018 Міністерство оборони України повторно звернулось до Банку з вимогами № 286/6/1443 та № 286/6/1442 про перерахування грошових коштів у розмірі 2 974 950,00 грн. та 6 099 756,00 грн. за банківськими гарантіями № BGV/U/03-2-0361 від 12.05.2017, №BGV/U/03-2-0362 від 12.05.2017.

На підставі платіжного доручення № 176836 від 24.04.2018 на суму 6 099 756,00 грн. та платіжного доручення № 176852 від 24.04.2018 на суму 2 974 950,00 грн. грошові кошти у загальному розмірі 9 074 706,00 грн. були перераховані відповідачу, згідно з вимогами № 286/6/1442, № 286/6/1443 від 16.03.2018.

Позивач зазначає, що списання гарантій з його рахунку відбулося без належних на те правових підстав, оскільки виконання банківських гарантій поза строками їх дії є безпідставним отриманням коштів відповідачем.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Відповідно до ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з ч. 1 ст. 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана.

Відповідно до ч. 4 ст. 563 Цивільного кодексу України кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Згідно з ч. 1 ст. 565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 568 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі, зокрема, закінчення строку дії гарантії.

З умов гарантій №BGV/U/03-2-0361 від 12.05.2017 та №BGV/U/03-2-0362 від 12.05.2017 вбачається, що гарантії вступають в силу 12.05.2017 і залишаються дійсними до 31.01.2018 включно і втрачають чинність повністю і автоматично, якщо письмова вимога платежу не буде в розпорядженні Банку до кінця цього дня.

Як встановлено судом, 21.11.2017 Міністерство оборони України звернулось до Публічного акціонерного товариства "Український Будівельно-Інвестиційний Банк" з вимогами № 286/8/6961 та № 286/8/6962 про перерахування грошових коштів у розмірі 2 974 950,00 грн. та 6 099 756,00 грн. за банківськими гарантіями № BGV/U/03-2-0361 від 12.05.2017, №BGV/U/03-2-0362 від 12.05.2017.

Банком було відмовлено у задоволенні отриманих вимог № 286/8/6961, № 286/8/6962 від 21.11.2017 на підставі ст. 565 Цивільного кодексу України, оскільки останні не відповідали умовам гарантій.

Судом відхиляються доводи відповідача стосовно того, що вимоги про сплату за гарантіями були направлені в межах строку дії гарантій з огляду на те, що Банком було відмовлено у задоволенні отриманих вимог № 286/8/6961, № 286/8/6962 від 21.11.2017 на підставі ст. 565 Цивільного кодексу України. Відмова банком у перерахуванні коштів за банківськими гарантіями відповідачем не оспорювалася. Доказів повторного звернення до Банку про перерахування коштів у межах строку дії гарантій (до 31.01.2018) відповідачем не надано.

Суд зазначає, що повторне звернення Міністерства оборони України до Банку з вимогами № 286/6/1443 та № 286/6/1442 від 16.03.2018 не могло бути підставою для перерахування коштів у розмірі 2 974 950,00 грн. та 6 099 756,00 грн. за банківськими гарантіями № BGV/U/03-2-0361 від 12.05.2017, №BGV/U/03-2-0362 від 12.05.2017, оскільки зазначені вимоги були заявлені відповідачем після втрати чинності банківськими гарантіями.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем було отримано кошти у загальному розмірі 9 074 706,00 грн. за банківськими гарантіями № BGV/U/03-2-0361 від 12.05.2017, №BGV/U/03-2-0362 від 12.05.2017 без достатньої правової підстави, оскільки вимоги по зазначеним гарантіям були заявлені відповідачем після втрати чинності банківськими гарантіями.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи наведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄФГ Трейдинг" до Міністерства оборони України про стягнення 9 074 706,00 грн. безпідставно отриманих коштів підлягають задоволенню.

Судовий збір за розгляд справи покладається на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄФГ Трейдинг" до Міністерства оборони України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерного товариства "Український Будівельно-Інвестиційний Банк" про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити.

2.Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄФГ Трейдинг" (63503, Харківська обл., місто Чугуїв, вулиця Жадановського, будинок 7, ідентифікаційний код 40408479) 9 074 706 (дев`ять мільйонів сімдесят чотири тисячі сімсот шість) грн. 00 коп. безпідставно набутих коштів, 136 120 (сто тридцять шість тисяч сто двадцять) грн. 59 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п. 17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 09.07.2020

Суддя С. В. Стасюк