ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 918/529/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О. М. - головуючий, Кондратова І. Д., Студенець В. І.,

за участю секретаря судового засідання Низенко В. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор»

на рішення Господарського суду Рівненської області

у складі судді Романюк Р. В.

від 02.10.2019

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Олексюк Г. Є., Василишин А. Р., Мельник О. В.

від 16.12.2019

за позовом Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia «BELLEKOR» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор»)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Астероїд-Плюс», 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест»

про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства від 23.07.2019 та визнання недійсним рішення учасника товариства № 02 від 24.07.2019

за участю представників:

позивача: Квятковський А. С., Величко О. М.

відповідача-1: Тарновецький Я. М.

відповідача-2: Тарновецький Я. М.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Беллекор» звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астероїд-Плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» від 23.07.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Беллекор» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Астероїд-Плюс»;

- визнання недійсним рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» № 02 від 24.07.2019.

Як на підстави недійсності договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» від 23.07.2019 позивач послався на те, що договір був укладений від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» неуповноваженою особою за відсутності довіреності на представництво інтересів Товариства та за відсутності рішення Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» про відчуження своєї частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест». Договір суперечить статті 238 Цивільного кодексу України, оскільки був вчинений від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» особою, яка діяла у власних інтересах та відчужила майно позивача на підконтрольну собі юридичну особу.

Як на підстави недійсності рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» № 02 від 24.07.2019 позивач послався на те, що рішення було прийняте особою - Товариством з обмеженою відповідальністю «Астероїд-Плюс», яка не набула статусу учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест».

2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.

Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia «BELLEKOR» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Беллекор») є юридичною особою, створеною за законодавством Республіки Польщі, зареєстрованою в реєстрі підприємців Районного суду для міста-столиці Варшави у Варшаві, ХІІ Господарський відділ Національного судового реєстру під номером KRS , з присвоєними номерами: REGION:365924299 та ИНН (NIP): , що підтверджується довідкою з Державного судового реєстру станом на 12.07.2019, виданою відділом центральної інформації, м. Перемишль (т. 1, а.с. 32-35)

Відповідно до змісту засновницького акта Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор», посвідченого нотаріальним актом 09.08.2016 у м. Влоцлавек (Польща) нотаріусом Івоне Вальтер, про що зроблено запис в реєстрі А за № 9147/2016, (далі по тексту - Засновницький акт) Товариство діє на території Республіки Польща та може діяти в межах чинного законодавства за її межами. Товариство може створювати в країні та за її межами відділення, філії, бюро, представництва та інші організаційні підрозділи, а також бути учасником інших товариств та господарських організацій та території країни чи за кордоном. Єдиним учасником Товариства є ОСОБА_1 .

Станом на 23.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Беллекор» було єдиним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» з розміром внеску до статутного фонду - 3 000 000 грн, що складає 100 %.

16.10.2018 відбулися позачергові загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор», на яких був присутній учасник, який володіє 100 % часток в статутному капіталі Товариства. На цих зборах були прийняті рішення, оформлені протоколом № 01 від 16.10.2018, про:

- відчуження частки Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест», у розмірі 100% Товариству з обмеженою відповідальністю «Астероїд-Плюс» за ціною 3 000 000 грн;

- уповноваження ОСОБА_2 на проведення всіх необхідних дій для відчуження вкладу (частки) в статутному капіталі в розмірі 100% та виходу на території України зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест», в тому числі з правом підписання договорів купівлі-продажу частки та акту приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства.

23.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Беллекор» в особі ОСОБА_2 , яка діяла на підставі протоколу позачергового засідання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» № 01 від 16.10.2018, (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Астрероїд-Плюс» від імені якого на підставі Статуту діяв директор Сафонов Костянтин Володимирович (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» (далі по тексту - договір, спірний договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору Продавець продає та передає у власність Покупцю, а Покупець приймає та оплачує належну Продавцю на праві власності частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» на умовах, визначених цим договором, а саме: Покупець набуває у власність 100% частки, що становить 3 000 000 грн, що іменується надалі як частка.

Згідно з пунктами 2.1., 2.2. договору Покупець підписанням цього договору підтверджує, що він належним чином інформований про характер діяльності, а також про фінансовий стан товариства на дату укладення договору. Продавець гарантує, що частка, яка продається, не входить до переліку об`єктів, які не підлягають відчуженню, не є раніше проданою, переданою, заставленою, не знаходиться під арештом, судових справ, прав щодо неї в третіх осіб, як в межах так і за межами України немає, вона не внесена до статутних капіталів інших господарських товариств.

Вартість частки становить 3 000 000 грн (пункт 4.1. договору).

Відповідно до пункту 3.1. договору право власності у покупця на частку, що продається, виникає з моменту підписання даного договору та акту приймання-передачі частки у статутному капіталі.

На виконання умов цього договору 23.07.2019 сторони договору склали та підписали акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» від 23.07.2019, відповідно до якого Продавець передав, а Покупець прийняв частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» у розмірі 100 %, яка в грошовому еквіваленті становить 3 000 000 грн.

Акт підписаний від Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» Кас`яновою А. З . та від Товариства з обмеженою відповідальністю «Астероїд-Плюс» Сафоновим К. В.

24.07.2019 відбулися загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест», на яких був присутній учасник, який володіє часткою у статутному капіталі Товариства в розмірі 100 %, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Астероїд-плюс» в особі директора Сафонова К. В. На цих загальних зборах були прийняті рішення, оформлені протоколом № 02 від 24.07.2019, про:

- припинення повноважень керівника/директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» Коломійчук А. С. з 23.07.2019;

- звільнення ОСОБА_4 з посади директора Товариства з 23.07.2019;

- призначення ОСОБА_2 на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» з 24.07.2019.

У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Беллекор» звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астероїд-Плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» про визнання недійсним укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Беллекор» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Астероїд-Плюс» договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» від 23.07.2019 та визнання недійсним рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» № 02 від 24.07.2019.

В обґрунтування вимог позивач послався на те, що спірний договір був укладений від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» неуповноваженою особою, яка діяла у власних інтересах та відчужила майно позивача на підконтрольну собі юридичну особу, а спірне рішення було прийняте особою, яка не набула статусу учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест».

3. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття.

Господарський суд Рівненської області рішенням від 02.10.2019, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2019, відмовив у задоволенні позову.

Господарські суди дійшли висновку про відсутність підстав, визначених у статті 203 та частині 1 статті 215 Цивільного кодексу України, для визнання недійсним спірного договору. При цьому суди виходили з того, що спірний договір був укладений з дотриманням визначеної чинним законодавством України форми, був укладений від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» уповноваженою особою, яка діяла на підставі рішення позачергових загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» № 01 від 16.10.2018, яке недійсним не визнавалося, є чинним та правомірними, договір був схвалений його сторонами, а докази укладення ОСОБА_2 спірного договору у своїх інтересах або в інтересах іншої особи в матеріалах справи відсутні.

Суди попередніх інстанцій також дійшли висновку про відсутність підстав для визнання недійсним рішення учасника, оформленого протоколом № 02 від 24.07.2019, встановивши, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Астероїд-Плюс», яке набуло у власність 100 % часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест», мав право на проведення 24.07.2019 загальних зборів та прийняття на цих зборах спірних рішень. Спірні рішення були прийняті відповідно до статті 37 Закону України «Про товариства з обмежено та додатковою відповідальністю»

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі позивач - Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia «BELLEKOR» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Беллекор») просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 02.10.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2019, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. За твердженням скаржника суди попередніх інстанцій:

- порушили вимоги статей 86, 236 Господарського процесуального кодексу України щодо прийнятті рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи;

- залишили поза увагою обставини того, що єдиним учасником (власником) Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» був ОСОБА_1 , який міг відчужити свою власність лише особисто або через уповноважену ним особу;

- не застосували частину 4 статті 25, пункт 6 частини 1 статті 248, пункт 11 статті 346, статтю 608 та пункт 3 частини 1 статті 1008 Цивільного кодексу України, які передбачають припинення цивільної правоздатності, зобов`язань, права власності та договорів доручення у разі смерті фізичної особи, власника, довірителя або повіреного, залишили поза увагою обставини того, що одноосібний власник Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до норм закону є підставою для припинення представництва;

- залишили поза увагою обставини того, що станом на дату вчинення спірного правочину формальними власниками частки Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» були спадкоємці, а ОСОБА_2 вчинила спірний правочин до моменту видачі свідоцтв про право на спадщину, діяла недобросовісно та порушила пункт 6 частини 1 статті 248 Цивільного кодексу України;

- не врахували те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Беллекор» не втратило прав учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест»;

- залишили поза увагою те, що пункт 1.2.4. спірного договору, в якому є посилання на статут Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» в новій редакції, є фіктивним, не врахували, що статут Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» в новій редакції затвердженій рішенням учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» № 1 від 25.05.2019 не відповідав вимогам статей 43, 143 Цивільного кодексу України, не був затверджений, був підписаний не ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 ;

- залишили поза увагою те, що умова пункту 2.2. спірного договору не відповідає дійсності, оскільки нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» перебувало під забороною відчуження;

- не застосували статтю 691 Цивільного кодексу України та не дослідили пункт 4.2. спірного договору щодо порядку розрахунків за договором, не врахували, що договір не містить реквізитів на перерахування грошових коштів;

- не застосували частину 2 статті 207 Цивільного кодексу України та не врахували відсутність в спірному договорі печаток сторін;

- неправильно застосували статті 12, 215, 203 Цивільного кодексу України, частину 1 статті 207 Господарського кодексу України та не зазначили, яким чином взаємопов`язаність фізичних осіб - керівників юридичних осіб сторін спірного договору підтверджує, що ці особи діяли недобросовісно, не дослідили питання наступного схвалення правочинів позивачем;

- дійшли помилкового висновку про законність та дійсність рішення позачергових загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» № 01 від 16.10.2018, оскільки не врахували, що це рішення стосувалося лише наміру власника ( ОСОБА_1 ) вчинити продаж частки, а рішення про реалізацію цього наміру відсутнє, не застосували частину 2 статті 21 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, статтю 210 параграфу 2 Кодексу комерційних компаній Польщі, які передбачають нотаріальне посвідчення документів, та не врахували, що рішення позачергових загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» № 01 від 16.10.2018 не було нотаріально посвідчене, а також не відповідало вимогам статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». Крім того суд апеляційної інстанції, посилаючись на презумпцію легітимності чинних рішень загальних зборів учасників товариства помилково застосував положення частини 5 статті 98 Цивільного кодексу України, яка втратила чинність;

- неправильно застосували статтю 41 Конституції України частину 1 статті 316, частину 1 статі 317, статтю 658 Цивільного кодексу України та не з`ясували, чи була ОСОБА_2 власником майна (частки), яке вона продавала за спірним договором та чи могла розпоряджатись таким майном на свій розсуд.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач-1 просить відмовити у задоволенні касаційної скарги посилаючись на те, що доводи скаржника є безпідставними, не спростовують висновки судів попередніх інстанцій, а зводяться до переоцінки доказів, суди попередніх інстанцій в повній мірі встановили фактичні обставини справи, детально дослідили засновницький акт Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор», спірний договір, надали об`єктивний та обґрунтований аналіз доводам учасників справи, правильно застосували норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, дотримались норм процесуального права.

Відповідач-2 відзив на касаційну скаргу не надав.

Позиція Верховного Суду

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого господарського суду та суду апеляційної інстанцій.

Касаційний господарський суд, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши повноту встановлення судами попередніх інстанцій обставин справи, правильність застосування судами норм матеріального та дотримання норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

14.08.1994 набув чинності Договір між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах (далі по тексту - Договір про правову допомогу).

Згідно з пунктом 4 статті 1 Договору про правову допомогу положення цього Договору щодо громадян Договірних Сторін поширюються також на юридичних осіб, які утворені відповідно до законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої вони знаходяться.

Зобов`язання, що виникають з договірних відносин, визначаються законодавством тієї договірної сторони, на території якої була укладена угода, хіба що учасники договірних відносин підпорядкують ці відносини вибраному ними законодавству (пункт 1 статті 33 розділу ІІІ «Майнові справи» частини другої «Цивільні справи» Договору про правову допомогу).

Як встановили суди попередніх інстанцій спірний договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» був вчинений на території України, з огляду на що мав вчинятися у відповідності до чинного законодавства України.

Умови договору не містять положень щодо вирішення спорів за законодавством Республіки Польщі.

Вирішуючи спір у цій справі, суди попередніх інстанцій, зокрема дійшли висновку про те, що спірний договір був укладений від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» уповноваженою особою, яка діяла на підставі рішення позачергових загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» № 01 від 16.10.2018, яке недійсним не визнавалося, є чинним та правомірними.

Однак Верховний Суд вважає цей висновок передчасним, таким, що зроблений з неправильним застосуванням до спірних правовідносин норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для справи, з огляду на таке.

Як встановили суди попередніх інстанцій спірний договір є договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства та стосується відчуження Товариством з обмеженою відповідальністю «Беллекор» своєї частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» іншій особі. Договір був підписаний від Продавця (Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор») ОСОБА_2 , яка за змістом цього договору діяла на підставі протоколу позачергового засідання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» № 01 від 16.10.2018.

Слід зазначити, що Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia «BELLEKOR» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Беллекор») є юридичною особою, створеною за законодавством Республіки Польщі, зареєстроване в реєстрі підприємців Районного суду для міста-столиці Варшави у Варшаві, ХІІ Господарський відділ Національного судового реєстру під номером KRS , з присвоєними номерами: REGION:365924299 та ИНН (NIP): , що підтверджується довідкою з Державного судового реєстру станом на 12.07.2019, виданою відділом центральної інформації, м. Перемишль (т. 1, а.с. 32-35).

Як встановили суди попередніх інстанцій згідно з параграфом 15 засновницького акта, Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор», посвідченого нотаріальним актом 09.08.2016 у м. Влоцлавек (Польща) нотаріусом Івоне Вальтер, про що зроблено запис в реєстрі А за № 9147/2016, який є установчим документом цього Товариства, позачергові загальні збори учасників скликаються правлінням з питань, для яких відповідно до положень Кодексу комерційних компаній або положень цього договору (акту) необхідне рішення учасників, а також з питань, розгляд яких учасниками вважається бажаним. Крім того правління повинно скликати позачергові загальні збори учасників за письмовою вимогою будь-якого учасника, який визначає предмет зборів.

За змістом пунктів 1, 3 параграфа 21 засновницького акту Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» правління товариства приймає рішення з усіх питань діяльності товариства, крім тих, для прийняття яких згідно з положеннями законодавства, цього договору (акту) необхідне рішення учасників. Правління уповноважене здійснювати від імені товариства будь-які розпорядчі дії і дії по зобов`язанням до суми 100 000 злотих.

Отже положення засновницького акту Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» передбачають обмеження повноважень правління Товариства у вчиненні розпорядчих дій і дій по зобов`язанням Товариства сумою цих дій та зобов`язань у розмірі 100 000 злотих.

За змістом пункту 1 параграфу 23 засновницького акту Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» на підставі рішення учасників обов`язки з управління господарською діяльністю товариства можуть виконувати деякі або всі члени правління в межах трудових договорів: розмір винагороди визначається рішенням учасників. Ця компетенція може бути за рішенням учасників передана уповноваженій загальними зборами учасників особі, яка не є членом правління.

16.10.2018 одноособовий учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» ОСОБА_1, що володів 100 % часткою в статутному капіталі Товариства, керуючись параграфом 15 засновницького акту Товариства провів позачергові загальні збори для вирішення питання щодо відчуження частики у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» та представництва інтересів Товариства у зв`язку з цим відчуженням.

За результатами проведення цих зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» було вирішено відчужити частку Товариства у розмірі 100% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Астероїд-Плюс» за ціною 3 000 000,00 грн та уповноважено Кас`янову Анну Зеновіївну провести всі необхідні дії для відчуження вкладу (частки) в статутному капіталі в розмірі 100 % та виходу на території України зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Інвест», у тому числі, з правом підписання договорів купівлі-продажу частки та акту приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства.

Суди попередніх інстанції, керуючись чинним законодавством України, визнали рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор», оформлене протоколом № 01 від 16.10.2018, правомірним. При цьому суд апеляційної інстанції послався на презумпцію легітимності (чинності) цього рішення, яка не спростована у законній спосіб (в судовому порядку), а також зазначив про те, що це рішення не підлягає нотаріальному посвідченню згідно із чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 2 статті 21 розділу І «Справи в галузі особистого права» частини другої «Цивільні справи» Договору про правову допомогу правоздатність юридичної особи визначається законодавством Договірної Сторони, на території якої вона заснована.

Відповідно до частини 2 статті 34 розділу ІІІ «Майнові справи» частини другої «Цивільні справи» Договору про правову допомогу форма правової дії визначається законодавством тієї Договірної Сторони, яке визначає саму дію. Але достатнім є дотримання форми, передбаченої законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої дія провадиться.

Однак суди попередніх інстанцій неправильно застосували зазначені норми Договору про правову допомогу, не з`ясували на території якої держави було складене рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор», оформлене протоколом № 01 від 16.10.2018, не дослідили у відповідності до пункту 2 статті 34 розділу ІІІ «Майнові справи» частини другої «Цивільні справи» Договору про правову допомогу чи була дотримана форма правової дії, зокрема форма зазначеного рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор», передбачена чинним законодавством держави, в якій ця дія була проведена.

У зв`язку з цим суди не надали належну оцінку доводам позивача про те, що позачергове засідання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор», на якому були прийняті рішення, оформлені протоколом № 01 від 16.10.2018, відбулося в місті Варшаві Республіки Польщі, та ці рішення, оформлені протоколом № 01 від 16.10.2018, не відповідали за формою вимогам статті 210 параграфу 2 Кодексу комерційних компаній Республіки Польщі щодо нотаріального їх посвідчення. З огляду на ці доводи позивача суди не з`ясували обставини необхідності посвідчення рішення загальних зборів учасників товариства за законодавством Республіки Польщі та установчими документами Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор».

З огляду на викладене обставини укладення спірного договору уповноваженою особою не можна визнати такими, що були встановлені судами попередніх інстанцій з достовірністю на підставі встановлення всіх обставин, що мають значення для справи, на підставі дослідження усіх наявних в матеріалах справи доказів і доводів учасників справи.

Крім того Верховний Суд зазначає про те, що суд апеляційної інстанції помилково послався на положення частини 5 статті 98 Цивільного кодексу України, яка втратила чинність з 17.06.2018, про що правильно зазначив позивач в касаційній скарзі.

Передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України межі розгляду справи судом касаційної інстанції не дають суду касаційної інстанції права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішеннях судів чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Встановлення зазначених обставин, оцінка доказів виходить за межі розгляду справи в суді касаційної інстанції та є підставою для скасування рішення місцевого і постанови апеляційного господарських судів з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

Згідно з частинами 3, 4 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

З огляду на те, що суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, враховуючи межі розгляду справи в суді касаційної інстанції, Касаційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Рівненської області від 02.10.2019 та постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

9. Судові витрати.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 315 Господарського процесуального кодексу України у резолютивній частині постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа передається на новий розгляд до місцевого господарського суду, розподіл судових витрат у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Беллекор» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 02.10.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 у справі № 918/529/19 скасувати.

3. Справу № 918/529/19 передати на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді І. Кондратова

В. Студенець