ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 Справа № 904/159/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б. за участю секретаря судового засідання Хавіної О.С.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Седлекс Груп", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Цимбал Ігора Анатолійовича, м.Кривий Ріг Дніпропетровська область

про стягнення 22278,22 грн

Представники:

Від Позивача: Печериця Н.С., адвокат, посв. №1723 від 30.08.2019

Від Відповідача: представник не з`явився

СУД ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Седлекс Груп" (далі-Позивач) 08.01.2020 звернулось з позовом до Фізичної особи-підприємця Цимбал Ігора Анатолійовича (далі-Відповідач), в якому просить суд стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 22278,22 грн та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідачем не виконані грошові зобов`язання перед Позивачем за отриманий товар.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

11.01.2020 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 06.02.2020 о 11:00 год.

06.02.2020 ухвалою суду відкладено підготовче засідання на 20.02.2020 об 10:30 год.

Позивач 06.02.2020 подав клопотання про допит свідка (арк.с. 120-121) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4

17.02.2020 Позивач подав письмові пояснення щодо наявності правових підстав для прийняття показів свідків (арк.с. 135-137).

20.02.2020 ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "Седлекс Груп" про виклик свідків.

20.02.2020 ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті на 10.03.2020 о 15:30год.

10.03.2020 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 19.03.2020 об 12:30 год.

19.03.2020 ухвалою суду через карантинні заходи в суді з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, розгляд справи перенесено на 28.04.2020 об 11:30 год. в режимі відеоконференції.

Сторони 28.04.2020 в судове засідання в режимі відеоконференції не з`явилися, жодних клопотань до справи не подали.

28.04.2020 ухвалою суду відкладено розгляд справи на 12.05.2020 об 11:00 год. в режимі відеоконференції.

12.05.2020 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 09.06.2020 о 14:30 год.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, судове засідання, призначене на 09.06.2020 не відбулось, у зв`язку з чим ухвалою суду від 26.05.2020 перенесено розгляд справи на 23.06.2020 о 15 год. 30 хв.

Відповідач в судове засідання призначене на 23.06.2020 року не з`явився. Сповіщення Відповідача про розгляду справи підтверджується телефонограмами (арк.с. 193, 208), які відповідно до 3.9.1-1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" є належним підтвердженням повідомлення учасників судового процесу про час та місце розгляду справи.

Також про розгляд справи Відповідач повідомлений шляхом направлення ухвал суду на електронну адресу , яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в інформації про здійснення зв`язку з юридичною особою (арк.с. 88-89).

Крім того, ухвали суду по справі №904/159-20 були оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вжиття судом усіх заходів щодо сповіщення сторін про слухання справи , а також те, що матеріали справи містять достатньо документів для його вирішення по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю Відповідача.

Судове засідання відбувалось в режимі відеоконференції відповідно до вимог ст. 197 ГПК України за клопотанням Позивача.

В судовому засіданні 23.06.2020 прийнято рішення в порядку ст. 240 ГПК України з оформленням вступної та резолютивної частини рішення.

3. Позиції інших учасників справи

Відповідач заперечень проти позову не подав.

4. Обставини справи, які встановлені судом

За виданими підприємством "Нова пошта" експрес-накладними №810 від 02.07.2019, №3032 від 08.07.2019, №359 від 09.07.2019, №9364 від 11.07.2019, №3986 від 15.07.2019, №8537 від 17.07.2019, №4621 від 19.07.2019, №4729 від 22.07.2019, №9414 від 26.07.2019, №6692 від 31.07.2019, №9212 від 06.08.2019 (арк.с. 58-68) Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Седлекс Груп", у період липень - серпень 2019 року передав на адресу Відповідача - Фізичній особі-підприємцю Цимбал Ігорю Анатолійовичу товар - спецодяг, вагою від 10 до 59,85кг, з оголошеною вартістю якого в експрес-накладних зазначено по 200грн. в кожній накладній. Всього 11 експрес-накладних на загальну суму 2200,0грн. оголошеної вартості.

Отримання посилок Відповідачем за вказаними експрес-накладними підтверджується відповіддю ТОВ "Нова пошта" в листі від 28.12.2019 на запит адвоката Позивача Печериця Н.С. (арк.с.109).

Позивачем виставлені на оплату рахунки за взуття: черевики шкіряні SEDLEX, напівчеревики шкіряні SEDLEX та сандалі шкіряні SEDLEX (арк.с. 31-40), а саме:

- рахунок на оплату № 484 від 08.07.2019 р. на суму 3 476,22 грн;

- рахунок на оплату № 504 від 11.07.2019 р. на суму 921,60 грн;

- рахунок на оплату № 511 від 15.0-7.2019 р. на суму 3 398,76 грн;

- рахунок на оплату № 518 від 17.07.2019 р. на суму 1 497,30 грн;

- рахунок на оплату № 528 від 19.07.2019 р. на суму 3 308,64 грн;

- рахунок на оплату № 534 від 22.07.2019 р. на суму 2 729,16 грн;

- рахунок на оплату № 553 від 26.07.2019 р. на суму 3 361,02 грн;

- рахунок на оплату № 568 від 31.07.2019 р. на суму 4 026,84 грн;

- рахунок на оплату № 602 від 06.08.2019 р. на суму 608, 64 грн;

- рахунок на оплату № 601 від 06.08.2019 р. на суму 6 646,44 грн.,

всього на загальну суму 29974,62грн.

Позивач вказує у позові, що у зв`язку із поверненням Відповідачем товару за експрес-накладною №9854 від 16.10.2019, борг останнього перед Позивачем за отриманий товар складає 22278,22грн.

Надані Позивачем до позову банківські виписки свідчать про перерахування Відповідачем на користь Позивача платежів у період з 21.01.2019 по 16.08.2019 платежів за рахунками Позивача, які не відносяться до суми позову (арк.с. 69-77).

Позивачем була направлена на адресу Відповідача досудова вимога вих.№10-111/19 від 16.10.2019про стягнення заборгованості №1 згідно усного договору купівлі-продажу продукції (арк.с. 41-42), а також вимога про сплату заборгованості у озмірі 22278,72 грн вих№310.12/19-3 від 10.12.2019 (арк.с. 51-53), які останнім залишені без відповіді та задоволення.

Позивачем в односторонньому порядку складено акт звірки взаєморозрахунків станом за період: 01.01.2019 по 18.10.2019, зі змісту якого вбачається, як саме Позивач розрахував суму позову (арк.с. 44). Акт звірки не містить підпису з боку Відповідача як контрагента за відображеними господарськими операціями.

Так, в акті звірки, складеному без участі Відповідача, зазначено, що товар поставлений Позивачем в період з 21.01.2019 -06.08.2019 на суму 90831,78 грн; оплачений на суму 61187,64 грн; повернуто товар 17.10.2019 на суму - 7365,42 грн; борг складає - 22278,72 грн.

Отже, матеріали справи в цілому свідчать про неодноразову передачу товару Позивачем на адресу Відповідача і факти платежів з боку останнього на користь Позивача.

Твердження Позивача про домовленість сторін щодо строків оплати не підтверджується матеріалами справи.

Узгодження Позивачем з Відповідачем асортименту, кількості та вартості переданого товару на спірну суму позову не виявлено судом в матеріалах справи. Надані Позивачем рахунки не містять такої інформації.

Окрім експрес-накладних, рахунків і банківських виписок Позивачем надано до справи протоколи опитування адвокатом Позивача осіб за їх згодою, а саме менеджера з продажу ТОВ "Седлекс Груп" ОСОБА_2 , директора ТОВ "Седлекс Груп" ОСОБА_1, водія ТОВ "Седлекс Груп" ОСОБА_3, завідувача складським приміщенням ТОВ "Седлекс Груп" ОСОБА_4 щодо обставин спірних поставок на адресу Відповідача, які судом не приймаються в якості доказів через їх невідповідність процесуальним вимогам щодо письмових доказів та показів свідків.

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Згідно зі ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За статтею 208 ЦК Укрїани у письмовій формі належить вчиняти:

1) правочини між юридичними особами;

2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу;

3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу;

4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст.207 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.691, 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Якщо ціну встановлено залежно від ваги товару, вона визначається за вагою нетто, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Отже, враховуючи наведені норми права, суд зазначає, що за відсутності підписаного з обох сторін договору купівлі-продаж або поставки товару, матеріали справи свідчать про фактичне вчинення сторонами дій, спрямованих на набуття цивільних прав та обов`язків.

Так, Позивачем передано через комерційну поштову установу товар на адресу Відповідача, який цей товар прийняв, що підтверджується поштовою установою. Проте, ці обставини передачі товару доводяться з боку Позивача документами, які не дозволяють достеменно встановити асортимент товару, його кількість та ціну. Так, експрес - накладні місять відомості лише про вагу товару та загальну назву "спецодяг", а також оголошену вартість товару - завжди 200грн. Водночас в рахунках Позивача йдеться про асортимент, кількість і ціну товару, проте, зв`язок цих рахунків із експрес-накладними та погодження змісту цих рахунків із Відповідачем матеріали справи доказів не містять.

Також Позивач не надав доказів направлення на адресу Відповідача разом із товаром товаророзпорядчих документів, які б містили інформацію про асортимент товару, його кількість та ціну.

Згідно зі ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Зі змісту Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансова звітність в Україні" витікає, що господарські операції, за результатами яких виникають права і обов`язки сторін, мають бути оформлені первинними документами відповідно до вимог цього Закону.

Згідно з п.1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну №88 від 24.05.1995 (в чинній на даний час редакції), господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування.

Відповідно до п.2.1 цього Положення, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Пунктом 2.4 зазначеного Положення зазначено:

первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції;

залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо;

неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, вірогідність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що навіть за відсутності будь-яких пояснень та заперечень з боку Відповідача, враховуючи відсутність визнання з його боку позову та преюдиційних фактів, Позивачем мало б бути доведено належними первинними документами не тільки факт передачі товару, а й його асортимент, кількість та ціну. Виставлення рахунків та допит адвокатом працівників підприємства Позивача не є належними доказами здійснення господарських операцій в господарському судочинстві.

6. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору

За встановлених вище обставин суд доходить висновку, що Позивачем не надано належних доказів поставки товару за певним асортиментом, кількістю та ціною, тобто не доведено обґрунтованість суми позову - 22278,22 грн, тому в позові суд відмовляє у повному обсязі.

У зв`язку з цим судові витрати у справі суд покладає на Позивача в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Седлекс Груп" до Фізичної особи-підприємця Цимбал Ігора Анатолійовича про стягнення 22278,22 грн відмовити.

Понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Седлекс Груп" судові витрати у справі покласти на Позивача.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України, з урахуванням пункту четвертого розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 30.06.2020

Суддя Н.Б. Кеся