ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2020 р. Справа№ 04/5026/1438/2012

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Верховця А.А.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Михайлюченко О.Г.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у Черкаській області

на додаткову ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.05.2020

у справі №04/5026/1438/2012

за заявою управління Пенсійного фонду України в Кам`янському районі

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Юрчиха" (далі - СТОВ "Юрчиха", боржник)

про визнання банкрутом

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі №04/5026/1438/2012 про банкрутство СТОВ "Юрчиха" порушене ухвалою Господарського суду Черкаської області від 27.09.2012 за заявою ініціюючого кредитора за особливостями провадження відповідно до статті 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній до 19.01.2013 (далі - Закон про банкрутство).

Постановою Господарського суду Черкаської області від 09.10.2012 визнано СТОВ "Юрчиха" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Назаренка С.А., якому ухвалою суду від 23.10.2014 затверджено оплату послуг за кожен місяць здійснення ним повноважень ліквідатора у справі в розмірі двох мінімальних заробітних плат з 09.10.2012; ухвалою суду від 30.04.2015 затверджено арбітражному керуючому Назаренку С.А. звіт про оплату послуг та відшкодування витрат за період з 09.10.2012 по 31.03.2015 на загальну суму 135 504, 98 грн., а ухвалою суду від 25.08.2016 затверджено його звіт про оплату послуг та відшкодування витрат за період виконання обов`язків ліквідатора банкрута з 01.04.2015 по 18.06.2015 на суму 7 072, 70 грн.

Ухвалою від 11.05.2017 Господарського суду Черкаської області, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2017, клопотання задоволено, покладено обов`язок по оплаті послуг ліквідатора та відшкодування понесених витрат арбітражним керуючим Назаренком С.А. на кредиторів СТОВ «Юрчиха» у наступних пропорціях: Міністерство фінансів України - 81254,83 грн; Українська аграрна біржа - 46347,43 грн; Чигиринське об`єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області - 63,84 грн; Кам`янський районний центр зайнятості - 12,77 грн.

Постановою Верховного Суду від 03.04.2018 касаційну скаргу Міністерства фінансів України задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2017 у справі № 04/5026/1438/2012 скасовано; ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.05.2017 в частині покладення на Міністерство фінансів України обов`язку з оплати послуг та відшкодування понесених витрат ліквідаторами СТОВ «Юрчиха» - арбітражним керуючим Назаренком С.А. в сумі 81 254,83 грн у справі № 04/5026/1438/2012 скасовано. Підставою для скасування вищезазначених судових рішень та задоволення касаційної скарги Міністерства фінансів України являлось те, що Міністерство фінансів не є кредитором. «Мінфін України з кредиторськими вимогами у справу про банкрутство СТОВ «Юрчиха» не зверталося, на що суди першої та апеляційної інстанції в порушення вимог статей 43, 101 ПІК України в редакції, чинній до 15.12.2017, увагу не звернули».

Арбітражний керуючий Назаренко С.А. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, просив стягнути з Головного управління ДПС у Черкаській області на його користь 81 254,83 грн в рахунок оплати послуг ліквідатора СТОВ "Юрчиха" та відшкодування понесених ліквідатором витрат в процедурі ліквідації.

Додатковою ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13.05.2020 заяву задоволено. Стягнуто з Головного управління ДПС у Черкаській області на користь арбітражного керуючого Назаренко С.А. 81 254,83 грн в рахунок оплати послуг ліквідатора СТОВ «Юрчиха» та відшкодування понесених ліквідатором витрат в процедурі ліквідації СТОВ «Юрчиха». Видано наказ.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Головне управління ДПС у Черкаській області звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу місцевого суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Ключовими аргументами скарги є:

- у банкрута відсутні майнові активи, а кредитором в свою чергу не створювався фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого;

- у справі про банкрутство СТОВ «Юрчиха» виступала Кам`нська МДПІ і на момент припинення провадження питання щодо правонаступництва не вирішувалося.

- факт зміни повноважень контролюючих органів, не є тотожним факту правонаступництва.

Від арбітражного керуючого Назаренка С.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ключовими аргументами відзиву є:

- хронологія правонаступництва Кам`нської МДПІ досліджувалася в межах заяви про видачу додаткового судового рішення, в тому числі наведено перелік нормативно-правових актів, якими здійснювалася реорганізація податкових органів;

- оскільки у банкрута відсутня достатня кількість майна, Головне управління ДПС у Черкаській області, як кредитор СТОВ «Юрчиха», має відшкодувати понесені ліквідатором витрати в процедурі ліквідації.

Від Державного центру зайнятості також найшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказувалося, що рішення прийнято з повним дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи № 04/5026/1438/2012 від 13.05.2020 апеляційна скарга Головного управління ДПС у Черкаській області передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Верховець А.А., Пантелієнко В.О. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

08.07.2020 від арбітражного керуючого Назаренка С.А. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 30 КзПБ, зокрема, передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень ліквідатора здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 01.08.2018 (справа № 912/1783/16) з приводу застосування Закону про банкрутство, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам. Не виявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації майна боржника, чи інших його активів та грошових коштів, жодним чином не впливає на оплату його послуг. Закон про банкрутство визначає декілька джерел для здійснення оплати послуг ліквідатора, в тому числі і за рахунок коштів кредиторів. Зазначене також узгоджується з положеннями чинного КзПБ.

При цьому, відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.56 року, Конвенції Міжнародної організації праці N 105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і ОСОБА_5 ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.

Виходячи з аналізу наведених норм, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника у зв`язку з відсутністю таких коштів, то оплата послуг арбітражного керуючого, зокрема ліквідатора, має здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що Кам`янська МДПІ набула статусу кредитора боржника у зв`язку з визнанням її вимог на суму 1 825 238,97 грн.

Процесуальним правонаступником Кам`янської МДПІ є Головне управління ДПС у Черкаській області з огляду на те, що обставини правонаступництва підтверджуються: постановами Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №331 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України", від 04.11.2015 № 892 «Про деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби», від 28.03.2018 № 296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» та п. 4 постанови Кабінету Міністрів України 19.06.2018 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» відповідно до якої визначено територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Крім того, питання процесуального правонаступництва Кам`янської МДПІ досліджувалося господарським судом по справі № 01-14-01/1198.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву арбітражного керуючого про ухвалення додаткового рішення у справі №04/5026/1438/2012 та покладення пропорційно на кредитора - Головне управління ДПС у Черкаській області, понесеної арбітражним керуючим Назаренком С.А. оплати послуг та витрат в сумі 81 254,83 грн

Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга Головного управління ДПС у Черкаській області містить лише мотиви незгоди з тим, що саме воно є суб`єктом на якого покладається обов`язок з оплати послуг та витрат понесених ліквідатором. В той же час мотивів стосовно розміру суми апеляційна скарга не містить, тому відповідно ч. 1 ст. 269 ГПК України рішення суду першої інстанції апеляційний суд переглядає лише в межах доводів наведених в скарзі.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини у рішенні, прийнятому у справі «Проніна проти України» зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

За таких обставин судове рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін як таке, що прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника - Головне управління ДПС у Черкаській області.

Керуючись ст.ст. 2, 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 253-255, 269, ст. 276, ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на додаткову ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.05.2020 у справі №04/5026/1438/2012 залишити без задоволення.

2. Додаткову ухвалу Господарського суду Черкаської області від 13.05.2020 у справі №04/5026/1438/2012 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 04/5026/1438/2012 повернути до Господарського суду Черкаської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді А.А. Верховець

В.О. Пантелієнко