ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2020м. ДніпроСправа № 904/471/20

За позовом Фізичної особи-підприємця Седельникова Костянтина Олександровича, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедро", м. Дніпро

про стягнення заборгованості 188 984,20 грн

Суддя Золотарьова Я.С.

Секретар судового засідання Волювач М.В.

Представники:

від позивача: Максимов М.І. посв. №5194 від 26.09.18 адвокат

від відповідача: Ніквас В.В. посв. № ЗП001876 від 05.11.18 адвокат

ПРОЦЕДУРА

Фізична особа-підприємець Седельников Костянтин Олександрович звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедро" про стягнення заборгованості у розмірі 188 984,20 грн, з яких: основний борг у розмірі 173 975,00 грн, пеня у розмірі 11 256,40 грн, 3% річних у розмірі 2 102,35 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 650,45 грн та судові витрати.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

03.03.2020 представник відповідача подав відзив на позов.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2020 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 14.04.2020.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2020 відкладено підготовче засідання на 12.05.2020.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.05.2020.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області 27.05.2020 відкладено судове засідання на 17.06.2020.

11.06.2020 представник відповідача подав уточнений відзив на позовну заяву.

15.06.2020 представник позивача подав відповідь на відзив.

У судовому засіданні 17.06.2020 оголошено перерву на 07.07.2020.

07.07.2020 представник позивача подав докази, які не були надані у підготовчому провадженні, а саме: супровідний лист від 30.06.2020 та підписаний обома сторонами акт надання послуг № 328 від 18.07.2019.

Суд приймає їх до розгляду з огляду на те, що цих доказів не було у позивача під час підготовчого провадження.

07.07.2020 розглянуто справу по суті: заслухано виступи позивача та відповідача, встановлено обставини справи та досліджено докази, наявні у матеріалах справи. Під час дебатів позивач просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, відповідач просив відмовити у позові.

У судовому засіданні 07.07.2020 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частини.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позові

Позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору транспортного експедирування та перевезення вантажів автомобільним транспортом №497. Позивачем надані послуги відповідачу на суму 173 975,00 грн, які останній не оплатив.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг, позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 11 256,40 грн, 3% річних у розмірі 2102,35 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 650,45 грн.

Позивач ґрунтує свої вимоги на статтях 525, 526, 530, 546, 549, 612, 625 Цивільного кодексу України.

Позиція відповідача, викладена у відзиві

Відповідач зазначає, що додані до позовної заяви акти наданих послуг № 328 та 351 не містять ані підпису, ані відбитка печатки відповідача, тому строк виконання зобов`язання з оплати наданих послуг ще не настав, а нарахування за цими актами пені, інфляційних збитків та 3% за користування грошовими коштами є безпідставними.

Відповідач вказує про те, що 03.08.2019 з метою здійснення перевезення олійно-жирової продукції виробництва ТОВ «ЩЕДРО» сторони підписали заявку № РЩ 0022732 на перевезення за маршрутом м. Запоріжжя - Івано-Франківськ - Долина. Датою навантаження мало бути 03.08.2019, а дата прибуття вантажу у кінцевий пункт призначення 05.08.2019. Сторонами було погоджено: пункти навантаження та розвантаження, марку та державні номери автомобіля (Рено, АІ8201НО) та причепа ( НОМЕР_1 ), ПІБ водія ( ОСОБА_1 ) та його контактний номер.

03.08.2019 під навантаження прибув обумовлений у заявці автомобіль з причепом. Водієм були надані посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 та свідоцтва про реєстрацію ТЗ на автомобіль та причеп. Цього ж дня автомобіль був завантажений олійно-жировою продукцією виробництва ТОВ «ЩЕДРО» на загальну суму 525 736,50 грн. З метою здійснення перевезення були складені 4 товарно-транспортні накладні на перевезення вантажу, а саме: № РЩ0109886/7721 від 03.08.2019 на перевезення олії пальмової в контейнерах на загальну суму 274 000,00 грн в т.ч. ПДВ; № РЩ0109886/РЩ000406777 від 03.08.2019 на перевезення маргаринів та жирів рослинних на суму 189 416,50 грн в т.ч. ПДВ; № РЩ0109886/7719 від 03.08.2019 на перевезення маргаринів на загальну суму 49 920 грн; № РЩ0109886/7720 від 03.08.2019 на перевезення маргаринів на загальну суму 12 400,00 грн. У відповідності до складених товарно-транспортних накладних перевізником є ФОП ОСОБА_2 К.О ОСОБА_3 , а водієм ОСОБА_1 Вантаж був прийнятий водієм відповідача, про що свідчить його власноручний підпис на товарно-транспортних накладних. Проте, в обумовлений строк автомобіль з вантажем не прибув до узгодженого місця розвантаження, та відповідно вантажоодержувачі не отримали свій вантаж в узгоджений строк. Контактний номер водія не відповідає, а зі слів позивача з`ясувалося, що водій з автомобілем та вантажем зник.

Відповідач вважає, що водієм відповідача не було доставлено вантаж відповідно до заявки №РЩ 0022732 в узгоджений строк. Посилаючись на частину 2 статті 919 Цивільного кодексу України відповідач зазначає, що вантаж вважається втраченим та повідомляє про те, що 08.08.2019 відкрито кримінальне провадження №0002046 щодо позивача.

Також, відповідач зазначає, що у грудні 2019 звернувся до господарського суду Харківської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Седельникова Костянтина Олександровича про стягнення збитків у розмірі 525 736,50 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.05.2020 по справі № 922/51/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Седельникова Костянтина Олександровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЩЕДРО» збитки в розмірі 525 736,50 грн та витрати по сплаті судового збору 7 886,06 грн.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив

Позивач зазначає, що не підписував заявку № РЩ 0022732 та не вступав у правові відносини із відповідачем за цією заявкою. Жодних домовленостей щодо зазначеної заявки між сторонами не було.

Також, позивач вказує про те, що ним було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду Харківської області від 20.05.2020 по справі №922/51/20, а тому це рішення не набрало законної сили.

Крім того, позивач вказує, що товарно-транспортні накладні були підписані обома сторонами договору, що свідчить про факт надання послуг у повному обсязі.

Позиція відповідача, викладена у запереченнях на відповідь на відзив

Відповідач звертає увагу, що пунктом 4.6 договору передбачається, що у разі пошкодження вантажу в процесі перевезення, замовник застосовує до виконавця оперативно-господарську санкцію у вигляді припинення виконання своїх зобов`язань за даним договором із звільненням від відповідальності за це, з моменту встановлення пошкодження вантажу до моменту відшкодування виконавцем причинених замовнику збитків та/або сплати належних штрафних санкцій, але у всякому разі до повного поновлення порушених майнових прав та законних інтересів замовника.

Посилаючись на пункт 4.6 договору, відповідач зазначає, що оскільки під час перевезення було втрачено вантаж, відповідач застосував до позивача оперативно-господарську санкцію у вигляді призупинення виконання своїх зобов`язань до моменту відшкодування збитків.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

12.04.2017 між Фізичною особою-підприємцем Седельниковим Костянтином Олександровичем (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Щедро» (замовник) було укладено договір транспортного експедирування та перевезення вантажів автомобільним транспортом № 497 (т.1 арк.с.55).

Відповідно до пункту 1.1 договору виконавець зобов`язується перевозити належним йому автомобільним транспортом вантажі замовника та/або надавати замовнику від власного імені, за плату в інтересах та за рахунок замовника послуги виконання або організації виконання перевезенням вантажів замовника автомобільним транспортом у внутрішньому та міжнародному сполученні, а замовник зобов`язується оплачувати виконані перевезення та/або, відповідно, надані послуги в порядку та на умовах договору.

Сторонами були підписані заявки №№ РЩ0019106, РЩ0021168, РЩ0021132, РЩ0021161, РЩ0021796, РЩ0021788, РЩ0021799, РЩ0022165, РЩ0022191, РЩ0022224, РЩ0022306, РЩ0022476, РЩ0022625, РЩ0022712, що не заперечується сторонами.

Згідно пункту 3.2 договору, після видачі вантажу уповноваженій особі вантажоодержувача виконавець зобов`язується протягом 5 календарних днів при внутрішньому перевезенні, 10 календарних днів при міжнародному перевезенні, надати замовнику акт приймання-передачі послуг, який одночасно є комісійним звітом у випадку залучення третіх осіб, з додаванням оригіналу належно оформленої єдиної товарно-транспортної накладної або комплекту товарно-транспортних накладних встановленого зразка, що відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення відповідно до замовлення, з відміткою вантажоодержувача.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що датою надання послуг вважається дата підписання замовником акту приймання-передачі послуг, що підтверджує факт приймання належно оформлених первинних та інших, у відповідності до вимог пункту 3.2 договору, документів щодо надання послуг із замовленого перевезення.

На виконання умов договору позивач надав послуги відповідачу на загальну суму 173 975,00 грн, що підтверджується товарно-транспортними накладними та актами надання послуг, які підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств:

- № 135 від 29.03.2019 на суму 8 500,00 грн;

- № 239 від 10.06.2019 на суму 13 225,00 грн;

- № 241 від 10.06.2019 на суму 14 400,00 грн;

- № 317 від 10.06.2019 на суму 10 000,00 грн;

- № 293 від 02.07.2019 на суму 23 800,00 грн;

- № 294 від 01.07.2019 на суму 9 500,00 грн;

- № 295 від 01.07.2019 на суму 17 250,00 грн;

- № 321 від 13.07.2019 на суму 4 200,00 грн;

- № 327 від 15.07.2019 на суму 14 000,00 грн;

- № 325 від 16.07.2019 на суму 5 000,00 грн;

- № 328 від 18.07.2019 на суму 6 900,00 грн;

- № 335 від 25.07.2019 на суму 9 700,00 грн;

- № 347 від 02.08.2019 на суму 25 000,00 грн.

Акт № 351 від 05.08.2019 на суму 12 500,00 грн сторонами не підписано.

Відповідно до пункту 3.4 договору оплата наданих послуг здійснюється після дати надання послуг на підставі підписаного сторонами акта приймання передачі послуг протягом 15 календарних днів з дати його підписання (якщо інше не погоджено сторонами).

19.11.2019 позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію № 1 (т.1 арк.с.144), в якій просить сплатити заборгованість на надані експедиційні послуги у розмірі 176 975,00 грн по вищезазначеним актам.

Станом на час розгляду справи, доказів оплати відповідачем заборгованості у розмірі 173 975,00 грн сторонами до матеріалів справи не надано.

Судом встановлено, що з приводу обставин, про які зазначає відповідач у відзиві між ним та позивачем існує спір, розгляд якого триває.

Так, рішенням господарського суду Харківської області від 20.05.2020 по справі № 922/51/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЩЕДРО» до Фізичної особи-підприємця Седельникова Костянтина Олександровича про стягнення збитків у розмірі 525 736,50 грн задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Седельникова Костянтина Олександровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЩЕДРО» збитки в розмірі 525 736,50 грн та витрати по сплаті судового збору 7 886,06 грн.

Рішення господарського суду Харківської області від 20.05.2020 по справі № 922/51/20 законної сили не набрало у зв`язку з тим, що ФОП Седельников Костянтин Олександрович подав апеляційну скаргу, про що сторони вказали у судовому засіданні.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 929 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, між сторонами склались правовідносини експедирування.

Щодо суми основного боргу

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Умовами договору передбачено строки, розмір та порядок оплати наданих послуг. Відповідно до пункту 3.4 договору, строк оплати наданих послуг є таким, що настав.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно положень статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд не приймає заперечення відповідача про те, що оскільки акт приймання-передачі № 351 не підписано, тому строк виконання зобов`язання з оплати наданих послуг ще не настав, з огляду на таке.

Проаналізувавши умови договору, суд зазначає, що договір не містить вимогу щодо порядку направлення позивачем актів надання послуг відповідачу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було направлено на адресу відповідача супровідний лист від 05.11.2019, разом з листом були направлені акти надання послуг №328 та №351 для підписання. Відповідачем акт надання послуг № 328 було підписано, натомість, акт надання послуг № 351 від 05.08.2019 відповідач не підписав.

Відповідно до норм діючого законодавства виконавець не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта надання послуг. У свою чергу, обов`язок прийняти послуги, а у випадку виявлення їх недоліків негайно про них заявити законом покладено саме на замовника.

В матеріалах справи не міститься мотивованої відмови відповідача прийняти послуги за актом надання послуг № 351 від 05.08.2019.

Також, в матеріалах справи містяться підписані обома сторонами товарно-транспортні накладні, у тому числі за актом надання послуг № 351 від 05.08.2019, які підтверджують факт надання послуг позивачем відповідачу.

Крім того, відповідач у судовому засіданні 07.07.2020 підтвердив, що послуги за актом надання послуг № 351 від 05.08.2019 були йому надані, але акт надання послуг № 351 від 05.08.2019 він не отримував.

Зважаючи на викладене, суд уважає, що строк оплати за заявкою № РЩ0022712 є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Перевіривши розрахунок наданий позивачем, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 173 975,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд не погоджується з тим, що відповідач має право на застосування оперативно-господарської санкції з огляду та таке.

Пунктом 4.6 договору передбачається, що у разі пошкодження вантажу в процесі перевезення, замовник застосовує до виконавця оперативно-господарську санкцію у вигляді припинення виконання своїх зобов`язань за даним договором із звільненням від відповідальності за це, з моменту встановлення пошкодження вантажу до моменту відшкодування виконавцем причинених замовнику збитків та/або сплати належних штрафних санкцій, але у всякому разі до повного поновлення порушених майнових прав та законних інтересів замовника.

Суд звертає увагу, що відповідач має право на застосування до позивача оперативно-господарської санкції у вигляді припинення виконання своїх зобов`язань за пунктом 4.6 договору у разі пошкодження вантажу.

Натомість відповідач вказує про те, що вантаж за заявкою № РЩ 0022732 було втрачено, а не пошкоджено.

Відтак, пункт 4.6 договору не може бути застосовано до спірних правовідносин.

Також, відповідач посилається на пункту 4.2 договору, відповідно до якого виконавець несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу від повної чи часткової втрати, ушкодження чи псування при перевезенні у розмірі завданих збитків. У випадку втрати, пошкодженні чи псуванні вантажу в процесі перевезення плата виконавцю згідно замовлення може бути в односторонньому порядку зменшена замовником в розмірі, пропорційному вартості втраченого, пошкодженого, зіпсованого вантажу.

Проаналізувавши пункт 4.2 договору, суд зазначає, що цей пункт надає право замовнику у разі втрати вантажу на стягнення з виконавця завданих збитків у розмірі вартості втраченого вантажу або в односторонньому порядку зменшення плати у розмірі, пропорційному вартості втраченого вантажу згідно цього замовлення.

Зважаючи на те, що відповідачем подано позов до господарського суду Харківської області з вимогою про стягнення збитків у розмірі 525 736,50 грн за втрачений вантаж, є очевидним, що відповідач реалізує своє право, яке передбачено пунктом 4.2 договору саме шляхом стягнення збитків, а не шляхом зменшення плати пропорційно вартості втраченого вантажу.

Одночасна реалізація права на відшкодування завданих збитків та права на зменшення плати пропорційно вартості втраченого вантажу може призвести до подвійної відповідальності позивача за одне й те саме порушення.

Щодо суми пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 4.5 договору, в разу порушення замовником прийнятих за даним договором господарських зобов`язань останній зобов`язаний сплатити виконавцю за письмовою вимогою останнього штрафні санкції, зокрема, за прострочення оплати вартості послуг пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення зобов`язання, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг, позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 11 256,40 грн за період з 14.04.2019 по 12.12.2019.

Враховуючи те, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також враховуючи, що сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі прострочення сплати поставленого товару, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення пені.

Суд перевіривши розрахунок пені, зазначає що він є правильним. Тому, вимога щодо стягнення пені у розмірі 11 256,40 грн підлягає задоволенню.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2 102,35 грн за період з 14.04.2019 по 12.12.2019 та інфляційних втрат у розмірі 1 650,45 грн за період квітень - листопад 2019.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 2 102,35 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 650,45 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому судовий збір позивача у розмірі 2 835,02 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедро" (49033, м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 122, літ.д-2; ідентифікаційний код 41162327) на користь Фізичної особи-підприємця Седельникова Костянтина Олександровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) основний борг у розмірі 173 975,00 грн, пеню у розмірі 11 256,40 грн, 3% річних у розмірі 2 102,35 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 650,45 грн та судовий збір у розмірі 2 835,02 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Оскільки Єдина судова інформаційно-телекомунікаційної система не почала функціонувати, відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи до господарського суду Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 09.07.2020

Суддя Я.С. Золотарьова