ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2020 Справа № 917/931/20

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіо", вул. Героїв Чорнобильців, 14, м. Полтава, 36039

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз", вул. В.Козака, 2А, м. Полтава, 36020

про зобов`язання вчинити дії та стягнення грошових коштів

Суддя Ціленко В.А.

Секретар судового засідання: Білоус О.В.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику представників сторін, відповідно до ст. 247 Господарського процесуального кодексу України.

Суть спору: Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіо", м. Полтава про зобов`язання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" відновити розподіл природнього газу за договором № 425Р від 30.12.2016 року на належний Товариству об`єкт за адресою: м. Полтава, вул. Героїв Чорнобильців, 14, та стягнення 7 364,02 грн. вартості недоотриманого природного газу; 156 580,77 грн. матеріальних збитків; 56 676,00 грн. моральної шкоди.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що припинення розподілу природного газу було здійснено правомірно, в зв`язку з аварійною ситуацією на газопроводі, а вимога про стягнення збитків є недоведеною.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

30.12.2016 року між Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" м. Полтава та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіо", м. Полтава був укладений договір розподілу природного газу № 425Р , зміст якого відповідає Типовому договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498.

Пунктом 12.7 договору встановлено, що складений сторонами Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін є невід`ємною частиною цього Договору.

Позивач у справі вважає, що припинення розподілу природного газу відбулося безпідставно та незаконно, тому відповідач зобов`язаний відновити розподіл природнього газу за договором № 425Р від 30.12.2016 року, відшкодувати вартість недоотриманого природного газу в сумі 7 364,02 грн., матеріальної шкоди 156 580,77 грн. та моральної шкоди 56 676,00 грн.

При вирішенні спору судом враховано наступне.

Відповідно до п. 13 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року постачальник (Оператор ГРМ/ГТС) має право ініціювати заходи з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу у разі настання заходів, передбачених Правилами про безпеку постачання природного газу, що діють відповідно до вимог статті 5 Закону України "Про ринок природного газу", в інших випадках, передбачених Законом, Кодексом газорозподільних систем, Правилами безпеки систем газопостачання.

За приписами Розділу 7 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 оператор ГРМ має право припинити розподіл природного газу споживачам у разі визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи або ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями технічного, природного або техногенного, природного або екологічного характеру та проведення ремонтно - відновлюваних робіт.

Відповідно до п. 12 Розділу XIII Правил поведінки на випадок збоїв у роботі газорозподільних систем Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національною комісією, що здійснює держрегулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494 у разі виникнення аварії Оператор ГРМ має право не розподіляти/ не передавати природний газ із ГРМ, якщо це може спричинити загрозу безпеці функціонування ГРМ, здоров`ю або життю людей, природному середовищу або завдати шкоду майну.

18.06.2019 року на аварійно - диспетчерську службу АТ "Полтавагаз" надійшло звернення від гр. Солодовник, що в районі будинку по вулиці Героїв Чорнобильців,14, м. Полтава наявний запах газу. За даною адресою АТ "Полтавагаз" виявлено витік газу, на крані, на вводі до будинку. З метою локалізації аварійної ситуації та запобіганню нещасному випадку розподіл (постачання) природного газу припинено шляхом встановлення заглушки на фланці до будинків № 12, №14 по вулиці Героїв Чорнобильців, м. Полтава, в зв`язку з ліквідацією наслідків аварії, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного характеру, про що складено відповідний Акт № 2154.

З метою відновлення газопостачання, представниками АТ "Полтавагаз" обстежено внутрішньобудинкову систему газопостачання будинку № 14 по вулиці Героїв Чорнобильців про що складено Акт технічного обстеження газового обладнання. Виявлені порушення Правил безпеки систем газопостачання, щодо невідповідності системи газопостачання проектній та виконавчо - технічній документації, а саме самовільно підключені газові прилади до системи газопостачання, відсутній доступ для обслуговування системи газопостачання.

Позивач посилається на те, що відповідачем повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання не надсилалося. Проте пунктом 4 глави 7 розділу VI Кодексу газотранспортної системи даної вимоги про надсилання повідомлення у зв`язку з відключенням при аварійних ситуаціях не передбачено. Крім того, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг не встановлено порушення в діях АТ "Полтавагаз" щодо припинення газопостачання (лист від 23.08.2019 року № 457/48/37).

Отже, при припиненні розподілу природного газу в зв`язку з аварійною ситуацією на газопроводі, відповідач діяв у спосіб та порядок встановлені чинним законодавством України.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіо" доказів усунення встановлених порушень не надано, а тому вимога про зобов`язання відновити розподіл природного газу на належний позивачу об`єкт є безпідставною.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитковими є втрати у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, втрати, які особа зробила або мусить зробити (реальні збитки), доходи, які б особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За загальним правилом право особи на відшкодування збитків безпосередньо пов`язане з порушенням її цивільних прав.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушеня: 1) протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; 2) шкідливий результат такої поведінки; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; 4) вина правопорушника. Вина є суб`єктивною умовою цивільно - правової відповідальності особи, яка порушила зобов`язання, тому кредитор має довести не лише розмір збитків, завданих порушеннями зобов`язання, але й самий факт порушення боржником його обов`язку. ( стаття 623 Цивільного кодексу України). За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно - правова відповідальність не настає.

Застосування такої міри цивільно - правової відповідальності як збитки можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно - правової відповідальності.

Отже, особа, яка вимагає відшкодування збитків, має довести: неаправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вину завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Матеріали справи не містять доказів неправомірної поведінки відповідача та доказів його вини. Таким чином, позивачем не доведено наявність складу цивільного правопорушення, як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків.

В підтвердження заявленої до стягнення суми відшкодування вартості недоотриманого природного газу у розмірі 7 364,02 грн. за період з 18.06.2019 по 01.06.2020, яка обчислена позивачем виходячи з середньодобового споживання за попередні 12 місяців, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, тому позовна вимога в частині стягнення 7 364,02 грн. та 156 580,77 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення 56 676,00 грн. моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1, п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За приписами ст. 94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Частина друга статті 23 Цивільного кодексу України визначає, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Отже, під поняттям "моральна шкода" слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що ним понесені моральні страждання, розмір яких складає 56 676,00 грн.

Однак позивачем не доведено складу заподіяння моральної шкоди його ділової репутації, зокрема наявності шкоди в особі втрат немайнового характеру, не вказано у чому вона реально полягає та не надано жодних доказів на підтвердження даних обставин, в зв`язку з чим позов в цій частині задоволенню судом не підлягає.

Витрати по оплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 232-233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. В позові відмовити.

2. Копію рішення направити сторонам по справі.

Повне рішення складено 07.07.2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до

набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Ціленко