УХВАЛА

про відмову у розстроченні виконання рішення суду та відмову у задоволенні скарги на дії приватного виконавця

м. Київ

09.07.2020Справа № 910/8617/19

За клопотанням Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор - 8"

про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/8617/19 від 25.10.2019

За скаргою Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор - 8"

про неправомірні дії приватного судового виконавця, вчинені за наказом № 910/8617/19 від 21.05.2020

У справі

За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцигська, 1-а)

До Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор - 8"(03148, м. Київ-148, вул. Кіпріанова Академіка, № 2)

Про стягнення 86 057,84 грн

Суддя Бондаренко Г.П.

Секретар судового засідання Лебович А.О.

Представники сторін:

від позивача (стягувача): Богач О.Є., довіреність № 38 від 02.01.20;

від відповідача (боржника): Рубіс В.П. (керівник; діє в порядку самопредставництва, голова правління кооперативу, витяг з ЄДРПОУ) ;

приватний виконавець: не прибула.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-8" про стягнення 86 057, 84 грн.

25.10.2019 Господарський суд міста Києва ухвалив у справі рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор - 8" про стягнення 86 057,84 грн задовольнив частково. Стягнув з Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор - 8" на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" 54 785 (п`ятдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят п`ять) грн 28 коп. основного боргу, 16 781 (шістнадцять тисяч сімсот вісімдесят одну) грн 01 коп. інфляційних втрат, 4261 (чотири тисячі двісті шістдесят одну) грн 30 коп. 3% річних та судовий збір у розмірі 1692 (одна тисяча шістсот дев`яносто дві) грн 64 коп. В решті позовних вимог щодо стягнення суми основної заборгованості у розмірі 2340 (дві тисячі триста сорок) грн 62 коп., інфляційних нарахувань у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 61 коп., 3% річних у розмірі 192 (сто дев`яносто дві) грн 43 коп. та пені у розмірі 5712 (п`ять тисяч сімсот дванадцять) грн 59 коп. суд відмовив.

За результатами перегляду рішення в апеляційному порядку, Північним апеляційним господарським судом 19.02.2020 ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор - 8" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2019 у справі № 910/8617/19 без змін.

01.04.2020 справу № 910/8617/19 повернуто до Господарського суду міста Києва.

17.04.2020 через відділ канцелярії суду від Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор - 8" (далі - заявник), надійшла заява про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910/8617/19 від 25.10.2019, в якій заявник просить суд винести судову ухвалу про розстрочку виконання рішення суду від 25.10.2019 терміном на дванадцять місяців.

23.04.2020 суд призначив розгляд даної заяви про розстрочення виконання рішення на 21.05.2020, про що постановив відповідну ухвалу.

12.05.2020 засобами електронного поштового зв`язку від заявника надійшло клопотання, в якому заявник просив суд просив задовольнити подану ним заяву про розстрочення виконання рішення та просив суд врахувати обставини наведені у клопотанні.

20.05.2020 через відділ канцелярії суду від Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - стягувач) надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання судового рішення. Також 20.05.2020 засобами електронного поштового зв`язку від заявника надійшла відповідь на заперечення.

21.05.2020 у задоволені заяви Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор - 8" про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910/8617/19 від 25.10.2019 суд ухвалив відмовити.

09.06.2020 від заявника через відділ канцелярії суду повторно надійшло клопотання про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910/8617/19 від 25.10.2019.

10.06.2020 до суду надійшла скарга Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор - 8" на неправомірні, на думку скаржника, дії приватного виконавця Ярушевської Т.І., вчинені за наказом № 910/8617/19 від 21.05.2020.

12.06.2020 Суд постановив ухвалу про призначення до розгляду клопотання Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор - 8" про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910/8617/19 від 25.10.2019 та ухвалу про призначення судового засідання для розгляду скарги на дії приватного виконавця на 25.06.2020. Повідомив Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" та приватного виконавця Ярушевську Т.І. про наявність у них права подати заперечення.

24.06.2020 повторно електронною поштою без ЕЦП та поштою надійшло клопотання відповідача (боржника), в якому останній просить скасувати дію наказу по справі № 910/8617/19 від 21.05.2020 та прийняти рішення, погодивши розстрочення виконання відповідачем рішення суду від 25.10.2019 терміном на шість місяців (з червня по листопад 2020 року).

25.06.2020 в судове засідання представники сторін не прибули, у зв`язку з чим суд постановив ухвалу, якою повідомив учасників справи про відкладення судового засідання для розгляду клопотання про розстрочення виконання рішення суду та скарги на дії приватного виконавця на 09.07.2020.

03.07.2020 від позивача (стягувача) надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання судового рішення та заперечення на скаргу на неправомірні дії приватного виконавця.

09.07.2020 відповідач подав через канцелярію суду відповідь на заперечення та електронною поштою без ЕЦП продублював вказану відповідь.

09.07.2020 від приватного виконавця надійшли заперечення на скаргу відповідача (боржника) на неправомірні дії приватного виконавця.

В судове засідання, призначене на 09.07.2020 прибули представники позивача (стягувача) та відповідача (боржника), приватний виконавець в судове засідання не прибула, про дату, час та місце була повідомлена телефонограмою та ухвалою-викликом від 25.06.2020.

Суд перейшов до розгляду клопотання про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/8617/19 від 25.10.2019.

Представник Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор - 8" надав пояснення щодо поданого клопотання.

Так, в клопотанні зазначено, що виправляючи недоліки, які були вказані в ухвалі суду від 21.05.2020 про відмову у задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення суду, Житлово-будівельний кооператив "Індикатор - 8" 27.05.2020 сплатив на розрахунковий рахунок позивача (стягувача) 7 752, 00 грн, та 03.06.2020 додатково сплатив ще 7 752, 00 грн, на підтвердження чого подає копії платіжних доручень № 528 та № 533 відповідно.

01.06.2020 відповідач (боржник) направив лист № 459-06/20 від 01.06.2020 на адресу позивача (стягувача), в якому пропонував укласти угоду про реструктуризацію боргу до 31.11.2020, посилаючись на низьку платоспроможність Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор - 8". Крім того, до вказаного листа було додано гарантійний лист, яким останній визнає заборгованість і зобов`язується безперечно її погасити.

Проте, у наслідок неправомірних дій (на думку боржника) виконавцем 03.06.2020 було заблоковано два поточні рахунки, означивши заборгованість у розмірі 77 414, 05 грн, про що винесено відповідну постанову ВП № 62240175. В установі «Приватбанку» заблокований ліміт коштів складає - 47 981, 79 грн, а в установі «Ощадбанку» - 71 050, 13 грн, що разом становить 119 031, 92 грн.

Однак, на думку заявника виконавцем здійснено невірний розрахунок, так як не враховано факт добровільної сплати заборгованості. У зв`язку з цим боржник 24.06.2020 повторно подав клопотання про розстрочення виконання рішення суду.

Також заявник посилається на прикінцеві положення ГПК України, в яких встановлено, шо під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, зокрема, щодо апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину (п.4).

Позивач (стягувач) заперечив проти розстрочення виконання рішення оскільки вважає, що відсутні об`єктивні, непереборні виключні обставини, котрі ускладнювали би вчасне виконання судового рішення.

Крім цього, представник позивача (стягувача) наголосила, що оскільки наказ Господарського суду міста Києва перебуває на виконанні і в ході виконання судового рішення в примусовому порядку на кошти накладено арешт, а надання розстрочки не є підставою для зняття арешту, враховуючи, що відповідачем не надано жодних гарантій та доказів можливості виконувати умови розстрочки, вважає, що розстрочка лише затягне виконання судового рішення. При цьому, стягувач зазначає, що на момент розгляду заяви про розстрочку виконання рішення суду, заборгованість боржника складає з урахуванням часткової оплати 44 378,07 грн., що свідчить про достатність коштів на рахунках відповідача для погашення суми заборгованості перед позивачем.

Статтею 1291 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 239 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до положень ч. 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Суд ще раз звертає увагу боржника, що розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, у своїй заяві про розстрочення виконання рішення відповідач (боржник) лише посилається на економічну кризу та прийняту Державну програму Уряду України по стимулюванню економіки для подолання негативних наслідків, спричинених пандемією, що не є достатньою підставою для обґрунтування необхідності розстрочення виконання рішення, так, як вже зазначалося судом в ухвалі від 21.05.2020 введення на території України карантинних заходів та скрутне фінансове становище як громадян України, так власне і житлово-будівельного кооперативу (боржника у справі є загальновідомою обставиною, проте всі громадяни та підприємства, установи та організації знаходяться в однаковому становищі, а отже позивач у справі також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно очікує на сплату йому боргу за рішенням суду.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця від 03.06.2020 по виконавчому провадженню № 62240175 було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів.

До того ж відповідно до пояснень заявника заблокований ліміт коштів на обох рахунках загалом складає 119 031, 92 грн, що свідчить про наявність коштів у відповідача (боржника) для остаточного погашення боргу.

Частиною 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.

При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду.

Тому незрозумілим, на переконання суду, є прохання заявника розстрочити виконання рішення строком на 6 місяців, а саме до листопада 2020 року, враховуючи наявну у відповідача (боржника) можливість виконати рішення суду з огляду на достатність коштів на його рахунках.

Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, адже суд виходив з того, що виконання судового рішення у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. (Аналогічна правова позиція наведена у Постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 2-54/08).

Посилання заявника на норми щодо продовження строків подання апеляційної скарги жодним чином не стосуються поданого клопотання та його обґрунтованості, в тому числі неправомірності дій приватного виконавця, так як відповідач не оскаржував ухвалу суду про відмову у розстроченні виконання рішення суду від 21.05.2020, а рішення суду, яке примусове виконується було переглянуто в апеляційному порядку та залишено в силі.

Щодо посилання відповідача (боржника) на те, що підставою подання вказаного клопотання є в тому числі накладення виконавцем арешту на рахунки, Суд звертає увагу заявника на те, що серед підстав, визначених у частинах 4, 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутнє прийняття судом ухвали по розстрочення виконання судового рішення як підстави для зняття арештів з рахунків боржника.

Частиною 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що Суд, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, враховує 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Однак заявником не було надано належних обґрунтувань необхідності розстрочення виконання рішення суду, а саме не наведено та не підтверджено доказами наявності виключних обставин, які об`єктивно свідчать про неможливість повного виконання рішення на даний час. При цьому фінансовий стан відповідача (боржника), а саме залишок коштів, виходячи із даних по рахунках, дозволяє погасити заборгованість, а розстрочення виконання рішення у даному випадку буде затягуванням виконання рішення суду.

Таким чином, в задоволенні клопотання Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор - 8" про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/8617/19 від 25.10.2019 Суд відмовляє.

Суд переходить до розгляду скарги на неправомірні (за твердження заявника) дії приватного судового виконавця, вчинені за наказом № 910/8617/19 від 21.05.2020.

В поданій скарзі відповідач (боржник) зазначає, що від приватного виконавця отримав чотири постанови за виконавчим провадженням № 62240175 по примусовому стягненню з нього боргу за послуги гарячого водовідведення в сумі 77 520, 23 грн, в яких виконавець посилається на наказ по справі № 910/8617/19 від 21.05.2020, зокрема і постанову про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках боржника.

На момент 03.06.2020 відповідач (боржник) вже почав добровільно виконувати рішення суду. Проте розрахунки, які здійснює приватний виконавець щодо стягнення конкретних сум є помилковими, адже не враховує сплату боржником коштів на рахунок стягувача у розмірі 15504, 00 грн.

Такі дії приватного виконавця, в тому числі зобов`язання боржника подати декларацію про доходи та майно, викладене у постанові про відкриття виконавчого провадження від 02.06.2020 відповідач (боржник) вважає неправомірними.

Арешт рахунків на думку відповідача унеможливлює конституційне забезпечення основних потреб населення, 232-ох родин, які мешкають в окремому багатоповерховому будинку №2 по вул. Кіпріанова Академіка в місті Києві, оскільки ЖБК «Індикатор-8» за Статутом здійснює свої функції з експлуатації житлового фонду виключно за кошт добровільних внесків власників квартир будинку кооперативу. За твердженням скаржника, добровільні внески громадян в оплату за надані комунальні послуги, є єдиним джерелом для наповнення бюджету ЖБК «Індикатор-8». Розрахунки з державними інституціями, мешканцями та підприємствами постачальниками здійснюються виключно у безготівковій формі, а тому поточні банківські рахунки є єдиним можливим інструментом для здійснення фундаментальних статутних функцій експлуатаційного підприємства, а невчасна сплата заробітної плати обслуговуючому персоналу до того ж ставить ЖБК «Індикатор-8» в ряд порушників вимог чинного Трудового законодавства України.

У зв`язку з цим відповідач просить прийняти ухвалу про призупинення дій Постанов приватного виконавця Ярушевської по ВП № 62240175, і до того ж прийняти ухвалу, погодивши розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2019 року та сплату рівними частками терміном до листопада 2020 року.

Позивач (стягувач) проти скарги заперечила, оскільки вважає, що виконавець діяла відповідно до закону та в межах своїх повноважень, а заперечення боржника зводяться до незгоди із діями виконавця, та просила відмовити у задоволенні скарги.

У запереченнях приватний виконавець зазначила, що керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено на виконання до банківських установ та сторонам виконавчого провадження.

09 червня 2020 до банківських установ надіслано платіжні вимоги та списано кошти 13067,06 грн та 6363,92 грн., які пропорційно розподілено та перераховано, відповідно до статтей 45, 47 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, в результаті повідомлення позивача (стягувача), що після відкриття виконавчого провадження на рахунок останнього надійшли кошти від боржника в розмірі 7 752,06 грн, залишок суми скореговано.

Натомість інформація про добровільну сплату боргу в сумі 15 504, 00 грн на рахунок стягувача від стягувана не надходила.

Посилання боржника на відсутність коштів на рахунках виконавець вважає безпідставним, адже загальна сума на обох рахунках складає 119 031,92 грн., АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - 47 981,79 грн, AT «ОЩАДБАНК» - 71 050,13 грн, що навіть перевищує суму стягнення по виконавчому провадженню.

На даний час сума стягнення до повного виконання, вищезазначеного наказу, становить - 44 378,07 грн., в якій враховано добровільну сплату боржником 15504,00 грн заборгованості, інформацію про що подано приватному виконавцю стягувачем.

В постанові про арешт коштів боржника від 03.06.2020 зазначена сума 77 414,05 грн. з урахуванням суми заборгованості, основної винагороди виконавця та витрат виконавчого провадження, а стягнення більшої, аніж зазначена в постанові суми не можливе по Закону.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні скарги просить відмовити.

Відповідно до статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Для реалізації права на справедливий Суд, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та забезпечення дотримання засади обов`язковості виконання рішення суду діє завершальна стадія судового провадження, а саме виконавче провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обов`язковому виконанню підлягають рішення (виконавчі документи) на підставі судових наказів (п.11 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Заходами примусового виконання рішень відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Стягнення на кошти та інше майно боржника здійснюється в порядку, визначеному статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом накладення арешту, вилучення (списанні коштів з рахунків) та примусової реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, який накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч.3). На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (ч.4).

Суд вважає, що приватний виконавець діяла в межах повноважень у порядку та спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження», оскільки арешт накладається виконавцем для забезпечення ефективного, своєчасного виконання рішення суду.

Так, частиною 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачене право виконавця накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п. 6 ч. 2), накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах (п. 7 ч. 2).

Для цього виконавець має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком (п. 21 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд відхиляє доводи заявника про те, що накладення арешту на його рахунки є неправомірним, з огляду на часткову сплату боржником заборгованості та взагалі перешкоджає виконанню рішення суду, оскільки арешт в силу норм Закону України «Про виконавче провадження» накладається на грошові кошти боржника, що розміщені на рахунках у фінансових установах, до того ж такий захід розповсюджується також на рахунки, які можуть бути відкриті боржником у майбутньому.

Посилання відповідача (боржника) на те, що поточні банківські рахунки є єдиним можливим інструментом для здійснення фундаментальних статутних функцій експлуатаційного підприємства, а невчасна сплата заробітної плати обслуговуючому персоналу до того ж ставить ЖБК «Індикатор-8» в ряд порушників вимог чинного Трудового законодавства України також відхиляється судом, так як приватний виконавець не накладала арешт на рахунки із спеціальним режимом.

Так як у відповідача (боржника) наявні лише два поточні рахунки в установах банків, на яких розміщуються кошти, що надходять в результаті добровільних внесків власників квартир, виплати про які говорить відповідач здійснюються саме з цих рахунків.

Суд звертає увагу відповідача (боржника) на те, що вимога виконавця про подання боржником декларації про доходи та майно та попередження про відповідальність у разі її неподання є цілком законною вимогою, яка заявляється виконавцем у відповідності до статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, на виконавця при здійсненні виконавчих дій покладається обов`язок перевіряти майновий стан боржника, у зв`язку з чим виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч. 8 ст. 48 Закону).

Щодо твердження відповідача (скаржника) про неправильність розрахунку сум, що підлягають стягненню суд зазначає, що боржник сам має повідомляти виконавця про вчинення таких дій.

Стосовно висловленої думки боржника про чинність наказу слід наголосити, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2019 залишене без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020, а тому набрало законної сили 19.02.2020, а тому посилання відповідача (боржника) в скарзі на те, що рішення судів не набирають чинності до закінчення карантину є недоцільним. До того ж виконанню підлягають судові рішення, які набрали законної сили.

Отже, заслухавши доводи сторін та оцінивши наявні матеріали суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор - 8 на неправомірні дії приватного судового виконавця, вчинені за наказом № 910/8617/19 від 21.05.2020, так як заявником не наведено конкретних норм законодавства, що були порушені приватним виконавцем, при здійсненні виконавчих дій.

Відповідно до частини 7 статті 331 Господарського процесуального кодексу України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

За результатами розгляду скарги відповідно до ч. 3 статті 343 Господарського процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги .

Керуючись статтею 1291 Конституції України, 234, 235, 239, 331, 343 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор - 8" про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910/8617/19 від 25.10.2019.

2. Відмовити у задоволенні скарги Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор - 8" про неправомірні дії приватного судового виконавця, вчинені за наказом № 910/8617/19 від 21.05.2020.

3. Відповідно до частини 1 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сил негайно після її оголошення та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено: 10.07.2020

Суддя Бондаренко Г.П.