ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/461/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Вішнякової Ольги Миколаївни, м. Харків
до Фізичної особи - підприємця Пагубіної Ніни Михайлівни, м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ТОВ "Добровіт", м. Харків
пропро звільнення та повернення місця, стягнення 44414,00 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився; відповідача - не з`явився;

3-я особа - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Вішнякова Ольга Миколаївна, м. Харків звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить зобов`язати Фізичну особу - підприємця Пагубіну Ніну Михайлівну звільнити та повернути Фізичній особі-підприємцю Вішняковій Ользі Миколаївні Торговельне місце №18 площею АДРЕСА_1 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 8, та було об`єктом суборенди за Договором № 115- 001 /ВО від 15 грудня 2016 року та стягнути неустойку в розмірі 44414,00 грн.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 19.02.20р. позовну заяву Фізичної особи-підприємця Вішнякової Ольги Миколаївни, м. Харків - залишено без руху. Надано позивачеві строк десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме: докази сплати судового збору в сумі 6 306,00 грн.; докази направлення на адресу відповідача позовної заяви з додатками (ОПИС ВКЛАДЕННЯ).

02.03.20р. позивач надав суду докази сплати судового збору в сумі 6 306,00 грн. та докази направлення на адресу відповідача позовної заяви з додатками (ОПИС ВКЛАДЕННЯ).

Ухвалою суду від 12.03.20р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "08" квітня 2020 р. о 14:00 год. Залучено до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ТОВ "Добровіт".

Ухвалою суду від 08.04.20р. підготовче засідання відкладено на "27" квітня 2020 р. об 11:00 год.

23.04.20р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 27.04.20р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів по 10.06.20р. Підготовче засідання відкладено на "12" травня 2020 р. о 10:30 год.

Ухвалою суду від 12.05.20р. підготовче засідання відкладено на "10" червня 2020 р. об 11:00 год.

09.06.20р. від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи, які долучено судом до матеріалів справи.

Підготовче засідання у справі №922/461/20 було закрито протокольною ухвалою, яка занесена до протоколу підготовчого засідання від 10.06.20р. та призначено судове засідання на "22" червня 2020 р. о 12:30 год.

18.06.20р. від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Суд, дослідивши дане клопотання, вважає за можливе його задовольнити у зв`язку з тим, що направлення уповноваженого представника в засідання є правом сторони, а також у зв`язку з тим, що участь представників в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась.

Представник позивача в судове засідання 22.06.20р. не з`явився.

Представник відповідача в судове засідання 22.06.20р. не з`явився.

Враховуючи те, що одним з принципів судочинства є свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

15.12.16р. між ТОВ "Добровіт" та Фізичною особою - підприємцем Вішняковою Ольгою Миколаївною, м. Харків було укладено договір оренди Торговельних місць.

У порядку та на умовах, визначених вказаним договором, Орендодавець передав а Орендар прийняв в строкове платне користування Торговельні місця № 18, площею 36 кв. м.; № 56-57-58-59, площею 36 кв. м.; № 200, площею 16 кв. м. згідно схеми розміщення Торговельних місць на території підприємства, що знаходяться за адресою: місто Харків, пр. Героїв Сталінграда, 136/8.

Згідно п. 9.1 договору оренди Торговельних місць цей договір набирає чинності з дня його укладення та підписання сторонами Акту приймання-передачі і діє до 31 грудня 2017 року.

01 січня 2017 року сторонами було складено, підписано та скріплено печатками Акт приймання-передачі орендованих Торговельних місць.

В подальшому строк дії договору оренди було продовжено шляхом укладання сторонами додаткових угод, а саме: додаткова угода № 1 від 10 грудня 2017 року до договору оренди торговельних місць від 15 грудня 2016 року та додаткова угода № 2 від 10 грудня 2018 року до договору оренди торговельних місць від 15 грудня 2016 року.

Згідно додатковій угоді № 2 від 10 грудня 2018 сторони дійшли згоди викласти пункт 9.1. договору оренди Торговельних місць від 15 грудня 2016 року у наступній редакції: цей договір набирає чинності з дня його укладення та підписання сторонами Акту приймання-передачі і діє до 31 грудня 2019 року.

1 січня 2020 року договір оренди Торговельних місць від 15 грудня 2016 року припинив свою дію в зв`язку з закінченням строку на який його було укладено.

Згідно п. 5.2. вказаного договору оренди, Орендар має право без отримання попередньої окремої згоди Орендодавця здавати Торговельні місця в суборенду, укладати договори про надання послуг, предметом яких є орендовані Торговельні місця.

15 грудня 2016 року між Позивачем (Орендарем) з однієї сторони та ФІЗИЧНОЮ ОСОБОЮ-ПІДПРИЄМЦЕМ Пагубіна Ніна Михайлівна (далі Відповідач, Суборендар) з іншої сторони, було укладено договір Суборенди Торговельних місць № 115-001/ВО, у відповідності до якого Орендар зобов`язався передати Суборендарю, а Суборендар зобов`язався прийняти у тимчасове платне користування Торговельні місця № 18, площею 36 кв. м.; № 56-57-58-59, площею 36 кв. м.; № 200, площею 16 кв. м. згідно схеми розміщення Торговельних місць на території Торговельного майданчика, що знаходиться за адресою: місто Харків, пр. Героїв Сталінграда, 136/8 та зобов`язався сплачувати орендну плату та інші платежі за договором, а також повернути суборендовані Торговельні місця Орендарю на умовах, визначених цим договором.

01 січня 2017 року Орендар передав а Суборендар прийняв Торговельні місця № 18, площею 36 кв. м.; № 56-57-58-59, площею 36 кв. м.; № 200, площею 16 кв. м. згідно схеми розміщення Торговельних місць на території Торговельного майданчика, що знаходиться за адресою: місто Харків, пр. Героїв Сталінграда, 136/8, що підтверджується Актом приймання-передачі від 01 січня 2017 року, скріпленого підписами сторін.

Згідно із п. 1.4 договору Суборенди Торговельних місць мета та виключний спосіб користування Торговельними місцями Суборендарем - здійснення підприємницькою (господарською) діяльністю, а саме реалізація непродовольчих товарів.

Згідно із п. 2.2. договору Суборенди Торговельних місць строк суборенди починається з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Торговельних місць в суборенду та закінчується з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Торговельних місць (повернення) із суборенди.

Згідно із п. 5.1. з 01.01.2017 року розмір орендної ставки в місяць за користування Торговельними місцями складає 17 600 (сімнадцять тисяч шістсот) гривень.

З 01.02.2017 року розмір орендної ставки в місяць за користування Торговельними місцями складає 22 300 (двадцять дві тисячі триста) гривень.

Згідно із п. 5.2. орендна плата взимається з Суборендаря з дати підписання Акту приймання-передачі Торговельних місць в суборенду та до повного звільнення Торговельних місць Суборендарем та підписання Акту приймання-передачі (повернення) Торговельних місць згідно із п. 2.5. цього Договору.

Згідно із п. 2.5. договору по закінченню строку договору суборенди, а також у разі дострокового припинення або розірвання цього договору, Суборендар та інші користувачі Суборендаря, на протязі двох календарних днів, звільняють та передають Торговельні місця Орендарю.

Згідно із п. 9.1. договір вступає в силу з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Торговельних місць в суборенду та закінчується з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Торговельних місць (повернення) із суборенди але не пізніше 31 грудня 2017 року.

Надалі умови Договору суборенди с приводу площі Торговельних місць, (які передаються в суборенду), їх переліку, суми орендної плати та строку дії Договору неодноразово змінювались за взаємною згодою сторін.

Останніми змінами, згідно Додаткової угоди від 10 грудня 2017 року до Договору суборенди № 115-001/ВО від 15 грудня 2016 року, сторони дійшли згоди викласти п. 9.1. Договору у наступній редакції: строк дії договору. Даний Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами Акта приймання-передачі Торговельних місць в суборенду та закінчується з моменту підписання сторонами Акта приймання-передачі (повернення) Торговельних місць із суборенди не пізніше 31 грудня 2019 року.

Згідно Додаткової угоди від 30 липня 2019 року до Договору суборенди № 115- 001/ВО від 15 грудня 2016 року, сторони дійшли згоди викласти п.п. 1.1., 1.3., 5.1 Договору у наступній редакції:

«1.1. При цьому площа Приміщення, що передається в суборенду згідно даного Договору складає 36 кв.м. торгової площі відповідно, детальна характеристика якого приведена в пункті 1.3. даного Договору. При цьому площа Приміщення не належить зменшенню за рахунок встановлених Суборендарем тимчасових перегородок.

1.3. Приміщення № «18» знаходяться на території Торговельного майданчика розташованого за адресою: місто Харків, пр. Героїв Сталінграду,136/8.

5.1. Розмір орендної ставки щомісячно за користування Приміщенням складає 14000 (чотирнадцять тисяч) грн.. 00 коп.

Усі інші умови Договору суборенди залишаються без змін.".

18 грудня 2019 року, до закінчення дії Договору суборенди, Позивач (Орендар) звернувся до Відповідача (Суборендаря) з листом-повідомленням № 115-001/ВО, в якому повідомляв, що строк дії Договору спливає 31 грудня 2019 року та в подальшому не буде продовженим. Разом з листом-повідомленням, Позивач направив на адресу Відповідача два примірника Акту приймання-передачі (повернення) суборендованих Торговельних місць, які згідно з умовами цього Договору мають бути повернені в строк не пізніше 31 грудня 2019 року. Факт направлення Позивачем листа-повідомлення від 18 грудня 2019 року та двох примірників Акту приймання-передачі, підтверджується описом вкладення до цінного листа та накладною, які додані до позовної заяви.

В позовній заяві позивач вказує про те, що відповідач свого обов`язку щодо повернення суборендованих площ в строк не пізніше 31 грудня 2019 року не виконав, відповіді на лист-повідомлення на адресу позивача не направив.

23 січня 2020 року Позивач направив на адресу Відповідача лист-повідомлення про припинення Договору із закінченням строку його дії з вимогою негайно звільнити суборендовані Торговельні місця. Факт направлення Позивачем, листа-повідомлення від 23 січня 2020 року підтверджується описом вкладення до цінного листа та накладною (а.с. 46-48).

Позивач вказав, що ні якої відповіді, на вимогу негайного звільнення та повернення суборендованих Торговельних місць, від Відповідача на адресу Позивача не надходило. Відповідач (Суборендар), в порушення умов Договору суборенди від 15 грудня 2016 року та приписів діючого законодавства, не звільнив та не повернув Позивачу суборендованї Торговельні місця, продовжує користуватися орендованим майном після закінчення строку дії Договору без належних на то підстав та не сплачує орендну плату, що і стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписами ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Нормами ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України встановлено, що договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання - орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди.

Статтею 761 Цивільного кодексу України встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Відповідно до ст. 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

З аналізу положень статей 761, 774 Цивільного кодексу України вбачається, що договір суборенди (піднайму) є похідним від договору оренди (найму) і може зберігати свою чинність виключно протягом строку дії договору оренди (найму). У разі втрати чинності договором оренди припиняються права наймача на орендоване майно, зокрема право передання його в суборенду. Відтак договір суборенди припиняється одночасно з припиненням договору оренди, незалежно від підстав його припинення. Дія договору суборенди поза межами договору оренди суперечить природі договору суборенди.

Судом встановлено та підтверджено позивачем, що згідно додатковій угоді № 2 від 10 грудня 2018 до договору оренди останній діє до 31 грудня 2019 року.

А отже, з 01 січня 2020 року договір оренди Торговельних місць від 15 грудня 2016 року припинив свою дію в зв`язку з закінченням строку на який його було укладено.

Також, судом встановлено, що пунктом 5.2. Договору оренди було передбачено право Орендаря без отримання попередньої окремої згоди Орендодавця здавати Торговельні місця в суборенду, укладати договори про надання послуг, предметом яких є орендовані Торговельні місця.

Враховуючи вказане, 15 грудня 2016 року між Позивачем (Орендарем) з однієї сторони та ФІЗИЧНОЮ ОСОБОЮ-ПІДПРИЄМЦЕМ Пагубіна Ніна Михайлівна (далі Відповідач, Суборендар) з іншої сторони, було укладено договір Суборенди Торговельних місць № 115-001/ВО, у відповідності до якого Орендар зобов`язався передати Суборендарю, а Суборендар зобов`язався прийняти у тимчасове платне користування Торговельні місця № 18, площею 36 кв. м.; № 56-57-58-59, площею 36 кв. м.; № 200, площею 16 кв. м. згідно схеми розміщення Торговельних місць на території Торговельного майданчика, що знаходиться за адресою: місто Харків, пр. Героїв Сталінграда, 136/8 та зобов`язався сплачувати орендну плату та інші платежі за договором, а також повернути суборендовані Торговельні місця Орендарю на умовах, визначених цим договором.

В подальшому, строк дії договору суборенди № 115-001/ВО було продовжено шляхом укладання сторонами додаткових угод. Зокрема, 10.12.2017 між орендарем та суборендарем було укладено Додаткову угоду, згідно якої строк дії договору було продовжено до 31 грудня 2019 року.

В силу положень статті 774 Цивільного кодексу України, Договір суборенди № 115-001/ВО від 15.12.2016 також з 01.01.2020 припинив свою дію.

Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (ч. 2 ст. 795 ЦК України).

Враховуючи те, що Договір суборенди № 115-001/ВО від 15.12.2016 припинив свою дію з 01.01.2020, проте орендоване майно так і не було передано йому суборендарем за актом приймання-передачі, позивач вважає свої права порушеними та наполягає на звільненні, а також поверненні йому суборендованих Торговельних місць.

Однак, суд звертає увагу, що у Постанові від 23.01.2018 у справі № 920/1008/16 Верховний Суд дійшов висновку, що у випадку, якщо суборендар користується спірним майном після припинення дії договору суборенди та оренди, то зазначене може бути підставою для виселення суборендаря із займаного приміщення з поверненням його не орендарю, а орендодавцю.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При цьому, статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що власником спірного майна є ТОВ "Добровіт", що є третьою особою у даній справі.

Також судом встановлено, що Договір оренди Торговельних місць від 15 грудня 2016 року, який був укладений між ТОВ "Добровіт" та позивачем, з 01 січня 2020 року припинив свою дію в зв`язку з закінченням строку на який його було укладено.

Припинення дії Договору оренди Торговельних місць від 15.12.2016 є підставою для припинення всіх прав позивача щодо Торгівельних місць № 18, площею 36 кв. м.; № 56-57-58-59, площею 36 кв. м.; № 200, площею 16 кв. м., що знаходяться за адресою: місто Харків, пр. Героїв Сталінграда, 136/8. А отже, відсутність у позивача відповідних прав щодо Торгівельних місць унеможливлює їх порушення.

Наразі, з урахуванням припинення дії основного договору оренди від 15.12.2016 у Фізичної особи-підприємця Вішнякової Ольги Миколаївни (позивача у справі) відсутні будь-які права стосовного спірного майна.

З огляду на вищенаведене, позивач має право вимагати від суборендаря ФОП Пагубіної Н.М. звільнення та повернення спірного майна в даному випадку не ФОП Вишняковій Н.М. (орендар), а ТОВ "Добровіт" (орендодавець).

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо звільнення та повернення саме позивачу Торгівельних місць задоволенню не підлягають.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача неустойки за несвоєчасне повернення орендованого майна у розмірі 44414,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Частиною 2 ст.785 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності необхідна наявність його вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 ЦК України.

Враховуючи те, що основний Договір оренди Торговельних місць від 15.12.2016 припинив свою дію з 01.01.2020р. та позивач втратив будь-які права на спірне майно, суд не вбачає підстав для стягнення на його користь неустойки на підставі ст. 785 ЦК України.

Суд звертає увагу, що частина 2 ст. 785 Цивільного кодексу України може бути застосована до відносин суборенди, проте виключно за умови чинності основного договору оренди, у період, коли у суборендодавця наявні права на майно, яке передається в оренду.

У зв`язку із вказаним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення неустойки.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, а також за відсутності доказів, які б свідчити про наявність у позивача права на Торговельні місця, які він просив звільнити та повернути, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а відтак суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати покладаються на позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 526, 546, 548, 549, 610-612, 623-625, 629, 631, 759, 763, 761, 774, 785, 795 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 224, 225, 283, 291 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

У відповідності до ч. 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строк апеляційного оскарження продовжено на строк дії такого карантину.

Повне рішення складено та підписано 02.07.20р.

Суддя Л.В. Шарко