УХВАЛА

м. Київ

06.07.2020Справа № 906/571/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Лиськов М.О. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська енергопостачальна компанія" (10003, м. Житомир, м-н Перемоги, 10, ідентифікаційний код - 42095943 ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова Компанія "Альянс" (01033, м. Київ, б-р Дружби Народів, 10, ідентифікаційний код - 34045531) заборгованості за договором від 28.12.2018 №06-95 про постачання електричної енергії споживачу у розмірі 152 392, 81 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська енергопостачальна компанія" (далі - стягувач) звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова Компанія "Альянс" (далі - боржник) заборгованості за договором від 28.12.2018 №06-95 про постачання електричної енергії споживачу у розмірі 152 392, 81 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Газова Компанія "Альянс" порушено умови Договору від 28.12.2018 №06-95 про постачання електричної енергії споживачу, внаслідок чого у боржника перед стягувачем утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в період з 01.12.2019 по 01.02.2020 у сумі 152 392,81 грн.

Дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу суд дійшов висновку, що вказана заява і додані до неї документи підлягають поверненню з огляду на таке.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначені права та обов`язки учасників справи. Так, згідно з частиною восьмою вказаної статті якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Приписами частини 1 статті 162 ГПК України унормовано, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що позовна заява подається до суду у письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Таким чином, відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити підпис особи, яка відповідно до установчих документів правомочна діяти в інтересах юридичної особи або підпис особи, яка відповідно до вимог закону наділена правом підписання відповідних документів.

Як встановлено судом, заява про видачу судового наказу підписана від імені стягувача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська енергопостачальна компанія") " директором ТОВ "Житомирська енергопостачальна компанія" А.А. Гуцало" із очевидним застосуванням механічних засобів відтворення власноручного підпису - факсиміле.

Факсиміле з латині "facsimile" - зробити подібне. Так, фактично - це печатка, кліше, що відтворює власноручний підпис, аналог останнього.

У свою чергу, підпис - це графічне накреслення, що позначає виконавця підпису та наноситься ним з метою посвідчення. Як почерковий об`єкт підпис має характерні риси. Зокрема, це посвідчувальний знак обов`язково певної особи; виконується нею власноруч у вигляді графічного креслення; наноситься на документ з метою посвідчення різних фактів та подій.

Отже, факсиміле - це печатка, за допомогою якої відтворюється підпис, який є копією підпису певної особи. Факсиміле від власноручного підпису відрізняється тим, що відсутня можливість стверджувати, що документ містить дійсну волю особи, чий підпис відтворено.

За приписами частини 3 статті 207 Цивільного кодексу України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Звернення до суду передбачає, зокрема, надання суду належних доказів дійсної волі учасника справи (позивача) на уповноваження певної особи на представництво та відображенні даної волі у проставленому на позовній заяві представником власноручного підпису. Зазначене дає змогу суду виключити будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого волевиявлення на звернення до суду з позовом.

Приймаючи до уваги те, що використання факсиміле при підписанні позову при зверненні до суду не передбачено чинним законодавством, а також, враховуючи те, що факсиміле по своїй суті є копією графічного зображення підпису особи, підпис на позовній заяві, беззаперечно відтворений за допомогою факсиміле, не може вважатися таким, що підтверджує повноваження особи, якою подано позов.

Процесуальним законодавством не передбачено інших способів звернення до суду, окрім особистого звернення заявника та підписання заяви уповноваженою особою, а відтак подання відповідних заяв з використанням факсимільного відтворення підпису певної особи, який є фактично штампом із зображенням певного підпису фізичної особи, не відповідає вимогам частини 2 статті 4, статті 46, частини 2 статті 162 ГПК України та не може бути доказом волевиявлення певної особи на підписання документа. Підписання позовної заяви за допомогою факсимільє чи інших технічних засобів (роздруківка на кольровому принтері, тощо) не може вважатися додержанням заявником вимог господарського процесуального законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду №5027/805-б/2012 від 24.05.2018 та ухвалах Верховного Суду №922/1902/17 від 22.01.2018, №916/1901/18 від 18.03.2019, №922/530/18 від 15.04.2019, №5015/118/11 від 24.03.2020.

Позовна заява, яка підписана за допомогою технічних засобів або факсиміле, в розумінні Господарського процесуального кодексу України, є такою, що не підписана повноважною особою позивача, оскільки не виражає особисту волю особи, яка здійснила такий підпис, про намір захисту порушених прав, що є підставою для повернення позовної заяви.

За усталеною практикою ЄСПЛ, зокрема, рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська енергопостачальна компанія" про видачу судового наказу подана з порушенням вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з положеннями статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю "Житомирська енергопостачальна компанія" у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова Компанія "Альянс" заборгованості за договором від 28.12.2018 №06-95 про постачання електричної енергії споживачу у розмірі 152 392, 81 грн.

Керуючись статтями 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Житомирська енергопостачальна компанія" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова Компанія "Альянс" заборгованості за договором від 28.12.2018 №06-95 про постачання електричної енергії споживачу у розмірі 152 392, 81 грн. на підставі п.2 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

2. Відповідно статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (06.07.202) та згідно з положеннями статті 256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя М.О. Лиськов