ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.07.2020 Справа№ 914/333/20

м.Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Кітаєвої С.Б., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста» про забезпечення позову

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Танк Транс", м.Городок Львівської області

про зобов`язання визнати кредиторські вимоги, включення кредиторських вимоги до проміжного ліквідаційного балансу та включення кредиторських вимог до реєстру кредиторів,-

встановив:

07.02.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (далі - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста») звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ «Танк Транс» в особі голови комісії з припинення товариства (ліквідаційної комісії) Шпука А.Б. про зобов`язання визнати кредиторські вимоги ТОВ«ФК «Інвестохіллс Веста», включити кредиторські вимоги до проміжного ліквідаційного балансу та включити кредиторські вимоги до реєстру кредиторів ТОВ «Танк Транс» в наступному розмірі:

- за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005880 від 09.06.2011 у розмірі 75 380 338,08 євро (в еквіваленті за курсом НБУ станом на 27.11.2019 - 1 995 952 552,94 грн) -заборгованість за кредитом та процентами; 27 760 445,41 грн - пеня; 38 410 037,18 грн- штраф;

- за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005880/11 від 29.05.2014 у загальному розмірі 453 659 053,35 грн, з яких: 193 864 169,96 грн-заборгованість за кредитом; 243 482 956,60 грн - заборгованість за процентами; 6 787 475,99 грн - пеня за несвоєчасне повернення процентів; 804 450,80 грн - 3% річних від суми прострочених процентів; 8 720 000,00 грн - штраф;

- за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 у розмірі 18 432 357,64 євро (в еквіваленті за курсом НБУ станом на 27.11.2019 - 488 059 780.92 грн) - заборгованість за кредитом та процентами; 4 922 449,71 грн пеня; 139 544 792,64 грн штраф.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань (далі - ЄДРЮОФОПГФ) ТОВ «Танк Транс» з 21.10.2019 перебуває у стані припинення, кінцевий строк для заявлення кредиторських вимог визначено до 04.01.2020. ПАТ «Дельта Банк» як кредитор боржника (ТОВ «Танк Транс») звернулося до нього 29.11.2019 із заявою , в якій просило розглянути, визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу кредиторські вимоги за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005880 від 09.06.2011 у розмірі 75 380 338,08 євро (в еквіваленті за курсом НБУ станом на 27.11.2019 - 1 995 952 552,94 грн) -заборгованість за кредитом та процентами, 27 760 445,41 грн - пеня, 38 410 037,18 грн- штраф; за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005880/11 від 29.05.2014 у розмірі 453 659 053,35 грн; за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 у розмірі 18 432 357,64 євро (в еквіваленті за курсом НБУ станом на 27.11.2019 - 488 059 780.92 грн) - заборгованість за кредитом та процентами, 4 922 449,71 грн пеня, 139 544 792,64 грн штраф.

Листом №22 від 31.12.2019 відповідач повідомив ПАТ «Дельта Банк» про відмову у задоволенні його заяви. Відмова мотивована відступленням банком товариству «ФК «Інвестохіллс Веста» згідно з договором про відступлення прав вимоги №2096/К/2 від 06.12.2019 права вимоги за вказаними вище договорами та необгрунтованістю розрахунків заборгованості.

Позивач посилається на статті 104,105,111,112, 512,525,526 ЦК України та вважає відмову відповідача незаконною, оскільки ПАТ «Дельта Банк» виконало належним чином свої зобов`язання за кредитними договорами щодо надання кредитних коштів відповідачу, в той час як відповідач не виконав своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів. Позивач вказує, що станом на 27.11.2019 заборгованість відповідача за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005880 від 09.06.2011 становить 2 062 123 035,53грн, за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005880/11 від 29.05.2014 - 453 659 053,35 грн, за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2019 -632 527 023,27 грн.

Зазначає, що ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» уклали 06.12.2019 договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №2096/к/2, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» права вимоги за кредитними договорами №ВКЛ-2005880 від 09.06.2011, №ВКЛ-2005880/11 від 29.05.2014, №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 та всіма забезпечувальними договорами. Відтак позивач вказує, що він став новим кредитором відповідача і до нього перейшли всі права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, про що належним чином було повідомлено голову ліквідаційної комісії відповідача.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.02.2020 у справі №914/333/20 було повернуто позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" на підставі п.2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 21 квітня 2020 задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" від 27.02.2020 . Ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.02.2020 у справі № 914/333/20 про повернення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" скасовано, а справу № 914/333/20 передано до Господарського суду Львівської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

28.04.2020 матеріали справи №914/333/20 повернулись до Господарського суду Львівської області з апеляційної інстанції.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 914/333/20; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 03.06.2020 р.

Поряд з тим, 30.06.2020 року в документообігу Господарського суду Львівської області , за вх.№1510/20, зареєстровано поступлення від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" Заяви б/н від 26 червня 2020 про забезпечення позову шляхом :

- заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені, відповідно до законодавства України, проводити реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим особам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії або проводити зміни в будь-який інший спосіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вчиняти реєстраційні дії відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» (Ідентифікаційний код: 321 15067; 81500, Львівська обл., Городоцький район, місто Городок, вулиця Івасюка, будинок 2Г, щодо реєстрації рішення засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» або уповноваженого ними органу про відміну рішення щодо припинення юридичної особи, та/або рішення засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи.

В обґрунтування відповідно поданої заяви позивач посилається на викладені в позові обставини порушення відповідачем грошових зобов`язань за кредитними договорами та незаконну відмову у включенні грошових вимог до проміжного ліквідаційного балансу, до реєстру кредиторів ТОВ «Танк Транс».

Крім того, позивач вказує, що 02.06.2020, із інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань він довідався, що 29 травня 2020 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу про відміну рішення про припинення юридичної особи - ТОВ «Танк Транс».

01 червня 2020 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців га громадських формувань було внесено нове рішення засновників (учасників) ТОВ «Танк Транс» щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації.

Згідно із інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань головою комісії з припинення (ліквідатором) знову-таки є ОСОБА_1 . Також встановлено строк для заявлення кредиторами своїх вимог - 15.08.2020 р.

У зв`язку з цим, 09.06.2020, на виконання вимог Цивільного кодексу України, Кредитор/Позивач направив Голові ліквідаційної комісії ТОВ «Танк Транс» Шпуку А.Б. аналогічну заяву із грошовими вимогами до Боржника, з проханням визнати кредиторські вимоги ТВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та включити ці грошові вимоги до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ «Танк Транс», згідно черговості, встановленої ст. 112 Цивільного кодексу України.

Загальна сума заборгованості, яка була заявлена кредитором в Заяві з грошовими вимогами до боржника від 29.11.2019 р. складає 3 148 309 112,15 грн. (в еквіваленті станом на 27.11.2019 р.).

Як вважає позивач, очевидним є те, що внесення 29.05.2020 р. (в п`ятницю) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань рішення засновників (учасників) юридичної особи про відміну рішення про припинення юридичної особи - ТОВ «Танк Транс», та повторне внесення через 2 вихідних дні, а саме в понеділок 01 червня 2020 р., до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань рішення засновників (учасників) юридичної особи щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації (тобто, напередодні першого підготовчого засідання по справі №914/333/20 про визнання кредиторських вимог, включення кредиторських вимоги до проміжного ліквідаційного балансу та включення кредиторських вимог до реєстру кредиторів ТОВ «Танк транс», яке було призначено на 03.06.2020) є результатом недобросовісної поведінки Відповідача, як контрагента Позивача, та як учасника ділового обороту.

Така поведінка Відповідача суперечить доктрині заборони суперечливої поведінки, та спрямована на уникнення обов`язку включити грошові вимоги Позивача до проміжного ліквідаційного балансу та, відповідно, сприятиме подальшому невиконанню своїх зобов`язань, взятих на підставі кредитних договорів та договорів забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами.

Позивач зазначає, що предметом позову є зобов`язання Відповідача визнати кредиторські вимоги Позивача, включити кредиторські вимоги до проміжного ліквідаційного балансу, у зв`язку з початком процедури припинення юридичної особи - ТОВ «Танк Транс» в результаті ліквідації за рішенням засновників (учасників) Відповідача. Тобто це немайновий позов.

Оскільки позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не підлягає з`ясуванню та дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а вимагається досліджуватися та встановлюватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відтак, обгрунтовуючи необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, виходячи із вищенаведеного, позивач вважає, що вказана у заяві поведінка відповідача є недобросовісною та суперечливою поведінкою і свідчить про те, що він намагається уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань, зловживає своїми правами, та діє на шкоду позивачу, тому невжиття заявленого заходу забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, та істотно істотно ускладнить поновлення порушених чи прав та інтересів Позивача.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при прийнятті ухвали.

У відповідності до вимог статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За змістом зазначених процесуальних норм забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до усталеної практики господарських судів при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Оскільки позивачем заявлено вимоги немайнового характеру, то для вирішення питання про забезпечення позову підлягає дослідженню чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

При цьому для вжиття заходів забезпечення позову має бути достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Подібну правову позицію наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 916/1867/19.

Доведеність існування реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача в разі задоволення позову, обґрунтованість вжитих заходів забезпечення позову, які сприятимуть запобіганню порушення прав позивача, покладено саме на останнього.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено, як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Приписами ст. ст. 111, 112 Цивільного кодексу України унормовано, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу.

У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи.

До затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Після завершення розрахунків з кредиторами ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає ліквідаційний баланс, забезпечує його затвердження учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, та забезпечує подання органам доходів і зборів.

У разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Як зазначає сам позивач у заяві про забезпечення позову, 01 червня 2020 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено рішення засновників (учасників) ТОВ «Танк Транс» щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації, встановлено строк для заявлення кредиторами своїх вимог - 15.08.2020, головою комісії з припинення (ліквідатором) призначено Шпук Андрій Богданович. У зв`язку з цим, 09.06.2020, Кредитор/Позивач направив Голові ліквідаційної комісії ТОВ «Танк Транс» Шпуку А.Б. заяву із грошовими вимогами до Боржника, з проханням визнати кредиторські вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та включити ці грошові вимоги до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ «Танк Транс», згідно черговості, встановленої ст. 112 Цивільного кодексу України.

Однак, заявником не доведено належними та допустимими доказами вчинення ліквідаційною комісією (ліквідатором) Товариства з обмеженою відповідальністю "Танк Транс" будь-яких дій, у розумінні вищевказаних законодавчих приписів, щодо розгляду вимог кредиторів (у тому числі й скерованої 09.06.2020 р вимоги позивача) та/або їх задоволенню і складенню проміжного ліквідаційного балансу та ліквідаційного балансу.

Слід підкреслити, що на момент подання заяви про забезпечення позову навіть не минув строк для заявлення кредиторами своїх вимог, як не минув строк для прийняття відповідачем рішення за результатами вимоги позивача, скерованої ліквідатору відповідача 09.06.2020.

Отже, позивачем не обґрунтовано, що невжиття обраного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити/унеможливити ефективне поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, в розрізі передбаченої вищевказаними нормативними приписами процедури припинення юридичної особи за рішенням власників.

Доводи позивача щодо ухилення відповідача від сплати заборгованості за кредитними договорами, є спірним предметом дослідження за позовом у даній справі, а тому не є достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову у розумінні ст. 136 ГПК України.

Господарський суд зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Що ж до обраного позивачем заходу до забезпечення позову, то вказаний спосіб не відповідає предмету відповідного позову, вимога за яким стосується спору щодо визнання кредиторських вимог позивача та включення їх , зокрема, до ліквідаційного балансу, тоді як правомірність прийняття відповідачем рішень про відміну рішення про припинення юридичної особи (ТОВ «Танк Транс») чи прийняття рішення про припинення юридичної особи, позивачем за даним позовом не оскаржується.

Крім того, наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису від 01.06.2020 про знаходження ТОВ «Танк Транс» в стані припинення не може бути визнаною належним доказом ухилення відповідача від виконання зобов`язань та обставиною, яка свідчить про ймовірність припинення юридичної особи-відповідача в позасудовому порядку без погашення заборгованості перед позивачем.

Так, у відповідності до п. 13 ст. 17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, для державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації на підставі рішення про припинення юридичної особи, прийнятого учасниками юридичної особи, після закінчення процедури припинення, але не раніше закінчення строку заявлення вимог кредиторами, подається, зокрема, заява про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, в якій зазначається про вчинення всіх передбачених законодавством дій стосовно порядку припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, включаючи завершення розрахунків з кредиторами.

Більш того, якщо вартості майна божника юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується за процедурою, передбаченою Кодексом України з процедур банкрутства.

Позивачем не доведено фактичних обставин, з якими пов`язується застосування запропонованого позивачем заходу до забезпечення позову, та зв`язку між цим заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, відповідністю та співмірністю запропонованих до вжиття заходів забезпечення позову предмету позову немайнового характеру, оскільки з наявних матеріалів справи не вбачається існування реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача в разі задоволення позову.

Відтак, подана заявником заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб.

Суд, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", аналізуючи повноту дослідження судами обставин при розгляді даної заявви зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Львівської області, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" б/н від 26 червня 2020 (вх.№1510/20 від 30.06.2020) про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

3. Ухвала може бути оскаржена у порядку ст.256,257 ГПК України

Повний текст ухвали виготовлено 02.07.2020.

Суддя С.Б. Кітаєва