ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2020 р. Справа№ 910/11812/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

За участю секретаря судового засідання Прохорової Г.С.

Представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 16.06.2020

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефективні енергетичні системи"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 15.11.2019

у справі № 910/11812/19 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефективні енергетичні системи"

про стягнення 94 643,63 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду міста Києва з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефективні енергетичні системи" про стягнення 94 643 грн 63 коп., у тому числі: 35 202 грн 53 коп. пені, 15 280 грн 34 коп. 3 % річних та 44 160 грн 76 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору постачання природного газу від 10.10.2017 № 2339/1718-ТЕ-41 не виконав взяті на себе зобов`язання з своєчасної оплати поставленого газу, у зв`язку з чим позивачем нараховано 35 202 грн 53 коп. пені, 15 280 грн 34 коп. 3 % річних та 44 160 грн 76 коп. інфляційних втрат.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2019 у справі №910/11812/19 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефективні енергетичні системи" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню у розмірі 35 202,53 грн, 3 % річних у розмірі 15 280,34 грн, інфляційних втрат у розмірі 44 160,76 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 35 202 грн 53 коп. пені, 15 280 грн 34 коп. 3 % річних та 44 160 грн 76 коп. інфляційних втрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ефективні енергетичні системи" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить застосувати позовну давність до вимоги про стягнення пені у розмірі 33 793,14 грн, рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2019 у справі №910/11812/19 скасувати в частині стягнення на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пені у розмірі 33 793,14 грн, а в іншій частині - залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефективні енергетичні системи" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2019 у справі № 910/11812/19 залишено без руху.

11.01.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду на виконання вимог ухвали суду від 27.12.2019 скаржником усунено недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2020 заяву про самовідвід судді Майданевича А.Г. від розгляду справи №910/11812/19 задоволено, матеріали справи №910/11812/19 передано на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2020, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/11812/19, колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Сулім В.В., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефективні енергетичні системи" та призначено справу до розгляду на 18.02.2020.

Враховуючи перебування головуючого судді Ткаченка Б.О. з 10.02.2020 на лікарняному, розгляд справи 18.02.2020 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2020 розгляд справи №910/11812/19 призначено на 10.03.2020.

У судовому засіданні 10.03.2020 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефективні енергетичні системи" до 19.03.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 19.03.2020 повідомлено учасників справи №910/11812/19, що, враховуючи постанову Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID - 19" (із змінами) та встановлений карантинний режим, судове засідання, призначене на 19.03.2020, не відбудеться.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 29.04.2020 повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться 26.05.2020.

У судовому засіданні 26.05.2020 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги до 16.06.2020.

15.06.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефективні енергетичні системи" надійшла заява про зменшення розміру штрафних санкцій.

Позиції учасників справи

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефективні енергетичні системи" у поясненнях, наданих у судовому засіданні, визнав безпідставність вимог апеляційної скарги щодо застосування позовної давності щодо стягнення пені у розмірі 33 793,14 грн, та просив зменшити розмір штрафних санкцій - неустойки (пені) на 90%, тобто на 31 682,28 грн до 3 520,25 грн у зв`язку із важким фінансовим становищем відповідача.

Представник Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

10.10.2017 між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ефективні енергетичні системи" (споживач за договором) укладено договір постачання природного газу № 2339/1718-ТЕ-41 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 1.3. договору необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в пункті 2.1. цього договору споживач визначає самостійно.

Згідно з пунктом 2.1. договору постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 130 тис. куб. метрів, у тому числі по місяцях (тис. куб. м.): жовтень - 10,000; листопад - 20,000; грудень - 30,000; IV кв. 2017 р. - 60,000; січень - 30,000; лютий - 25,000; березень - 15,000; І кв. 2018 р. - 70,000.

За умовами пункту 2.3. договору допускається відхилення фактично переданих обсягів газу від планових обсягів, зазначених у п. 2.1. цього договору. Узгодження обсягів газу, що передаються по даному договору у відповідному місяці, підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі газу відповідно до розділу 3 даного договору. При цьому, споживач не позбавляється права на коригування за власною ініціативою планових обсягів газу, зазначених у пункті 2.1. цього договору, шляхом підписання додаткової угоди.

Згідно з п. 2.4. договору допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом відповідного місяця постачання газу в розмірі +- 5 відсотків (плюс/мінус п`ять відсотків) від підтвердженого постачальником планового обсягу (номінації) без узгодження сторін. Підписаний сторонами акт приймання-передачі природного газу, відповідно до п. 3.7. цього договору, вважається узгодженням сторонами загального обсягу переданого газу у відповідному місяці постачання газу.

У п. 3.7. договору сторони погодили, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Згідно з п. 3.8. договору споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику:

- завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією такого акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором);

- підписані споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Відповідно до пункту 3.9. договору постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі непідписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого непідписання акта.

Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий місяць означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань у частині постачання природного газу за цим договором у відповідному місяці (п. 3.10 договору).

Згідно з пунктом 5.2. договору ціна за 1000 куб.м. газу на дату укладання договору становить 4 942,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5 930,40 грн (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять грн. 40 коп.).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 12.1. договору).

11.01.2018 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору постачання природного газу від 10.10.2017 № 2339/1718-ТЕ-418, згідно з п. 3 якої сторони виклали абзац 1 пункту 8.2 Договору в наступній редакції: « 8.2. У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.».

З урахуванням наведених обставин, у зв`язку із порушенням відповідачем строків оплати за поставлений позивачем газ, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Положеннями ст. 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов укладеного договору постачання природного газу від 10.10.2017 № 2339/1718-ТЕ-41 позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ, про що свідчать копії актів приймання-передачі природного газу від 30.11.2017 в обсязі 19,367 тис. куб. м. загальною вартістю 114 854 грн 05 коп., від 31.12.2017 в обсязі 17,371 тис. куб. м. загальною вартістю 102 696,73 грн, від 31.01.2018 в обсязі 21,042 тис. куб. м. загальною вартістю 124 787,47 грн та від 28.02.2018 в обсязі 20,262 тис. куб. м. загальною вартістю 120 161,76 грн.

У порушення умов договору постачання природного газу від 10.10.2017 № 2339/1718-ТЕ-41 та норм чинного законодавства, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної оплати поставленого природного газу, що підтверджується, зокрема, наявними в матеріалах справи виписками щодо операцій між сторонами за період з 01.10.2017 по 31.05.2019.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором постачання природного газу від 10.10.2017 № 2339/1718-ТЕ-41, позивачем нараховано відповідачу пеню за прострочення відповідачем оплати у розмірі 35 202 грн 53 коп., а також 15 280 грн 34 коп. 3 % річних та 44 160 грн 76 коп. інфляційних втрат.

Згідно з приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з положеннями ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 8.2. договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 11.01.2018) у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 8.2. договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши наявні в матеріалах справи розрахунки позивача, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо їх правильності та відповідності умовам укладеного між сторонами договору та вимогам чинного законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 35 202 грн 53 коп. пені, 15 280 грн 34 коп. 3 % річних та 44 160 грн 76 коп. інфляційних втрат.

Крім того, колегія суддів приймає відмову апелянта від вимог апеляційної скарги щодо застосування позовної давності щодо стягнення пені у розмірі 33 793,14 грн, оскільки п. 10.3 укладеного між сторонами договору постачання природного газу № 2339/1718-ТЕ-41 сторони погодили п`ятирічний строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних.

Стосовно заяви апелянта про зменшення розміру штрафних санкцій - неустойки (пені) на 90%, тобто на 31 682,28 грн до 3 520,25 грн у зв`язку із важким фінансовим становищем відповідача колегія суддів зазначає, що відповідна заява не була предметом розгляду в суді першої інстанції, поважних причин її неподання до суду першої інстанції апелянт не вказав, тому колегія суддів залишає вказану заяву без розгляду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефективні енергетичні системи" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2019 у справі №910/11812/19 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/11812/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 26.06.2020

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк