ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/288/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шіляк М. А., секретар судового засідання Феденько Н. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Філазоніт Україна"

до відповідача: Фермерського господарства "Персей Агро"

про стягнення заборгованості в сумі 416,97 євро (на дату подання позову еквівалентно 12 328,56 грн) та пені в сумі 8 116,27 грн.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Івано-Франківської області подано позов Товариством з обмеженою відповідальністю Філазоніт Україна" до Фермерського господарства "Персей Агро" про стягнення заборгованості в сумі 416,97 євро (на дату подання позову еквівалентно 12 328,56 грн) та пені в сумі 8 116,27 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області 16.04.2020 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи по суті призначити на 19.05.2020.

Ухвалами Господарського суду Івано-Франківської області від 19.05.2020 та 10.05.2020 суд постановив розгляд справи відкласти на 10.06.2020 та 02.07.2020 відповідно.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак направив суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника (від 01.07.2020 вх. № 8097/20).

Представник відповідача в судові засідання жодного разу не з`явився, причин неприбуття суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, а саме: ухвали про відкриття провадження у справі (від 30.04.2020 вх. № 6438/20), ухвали суду від 19.05.2020 (від 01.06.2020 вх. № 7663/20) та ухвали суду від 10.06.2020 (від 03.07.2020 вх. № 9324/20). Відзиву на позов суду не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні норми містяться в частині 9 статті 165 ГПК України.

Згідно ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважних представників сторін за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до ст. 86 ГПК України, суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Філазоніт Україна" (далі - Продавець) та Фермерським господарством "Персей Агро" (далі - Покупець) укладено Договір купівлі-продажу з відстрочкою платежу від 11.04.2018 № 11/04/2018 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець зобов`язався передати у власність Покупця товар, найменування, асортимент, кількість і вартість якого вказуються у Специфікаціях, що підписуються сторонами та є невід`ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на передбачених цим Договором та додатками до нього умовах.

Відповідно до Специфікації, що є додатком до Договору Продавець передає, а Покупець приймає та оплачує наступний товар: ФІЛАЗОНІТ ТО в кількості 160 літрів. Загальна вартість товару складає 19 521,60 грн, у т.ч. ПДВ, що еквівалентно 608,00 євро за курсом встановленим Національним Банком України на дату укладення Договору.

Позивач передав, а відповідач отримав товар ФІЛАЗОНІТ ТО (бактеріальний препарат для ґрунту) в кількості 160 літрів на загальну вартість 19 521,60 грн, що еквівалентно 608,00 євро за курсом встановленим Національним Банком України на момент передачі товару.

Отже, позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання по Договору.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що Покупець зобов`язаний сплатити вартість товару на умовах передбачених Специфікацією.

Згідно з п. 5.2. Договору та п. 5 Специфікації, сторони погодили, що розрахунок за товар здійснюється в національній грошовій одиниці України - гривні, у перерахунку з іноземної валюти євро, на день оплати за товар.

Відповідно до п. 4 Специфікації, оплата вартості товару Покупцем здійснюється у наступні строки: 50% вартості товару, Покупець оплачує до 01.05.2018 та 50% вартості товару, Покупець оплачує не пізніше ніж до 01.11.2018.

15.03.2019 відповідачем перераховано на користь позивача 191,03 євро, що у перерахунку з іноземної валюти євро, на день оплати за товар в національній грошовій одиниці України - гривні становить 5 764,48 грн (згідно курсу Національного Банку України станом на 15.03.2019, 1 євро = 30,176273 грн). Залишок боргу, що підлягає оплаті складає 416,97 євро, що згідно курсу Національного Банку України станом на дату подання позовної заяви до суду 08.04.2020 становить 12 328,56 грн (1 євро = 29,567 грн).

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими частково виходячи з такого.

В силу ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) між сторонами у справі виникли зобов`язальні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Частиною 1 статті 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Судом встановлено, що пунктом 5 Специфікації сторони погодили, що розрахунок за товар здійснюється в національній грошовій одиниці України - гривні, у перерахунку з іноземної валюти євро, на день оплати за товар.

Гривневий еквівалент іноземної валюти, що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов`язання, яким є дата зарахування коштів на рахунок стягувача або видачі йому готівки.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа № 761/12665/14-ц, провадження № 14-134цс18).

Отже, беручи до уваги матеріали справи, керуючись вищезазначеними нормами законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 416,97 євро.

Стосовно вимог про стягнення пені, то слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 546, 549 ЦК України, ст. 230-232 ГК України одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка у формі пені, яка сплачується боржником у разі порушення зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Умовами, Договору, зокрема, пунктом 8.2. визначено, що Покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару й сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду (п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Пунктом 8.4. Договору, сторони дійшли згоди, що зміна тривалості позовної давності про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбаченою п. 1. ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, і встановили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, встановлених розділом 8 цього Договору, припиняється через три роки від дня коли це зобов`язання повинно було бути виконане.

Суд зазначає, що пунктом 8.4. Договору сторонами змінено строк позовної давності про стягнення пені, а не період часу, за який вона нараховується.

Судом встановлено, що позивачем нараховано пеню на дещо менші суми, а саме: замість суми 9 702,68 грн нараховано на 9 702,00 грн, замість 19 504,77 грн нараховано на 19 504,00 грн та замість суми 12 582,58 грн нараховано 12 582,00 грн відповідно.

Суд здійснивши перерахунок пені у відповідності до сум визначених позивачем та положень ч. 6 ст. 232 ГК України зазначає таке:

1) відповідно до п. 4.1. Специфікації відповідач зобов`язався оплатити 50% вартості товару, тобто 304 євро до 01.05.2018. Сума боргу в гривневому еквіваленті станом на 01.05.2018 складає 9 702,68 грн (1 євро = 31,9167).

Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті 9 702,00 грн за період 02.05.2018 по 02.11.2018 складає 1 707,55 грн.

2) відповідно до п. 4.2. Специфікації відповідач зобов`язався не пізніше ніж до 01.11.2018 оплатити залишок 50% вартості товару. Отже, з 02.11.2018 сума боргу складає 608 євро, що в гривневому еквіваленті станом на 02.11.2018 складає 19 504,77 грн (1 євро = 32,0802 грн).

Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті 19 504,00 грн за період з 02.11.2018 по 14.03.2019 складає 2 558,50 грн.

3) 15.03.2019 відповідач частково оплатив заборгованість в сумі 191,03 євро, що в гривневому еквіваленті станом на 15.03.2019 складає 5 764,48 грн (1 євро = 30,176273 грн).

Залишок суми заборгованості складає 416,97 євро, що в гривневому еквіваленті станом на 16.03.2019 (початок строку прострочення зобов`язання) складає 12 582,57 грн (1 євро = 30,1762 грн).

Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті 12 582,00 грн за період з 16.03.2019 по 16.09.2019 складає 2 210,31 грн.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача пені є частково обґрунтованою за періоди зазначені вище в сумі 6 476,36 грн. В частині стягнення пені в сумі 1 639,91 грн слід відмовити, оскільки така заявлена та нарахована з порушенням ч. 6 ст. 232 ГК України.

За правилами, встановленими п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При обрахунку судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судом взято до уваги офіційний курс гривні щодо євро станом на дату подання позову 08.04.2020 (1 євро = 29,567 грн).

З огляду на часткове задоволення позову, враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 168,6 грн слід покласти на позивача та в сумі 1 933,40 слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 2, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 236-238, 240-241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства "Персей Агро" (Калуське шосе, 2А, с. Угринів, Тисменицький р-н, Івано-Франківська обл., 77423; ідентифікаційний код 34217403) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Філазоніт Україна" (вул. Хмельницького Богдана, 122, м. Берегове, 90202; ідентифікаційний код 40123685) 416,97 євро (чотириста шістнадцять євро 97 євро центів) заборгованості з перерахунком суми в гривнях за офіційним курсом встановленим Національним банком України на день платежу, 6 476,36 грн (шість тисяч чотириста сімдесят шість грн 36 коп.) пені та 1 933,40 грн (одна тисяча дев`ятсот тридцять три грн 40 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягненні пені в сумі 1 639,91 грн відмовити.

Судовий збір в сумі 168,6 грн покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення з продовженням цього строку на час дії карантину.

Повне рішення складено 07.07.2020.

Суддя М. А. Шіляк