Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2020 р. Справа № 906/852/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

секретар судового засідання: Смоляк Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Когут І.Ю. (адвокат, ордер №1019386)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінкор Гранд"

до Комунального підприємства "Шляхрембуд"

про стягнення 557733,64 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 557733,64 грн. заборгованості за поставлені будівельні матеріали товариством "АТД-Сервіс".

Спір грунтується на тому, що на підставі усного договору поставки, за період з 03.11.14 по 27.10.15, ТОВ "АТД-Сервіс" поставило відповідачу товар; 07.11.15 ТОВ "АТД-Сервіс" відступило право вимоги за вказаним договором товариству "Мінкор Гранд" (позивачу) на суму 557733,64грн.

06.10.17 суд порушив провадження у справі №906/852/17 за вказаною позовною заявою та зобов`язав позивача надати для огляду оригінали документів, на яких грунтуються позовні вимоги.

12.12.17 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.83), в якому відповідач позов не визнає з тих підстав, що копії видаткових накладних, які надані позивачем, не є належним доказом поставки, вони підписані не встановленою особою, без зазначення посади; в них не зазначено про довіреність на отримання відповідачем матеріальних цінностей; до справи не надано довіреностей на отримання відповідачем матеріальних цінностей та товарно-транспортних накладних; не надано доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги.

Ухвалою від 15.02.18 суд зупиняв провадження у справі №906/852/17 до надходження до суду фінансово-господарських документів (оригіналів видаткових накладних, акту звірки, товарно-транспортних накладних) Товариства з обмеженою відповідальністю "АТД-Сервіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінкор Гранд", які були вилучені 05.04.16 слідчим Голосіївського управління поліції Головного управління національної поліції у м.Києві Полохалом Д.О. під час обшуку приміщень за адресою: м.Вінниця, вул.Визволення, 8, в рамках кримінального провадження №0000005.

11.01.20 до суду надійшло повідомлення Голосіївського районного відділу ДВС м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02.03.18, за яким ухвала суду від 15.02.18 була повернута без виконання на адресу стягувача - ТОВ"Мінкор Гранд", у зв`язку з відсутністю заяви про відкриття виконавчого провадження та сплати авансового внеску стягувачем.

У судовому засіданні 28.05.20 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 03.07.20.

03.06.20 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнає, та зазначає, що вимога позивача не підтверджена належними доказами; Акт звірки від 19.04.17 не містить реквізитів документів на підставі яких виник борг; відповідача не було повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні, будівельні матеріали не отримував, бухгалтерські документи на поставку товару у відповідача відсутні.

Представник позивача свого представника у судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений у судовому засіданні, яке відбулося 28.05.20, про що свідчить підпис представника у додатку до протоколу судового засідання.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзивах на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач посилається на те, що за усною домовленістю Товариство з обмеженою відповідальністю "АТД-Сервіс" поставило Комунальному підприємству "Шляхрембуд" товарно-матеріальні цінності за наступними документами:

- видаткова накладна №АТ 0000134 від 10.11.2014 року;

- видаткова накладна №АТ 0000131 від 03.11.2014 року;

- видаткова накладна №АТ 000492 від 27.10.2015 року;

- ТТН № АТ-000492 від 27.10.2017 року;

- видаткова накладна №АТ 000536 від 22.12.2015 року;

- видаткова накладна №АТ 0000129 від 12.11.2014 року;

- видаткова накладна №АТ 0000135 від 13.11.2014 року;

- видаткова накладна №АТ 0000137 від 19.11.2014 року;

- видаткова накладна №АТ 0000136 від 17.11.2014 року;

- видаткова накладна №АТ 0000130 від 14.11.2014 року;

- видаткова накладна №АТ 0000161 від 03.12.2014 року;

- видаткова накладна №АТ 0000160 від 01.12.2014 року;

- видаткова накладна №АТ 000545 від 28.12.2015 року;

- видаткова накладна №АТ 000073 від 27.02.2015 року;

- видаткова накладна №АТ 000072 від 27.02.2015 року;

- видаткова накладна №АТ 000074 від 28.02.2015 року;

- видаткова накладна №АТ 000225 від 17.03.2015 року;

- видаткова накладна №АТ 000255 від 27.04.2015 року;

- видаткова накладна №АТ 000289 від 25.05.2015 року;

- видаткова накладна №АТ 000333 від 26.06.2015 року;

- видаткова накладна №АТ 000356 від 24.07.2015 року;

- видаткова накладна №АТ 000357 від 27.07.2015 року;

- видаткова накладна №АТ 000408 від 31.08.2015 року;

- видаткова накладна №АТ 000491 від 26.10.2015 року;

- видаткова накладна №АТ 000535 від 21.12.2015 року;

- ТТН №АТ 000535 від 21.12.2015 року.

07.11.15 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТД-Сервіс" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мінкор Гранд" (позивач) укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги на суму 557733,64грн. за поставлений товар по вказаним накладним (а.с.9).

19.04.17 між головними бухгалтерами позивача і відповідача підписаний Акт звірки на суму 557733,64грн. (а.с.14).

26.05.17 позивач надіслав відповідачу претензію про сплату заборгованості, яку відповідач залишив без відповіді та задоволення (а.с.11,13).

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши зібрані по справі докази, проаналізувавши норми чинного законодавства , які регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).

Згідно з ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На доказ позовних вимог позивач надав копії Акту звірки, видаткових та товарно-транспортних накладних.

Відповідач заперечує щодо поставки будівельних матеріалів ТОВ"АТД-Сервіс" та посилається на відсутність у нього бухгалтерських документів на вказані поставки.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Положенням про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України N 88 від 24.05.95 р., господарські операції визначено як факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні ж документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це не можливо, безпосередньо після її завершення (п. 2.2 Положення).

Відповідно до статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

На вимогу суду позивач не надав оригінали первинних документів, які свідчать про поставку товару відповідачу посилаючись на те, що вказані документи були вилучені 05.04.16 слідчим Голосіївського управління поліції Головного управління національної поліції у м.Києві Полохалом Д.О. під час обшуку приміщень за адресою: м.Вінниця, вул.Визволення, 8, в рамках кримінального провадження №0000005. .

Ухвалою від 15.02.18 суд витребував вказані документи від Голосіївського управління поліції Головного управління національної поліції у м.Києві, однак 11.01.20 до суду надійшло повідомлення Голосіївського районного відділу ДВС м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02.03.18, за яким ухвала суду від 15.02.18 була повернута без виконання на адресу стягувача - ТОВ"Мінкор Гранд", у зв`язку з відсутністю заяви про відкриття виконавчого провадження та сплати авансового внеску стягувачем.

Таким чином, суду не представлено належних доказів поставки відповідачу товару на суму 557733,64грн.

Відповідач зазначив, що він жодним чином не був повідомлений про зміну кредитора.

Відповідно до статті 516,517 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Суду не надано доказів повідомлення відповідача про зміну кредитора.

Акт звірки, на який посилається позивач як на підставі позовних вимог, оскільки він підписаний з боку відповідача, не є первинним документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Згідно з п. 2.4 Вказаного Закону первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій : поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

У постанові Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17 та від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 викладено правову позицію, згідно з якою відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості лише за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Враховуючи те, що до суду не надано належних доказів поставки товару відповідачу, вимога позивача про стягнення 557733,64грн. боргу не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 08.07.20

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3 - сторонам (рек. з повідом.)