ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

10.07.2020м. ДніпроСправа № 904/3672/20

за заявою Комунального підприємства "Підсобне сільське господарство" Дніпропетровської обласної ради", м. Дніпро

про забезпечення позову до подання позовної заяви

до осіб, які можуть набути статусу учасників справи

відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "МГ Дніпро" Солар", м. Дніпро;

відповідача-2: Дніпровської міської ради, м. Дніпро;

третя особа-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Любимівка", с. Любимівка, Дніпровський район, Дніпропетровська область;

третя особа-2: Комунальне підприємство "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" Дніпропетровської обласної ради", м. Дніпро;

третя особа-3: Дніпропетровська обласна рада, м. Дніпро

про визнання права власності на посіви озимої пшениці врожаю 2020 року та часткового скасування рішення Дніпровської міської ради від 27.11.2020 № 349/50.

Суддя Колісник І.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Комунальне підприємство "Підсобне сільське господарство" Дніпропетровської обласної ради звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою від 08.07.2020 про забезпечення позову до його пред`явлення.

Заявник просить заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "МГ Дніпро Солар" вчиняти будь-які дії, направлені на знищення посівів пшениці озимої та збирати врожай пшениці озимої 2020 року, що знаходиться на земельних ділянках площею 41,0736 га (кадастровий номер :09:237:0048), площею 39,3966 га (кадастровий номер :09:237:0047), площею 25,9431 га (кадастровий номер :09:237:0046), площею 16,9085 га (кадастровий номер :09:237:0049), площею 15,2829 га (кадастровий номер :09:237:0050), площею 6,3453 га (кадастровий номер :09:237:0051) (далі - спірні земельні ділянки).

При цьому зазначає про те, що має намір звернутися до суду з позовом про визнання права власності на посіви озимої пшениці, врожай озимої пшениці 2020 року та скасування рішення Дніпровської міської ради від 27.11.2019 року № 349/50 в частині затвердження проекту землеустрою, розробленого ПП "Земсфера", щодо відведення спірних земельних ділянок й передачу їх Товариству з обмеженою відповідальністю "МГ Дніпро Солар".

Обгрунтовуючи подану заяву, заявник стверджує, що він є законним користувачем спірних земельних ділянок, які рішенням Дніпровської міської ради від 27.11.2019 № 349/50 після затвердження проекту землеустрою без їх попереднього вилучення передані Товариству з обмеженою відповідальністю "МГ Дніпро Солар" із зміною їх цільового призначення строком на десять років для будівництва сонячної електростанції.

До прийняття міськрадою цього рішення, у вересні 2019 року, на виконання умов укладеного заявником із Товариством з обмеженою відповідальністю "Любимівка" договору № 24/27/04 про спільну обробку земельної ділянки ним було здійснено обробку грантів та посів на спірних земельних ділянках пшениці озимої із внесенням добрив тощо.

06.07.2020 під час здійснення чергового огляду стану посівів поблизу них була виявлена сільськогосподарська техніка (комбайн) у супроводі декількох осіб, які після виклику працівників національної поліції повідомили, що є представниками ТОВ "МГ Дніпро Солар" і мають намір зібрати врожай, посилаючись на рішення Дніпровської міськради від 27.11.2019 № 349/50 та розпочати роботи з будівництва сонячної електростанції. Заяву про виклик зареєстровано у Дніпровському відділі поліції ГУНП у Дніпропетровській області за номером 11676 від 06.07.2020.

За таких обставин заявник вважає обгрунтованим й адекватним застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "МГ Дніпро Солар" запропонованого ним виду забезпечення, оскільки невжиття такого заходу унеможливить ефективний захист оспорюваного права власності на посіви пшениці озимої та врожай пшениці озимої 2020 року.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД, МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ВИСНОВКИ СУДУ,

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, серед іншого, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволення вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Правова позиція Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводиться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова КГС у складі ВС від 08.10.2018 у справі №913/257/18).

За таких обставин, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, в першу чергу, повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

За загальним правилом, викладеним у статті 73 ГПК України, встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи встановлюються на підставі доказів.

За змістом статей 2, 13 цього Кодексу судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суть якої зводиться до того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник жодного доказу на підтвердження посягання з боку ТОВ "МГ Дніпро Солар" на врожай (збір, знищення) на спірних земельних ділянках, а також звернення заявника за цим фактом до правоохоронних органів суду не надав, хоча таку можливість мав.

Відтак заявник не довів належними й допустимими доказами необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

За змістом статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди здійснюють правосуддя на засадах верховенства права. Одними з його елементів є законність, заборона свавільності, недискримінація та рівність перед законом.

За таких обставин правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Про забезпечення позову або про відмову у його забезпеченні суд постановляє ухвалу (ч. 6 ст. 140 ГПК України). Відмова у забезпеченні позову не позбавляє права заявника повторно звернутися до суду з такою ж заявою після усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232 - 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству "Підсобне сільське господарство" Дніпропетровської обласної ради у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 10.07.2020 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" та підпункту 17.5 підпункту 17 розділу XI "Перехідні положення" цього Кодексу.

Суддя І.І. Колісник