ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2020 р.м. ХарківСправа № Б-23/75-02(н.р.Б-7346/2-19)

Господарський суд Харківської області у складі: судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

та за участю:

від позивача - не направив уповноваженого представника до судового засідання, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином;

від відповідача - адвокат Сивак А.Ю. (за довіреністю від 10.01.2018; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1359 від 14.11.2005),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Харківської області справу № 922/1906/18

за позовом ПАТ НАК "Нафтогаз України"
до ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5", с. Подвірки
про стягнення коштів
в межах справи про банкрутство ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5",

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "НАК "Нафтогаз України", м. Київ, звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача інфляційні витрати, три відсотки річних за неналежне виконання зобов`язання в загальній сумі 2 381 326,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу № 1899/14-БО-32.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 16.12.2002 року порушено провадження у справі № Б-23/75-02 про банкрутство ДП "Харківська ТЕЦ -5".

Ухвалою суду від 02.06.2004 замінено сторону у справі про банкрутство № Б-23/75-02, а саме боржника - Державне підприємство "Харківська ТЕЦ -5", с. Подвірки на Відкрите акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5", .

Ухвалою суду від 12.01.2011 змінено найменування боржника з Відкритого акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5".

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.07.2018, дану справу передано для розгляду судді Усатому В.О., який розглядає про банкрутство (справа № Б-23/75-02 (н.р. Б-7346/2-19)

Ухвалою суду від 16.07.2018 об`єднано справу № 922/1906/18 за позовом ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних за неналежне виконання зобов`язання зі справою №Б-23/75-02 про банкрутство ПАТ "Харківська ТЕЦ -5".

02.08.2018 справу було направлено до Харківського апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.07.2018 року.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, розгляд справи призначено на 18.09.2018.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 апеляційне провадження закрито, як помилково відкрите.

23.10.2018 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" подало касаційну скаргу на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 18.09.2018.

Постановою Верховного Суду від 08.01.2019 касаційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" залишено без задоволення, ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 залишено без змін.

Матеріали справи №922/1906/18 повернуто до Господарського суду Харківської області.

Відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Зважаючи на викладене, справа за позовом АТ "НАК "Нафтогаз України" до ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" розглядається Господарським судом Харківської області в межах справи про банкрутство ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5".

Ухвалою суду від 25.02.2020 прийнято справу № 922/1906/18 до розгляду в межах справи про банкрутство № Б-23/75-02 (н.р. Б-7346/2-19) за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання.

20.03.2020 на адресу суду від ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" надійшов відзив (вх. № 7209) на позовну заяву, в якому ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" частково заперечує проти заявлених вимог, а саме, просить відмовити у задоволені позовних вимог АТ "НАК "Нафтогаз України" в частині стягнення 111 577, 41 грн 3% річних, 6 079, 70 грн інфляційних витрат.

Відповідач вказує на те, що у пункті 9.3 Договору № 1899/14-БО-32 від 19.12.2013 сторони узгодили збільшення позовної давності до 5 років щодо вимог про стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань.

На думку відповідача поняття "відсотки річні", що зазначене у пункті 9.3 Договору, не є тотожним поняттю "3% річних". Отже, на думку відповідача, на вимоги щодо стягнення 3% річних не застосовуються положення Договору про збільшення позовної даності до 5 років, а тому, просить суд застосувати до вимог про стягнення 3% річних за період 04.02.2015 по 09.02.2015 в сумі 111 577,41 грн загальний строк позовної давності та відмовити в цій частині вимог.

Також, відповідач висловлює заперечення щодо стягнення інфляційних втрат та в обґрунтування своєї позиції вказує на те, що п.7 "Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунків індексів споживчих цін", затверджених наказом Держстату України від 01.07.2013 № 190, у публікаціях та офіційних повідомленнях дані щодо індексів споживчих цін наводяться з одним десятковим знаком після коми.

Відповідач посилається на те, що таким же чином з одним десятковим знаком після коми застосовуються дані щодо індексів споживчих цін в "Рекомендаціях відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляду судових справ" згідно листа Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997.

Відповідач зазначає, що в розрахунку інфляційних та зобов`язаннями грудня 2014 року позивач застосовує індекс інфляції в цілому за періоди лютого 2015- лютого 2016 та період червня 2016-грудня 2016 без дотримання вказаного правила.

З урахуванням викладеного, відповідачем наведено власний контр розрахунок нарахування інфляційних за вказаний період. Відповідач просить відмовити у задоволенні вимог про стягнення втрат від інфляції у сумі 6 079,70 грн.

Розгляд справи в підготовчому засіданні неодноразово відкладався, в тому числі з урахуванням клопотань сторін.

Ухвалою суду від 14.04.2020 закрито підготовче провадження, призначено справу по суті.

Розгляд справи по суті також неодноразово відкладався. Ухвалою суду від 27.05.2020 розгляд справи по суті відкладено на 22.06.2020.

До судового засідання 22.06.2020 позивач не направив уповноваженого представника, про причини неявки суд не повідомив.

До судового засідання 22.06.2020 прибув представник відповідача, який не заперечував проти можливості розгляду справи за відсутності представника позивача.

З урахуванням строку розгляду справи, дотримання принципу розумності такого строку, та того, що сторін належним чином та завчасно повідомлено про час та місце розгляду справи, у разі потреби сторони мали достатньо часу та можливості забезпечити явку представників до судового засідання, суд вважає, що сторонам створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав, явка представників сторін до судового засідання не визнавалась судом обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача.

В судовому засіданні представник відповідача навів свої заперечення щодо задоволення частини вимог з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи та оцінивши доводи та заперечення, викладені у позовній заяві, відзиві на неї, суд встановив наступне.

Між Акціонерним товариством "НАК Нафтогаз України" (Продавець) та Приватним акціонерним товариством "Харківська ТЕЦ-5" (Покупець) 19.12.2013 укладено договір № 1899/14-БО-32 купівлі-продажу природного газу.

На виконання умов Договору АТ "НАК Нафтогаз України" передав у власність ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" природний газ на загальну суму 103 628 117, 58 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У зв`язку з неналежним виконанням ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" взятих на себе за договором зобов`язань щодо своєчасного та у повному обсязі розрахунку за отриманий газ АТ "НАК "Нафтогаз" нараховані та заявлені до стягнення у даній справі:

- 3 % річних у розмірі 212 072,62 грн (період 04.02.2015 по 17.01.2017);

- втрати від інфляції 2 169 253,96 грн (період 02.2015-12.2016).

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи та правовідносинам сторін, суд зазначає наступне.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У пункті 7.1 Договору сторони узгодили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу частини другої статті 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Судом встановлено, що відповідачем не належно виконувались умови договору щодо своєчасного розрахунку, отже відповідач є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання. Зважаючи на це, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для нарахування 3% річних.

Перевіривши період заявлених до нарахування 3% відсотків річних, суд встановив, що періоди нарахування відповідають обставинам справи, розрахунок арифметично вірний та відповідає умовам договору та положенням закону.

Щодо заявленого відповідачем у відзиві клопотання про застосування позовної давності, то судом встановлено, що 3 % річних нараховані та заявлені до стягнення за період з 04.02.2015 по 17.01.2017, з позовом позивач звернувся 10.07.2018, що підтверджується відміткою поштового відділення на конверті, в якому позовна заява надійшла до суду.

Як встановлено та зазначено вище, відповідач, просить застосувати позовну давність до вимог про стягнення 3% річних за період з 04.02.2015 по 09.02.2015 у сумі 111577,41 грн, як до таких, що заявлені поза межами позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного Кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Так, у пункті 9.3 Договору сторони погодили, що строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, ВІДСОТКІВ РІЧНИХ, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років.

Суд, відхиляє як необґрунтовані твердження відповідача про те, що поняття "три відсотки річних" не є тотожним поняттю "відсотки", яке визначено в пункті 9.3 Договору. Суд вважає, що такий висновок відповідача не доведений та не підтверджений жодними доказами, а є намаганням на свою користь тлумачення умов Договору, а також спотворенням змісту таких умов.

Суд вважає, що відповідачем не доведено та не надано жодних обґрунтованих пояснень про те, що сторонами у пункті 9.3 Договору вкладено інший зміст в поняття "відсотки", який не охоплює поняття "3%" річних, передбачених 625 ЦК України.

За висновком суду, у пункті 9.3 Договору сторонами визначено та встановлено строк позовної давності у 5 років в тому числі і до 3% річних.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги про стягнення 3% річних заявлені позивачем в межах узгодженого сторонами строку позовної давності 5 років.

Розглянувши вимоги про стягнення втрат від інфляції, перевіривши їх розрахунок та періоди нарахування, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що позивачем не враховано п. 7 "Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунків індексів споживчих цін", затверджених наказом Державної статистики України від 01.07.2013 року № 190, згідно яких у публікаціях та офіційних повідомленнях дані щодо індексів споживчих цін наводяться з одним десятковим знаком після коми.

Також, відповідно до листа Верховного суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 року № 62-97р., п. 7 "Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунків індексів споживчих цін", затверджених наказом Державної статистики України від 01.07.2013 року № 190, в розрахунках, у публікаціях та офіційних повідомленнях дані щодо індексів споживчих цін наводяться з одним десятковим знаком після коми.

Однак, вказані положення позивачем не враховано при розрахунку суми інфляційних втрат, що призвело до безпідставного нарахування інфляційних втрат у розмірі 6 079,70 грн, тому позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в розмірі 2 163 174,26 грн.

Суд звертає увагу, що правильність висновків господарського суду щодо застосування індексу споживчих цін з одним десятковим знаком після коми при визначенні інфляційних втрат підтверджена судом касаційної інстанції у справі № 922/1986/16.

З урахуванням висновку господарського суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем за звернення до суду з позовом у даній справі підлягає розподілу відповідно до статті 129 ГПК України пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 7, 8 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 129,195, 232-235, 240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ТЕЦ-5" (62371, Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки ) на корить Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (01601, м. Київ, вул. Б Хмельницького, 6, ) 212 072,62 грн 3% річних; 2 163 174,26 грн втрат від інфляції.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ТЕЦ-5" (62371, Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки ) на корить Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 35628,71 грн судового збору за звернення з позовом у справі.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Позивач: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, );

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "ТЕЦ-5" (62371, Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки )

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п. п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "02" липня 2020 р.

Суддя В.О. Усатий