ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року

м. Київ

Справа № 922/6658/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

Катеринчук Л.Й. - головуючої, Банаська О.О., Пєскова В.Г.

за участю секретаря судового засідання Лавринчук О.Ю.

учасники справи:

боржник - фізична особа-підприємець ОСОБА_1,

кредитор - фізична особа-підприємець ОСОБА_2,

кредитор - Публічне акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк",

кредитор - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Південний",

фізична особа-підприємець Лісовець Денис Сергійович,

ліквідатор - арбітражний керуючий Сасіна Катерина Олексіївна

розглянув касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Лісовця Дениса Сергійовича

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду

від 11.03.2020

у складі колегії суддів: Мартюхіної Н.О. (головуючої), Бородіної Л.І., Гези Т.Д.

за заявою ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про витребування майна з чужого незаконного володіння

в межах справи №922/6658/15

за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про банкрутство

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 17.03.2020 поштовим відправленням фізична особа-підприємець Лісовець Денис Сергійович звернулась безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою від 16.03.2020 (вх. КГС ВС №2610/2020 від 19.03.2020) на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 про закриття апеляційного провадження у справі №922/6658/15 в порядку статей 286, 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №922/6658/15 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Катеринчук Л.Й. - головуючої, Банаська О.О., Васьковського О.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2020.

3. Ухвалою від 18.05.2020 Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі №922/6658/15 Господарського суду Харківської області за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Лісовця Дениса Сергійовича на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2020, призначив розгляд касаційної скарги фізичної особи-підприємця Лісовця Дениса Сергійовича на 11.06.2020 о 10:00.

3.1. Ухвалою від 11.06.2020 Верховний Суд відклав розгляд касаційної скарги фізичної особи-підприємця Лісовця Дениса Сергійовича на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 у справі №922/6658/15 на 02.07.2020 о 10:15.

3.2. У зв`язку з відпусткою судді Васьковського О.В. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №922/6658/15 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Катеринчук Л.Й. - головуючої, Банаська О.О., Пєскова В.Г., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 30.06.2020. Ухвалою від 01.07.2020 Верховний Суд у зазначеному складі прийняв справу №922/6658/15 з касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Лісовця Дениса Сергійовича на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 і доданими до неї документами до провадження з призначеним ухвалою Верховного Суду від 11.06.2020 розглядом касаційної скарги у судовому засіданні на 02.07.2020 о 10:15.

4. Від Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Південний" (далі - АТ АБ "Південний") та від боржника - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) надійшли відзиви на касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Лісовця Дениса Сергійовича (далі - ФОП Лісовець Д.С., скаржник).

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення

5. 14.01.2016 Господарський суд Харківської області в порядку статей 90-91 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) порушив провадження у справі №922/6658/15 про банкрутство ФОП ОСОБА_1 за заявою боржника, ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів.

5.1. Постановою Господарського суду Харківської області від 28.01.2016 ФОП ОСОБА_1 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Сасіну К.О.

6. 12.07.2019 до місцевого суду від ліквідатора Сасіної К.О. надійшла заява про витребування майна з чужого незаконного володіння (вх. №16930 від 12.07.2019), в якій вона зазначила про звернення АБ "Південний" стягнення на предмет іпотеки (нежитлові приміщення підвалу № ХХIІI, XXVI; 1-го поверху № 34, 35, 36, 63 в літ. "Б-2", загальною площею 234,2 кв.м., об`єкт нежилої нерухомості, що розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, майдан Конституції, буд. 16; нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-14 в літ. "А-4", загальною площею 291,3 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, майдан Конституції, буд. 16; нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-5-:-2-12, 2-14-:-2-20; антресолі 1-го поверху № 2-21-:-2-24 в літ. "А-3", загальною площею 460 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків майдан Конституції, буд. 14; нежитлові приміщення підвалу № 13, 14, 15, 15а в літ. "А-3", загальною площею 72,5 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, майдан Конституції, буд. 14) відповідно до судової процедури звернення стягнення на майно в час провадження у справі про банкрутство, так як спірне майно не було включено до ліквідаційної маси боржника - суб`єкта підприємницької діяльності відповідно до рішення Київського районного суду міста Харкова 11.04.2018 у справі №640/3500/18, зазначаючи про його незаконність та наявність підстав для витребування зазначеного нерухомого майна банкрута із чужого незаконного володіння до ліквідаційної маси банкрута (том 19, а.с. 1-2).

6.1. Ухвалою від 10.12.2019 місцевий суд відмовив ліквідатору у задоволенні заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння (вх. №16930 від 12.07.2019) (том 19а, а.с. 28-32).

6.2. Місцевим судом встановлено, що 08.07.2013 між АБ "Південний" та ТОВ фірма "Аіко-Сервіс, ЛТД" укладено кредитні договори №РС2013-00005 та №РС2013-00006, договір про надання гарантії №380 та договір про надання контргарантії №622 від 04.10.2013. Також, 08.07.2013, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами ТОВ фірми "Аіко-інвест", між АБ "Південний" та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договори іпотеки: №08 07/13-03, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лавіндою Н.О, запис у реєстрі за №3347 (далі - Договір іпотеки №1); договір іпотеки №08 07/13-04, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лавіндою Н.О, запис у реєстрі за №3339 (далі - Договір іпотеки №2); договір іпотеки № 08 07/13-05, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лавіндою Н.О, запис у реєстрі за №3343 (далі - Договір іпотеки №3).

6.3. Місцевий суд встановив, що 03.03.2018 АТ "Південний" звернулось до Київського районного суду міста Харкова з позовом до ТОВ фірма "Аіко-Сервіс, ЛТД" та ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за наслідком розгляду якого судом прийнято рішення від 11.04.2018 у справі №640/3500/18 та позовні вимоги ПАТ АБ "Південний" до ТОВ "Фірма Аіко-Сервіс", ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Місцевий суд констатував, що ліквідатором до заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння від 12.07.2019 не надано доказів того, що саме нежитлові приміщення підвалу №ХХІІІ, XXVI; 1-го поверху № 34, 35, 36, 63 в літ. "Б-2", загальною площею 234,2 кв.м., розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, майдан Конституції, буд. 16, надавались боржником в іпотеку АБ "Південний"; не зазначено про правовий зв`язок між боржником та АБ "Південний" щодо таких приміщень; не підтверджено, що на нежитлові приміщення банком звернуто стягнення, тобто ліквідатором не зазначено підстави для витребування зазначеного майна.

6.4. Здійснивши аналіз умов Іпотечних договорів №1-№3 від 08.07.213 (з урахуванням усіх додаткових угод та внесених змін), місцевий суд дійшов висновку, що сторони самостійно визначили свій правовий статус та зазначили, що з боку іпотекодавця його укладено ОСОБА_1 саме як фізичною особою, а не суб`єктом підприємницької діяльності. Водночас, доказів того, що майно, яке знаходилося під обтяженням банку, використовувалось фізичною особою ОСОБА_1 (іпотекодавцем) саме для здійснення ним підприємницької діяльності, умови іпотечних договорів не містять і в матеріалах справи такі докази відсутні. Суд дійшов висновку, що вимоги АБ "Південний" до ОСОБА_1 випливають із зобов`язань, які не пов`язані із здійсненням ним підприємницької діяльності, оскільки виникли за його цивільними зобов`язаннями, які не пов`язані з підприємницькою діяльністю.

6.5. Місцевий суд зазначив, що вимоги АБ "Південний" за договорами іпотеки від 08.07.2013 не були включені ФОП ОСОБА_1 до заяви про порушення справи про банкрутство, а матеріалами справи підтверджується, що 09.06.2016 ПАТ АБ "Південний" зверталося до Господарського суду Харківської області із клопотанням про виключення зі складу ліквідаційної маси нерухомого майна, що належить фізичній особі ОСОБА_1 відповідно до наданого переліку. Разом з тим, ухвалою місцевого суду від 11.07.2016 відмовлено у задоволенні клопотання банку, оскільки договори іпотеки між банком і ОСОБА_1 з боку іпотекодавця укладено як фізичною особою, тому при визнанні ОСОБА_1 банкрутом таке майно фізичної особи, яке перебуває під обтяженням ПАТ АБ "Південний", в силу приписів частини четвертої статті 42, статей 90-91 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не може бути включено до ліквідаційної маси. Також, суд констатував, що у матеріалах справи відсутня інформація щодо включення ліквідатором зазначеного майна до складу ліквідаційної маси банкрута.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції та прийняте ним рішення

7. Ухвалою від 11.03.2020 Східний апеляційний господарський суд закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Лісовця Д.С. на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.12.2019.

7.1. Апеляційний суд встановив, що 29.01.2016 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури за №27755, визначено граничний строк на пред`явлення грошових вимог кредиторів до боржника. Також, апеляційним судом встановлено, що 19.04.2016 до Господарського суду Харківської області надійшла заява ФОП Лісовця Д.С. (вх. №13245) з грошовими вимогами до ФОП ОСОБА_1 на суму 100 000 грн., яку ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.04.2016 залишено без руху. Зазначеною ухвалою суду повідомлено ФОП Лісовця Д.С. про відсутність доказів сплати судового збору, а також зобов`язано ФОП Лісовця Д.С. у строк до 23.05.2016 усунути допущені недоліки та надати суду докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.06.2016 заяву (вх. №13245 від 19.04.2016) з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство №922/6658/15 та додані до неї документи повернено ФОП Лісовцю Д.С. без розгляду на підставі частини другої статті 24 Закону про банкрутство у зв`язку з тим, що заявник не усунув недоліки та не сплатив судовий збір у встановлених законом порядку і розмірі.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що на момент звернення ФОП Лісовця Д.С. з апеляційною скаргою на ухвалу місцевого суду про відмову у задоволенні вимог про повернення майна боржника до конкурсної маси, скаржником не надано доказів обґрунтованості його вимог, а тому він не набув статусу конкурсного кредитора ФОП ОСОБА_1

7.2. Апеляційним судом встановлено, що у березні 2019 року ФОП Лісовець Д.С. звертався до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.02.2019 у справі №922/6658/15, якою відмовлено ліквідатору у задоволенні заяви про надання згоди на продаж майна банкрута. Також, апеляційний суд зазначив, що ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 у справі №922/6658/15 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Лісовця Д.С. на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.02.2019, оскільки судом було встановлено, що ФОП Лісовець Д.С. не є конкурсним кредитором та учасником справи про банкрутство ФОП ОСОБА_1

7.3. Апеляційний суд, з посиланням на частину четверту статті 75 ГПК України, зазначив, що процесуальний статус особи - ФОП Лісовця Д.С. встановлено в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 (не є кредитором у справі №922/6658/15 про банкрутство ФОП ОСОБА_1), тому зазначені обставини не підлягають доказуванню. Здійснивши аналіз змісту оскаржуваної ухвали місцевого суду від 10.12.2019, апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді даного спору вирішувалось питання про повернення майна з метою його реалізації відповідно до положень Закону про банкрутство. Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку, що скаржником при зверненні з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.12.2019 у справі №922/6658/15 про відмову ліквідатору у задоволенні заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння не доведено та з матеріалів справи не вбачається, що оскаржуваною ухвалою місцевого суду вирішено питання про права та обов`язки ФОП Лісовця Д.С. Також, судом не встановлено наявності будь-якого правового зв`язку між ФОП Лісовцем Д.С. та спірним майном або ймовірності задоволення вимог скаржника за рахунок реалізації майна у ліквідаційній процедурі (за умови повернення майна до ліквідаційної маси).

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що скаржник не наділений процесуальним правом на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 10.12.2019 у справі №922/6658/15, тому наявні підстави для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП Лісовця Д.С.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (ФОП Лісовця Д.С.)

8. Скаржник доводив, що постановою Господарського суду Харківської області від 28.01.2016, яка набрала законної сили та не була оскаржена жодним учасником цієї справи, встановлено наявність кредиторської заборгованості ФОП ОСОБА_1 перед ФОП Лісовцем Д.С.

8.1. Скаржник, з посиланням на частину другу статті 33, частину четверту статті 42, частини першу, п`яту статті 44 Закону про банкрутство та пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, аргументував, що Східним апеляційним господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали від 11.03.2020 порушено положення статті 1, частини першої статті 62 Кодексу України з процедур банкрутства.

Доводи інших учасників справи

9. У відзиві АБ "Південний" зазначено, що спірне нерухоме майно вже тривалий час не належить боржнику та жодного відношення до справи №922/6658/15 не має, не входило до складу ліквідаційної маси боржника та не може впливати на права інших кредиторів боржника.

9.1. У відзиві зазначено про обґрунтованість висновків місцевого суду про те, що заборгованість боржника у цій справі про банкрутство, порушеній за статтями 90-91 Закону про банкрутство, може ґрунтуватись лише на заборгованості, пов`язаній із здійсненням саме підприємницької діяльності, та про те, що вимоги до фізичної особи, які виникли за її цивільними зобов`язаннями, що не пов`язані з підприємницькою діяльністю такої особи, не є конкурсними вимогами в розумінні частини першої статті 1 Закону про банкрутство і не можуть включатися до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство. Також, у відзиві зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази використання фізичною особою ОСОБА_1 (іпотекодавцем) спірного майна саме для здійснення ним підприємницької діяльності.

10. Боржник у відзиві на касаційну скаргу ФОП Лісовця Д.С. зауважив, що скаржник у встановленому законом порядку не набув статусу кредитора у справі про банкрутство та не є її учасником, з огляду на що не мав права на апеляційне оскарження прийнятої у цій справі про банкрутство ухвали місцевого суду від 10.12.2019.

10.1. Боржник доводив, що оскаржуваною ухвалою місцевого суду не вирішувалося питання щодо прав та обов`язків ФОП Лісовця Д.С., тому в силу частини першої статті 254 ГПК України він не мав права на подання апеляційної скарги; апеляційний суд правильно закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Лісовця Д.С. відповідно до ухвали від 11.03.2020, що оскаржується в касаційному порядку.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

11. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"

Частина перша статті 90 - правила, передбачені цією статтею, застосовуються до відносин, пов`язаних з визнанням банкрутом фізичної особи за боргами, які виникли у неї у зв`язку зі здійсненням підприємницької діяльності.

Частина друга статті 90 - підставою для визнання фізичної особи банкрутом є його нездатність задовольнити вимоги кредиторів за грошовими зобов`язаннями та/або виконати обов`язок із сплати обов`язкових платежів.

Частина третя статті 90 - заява про порушення справи про банкрутство фізичної особи може бути подана в господарський суд фізичною особою, який є боржником, або його кредиторами. Заяву про порушення справи про банкрутство фізичної особи можуть подати кредитори, за винятком кредиторів, вимоги яких пов`язані з зобов`язаннями, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, кредиторів, які мають вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги особистого характеру. Кредитори, вимоги яких пов`язані із зобов`язаннями, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, кредитори, які мають вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги за зобов`язаннями, нерозривно пов`язаними з особою кредитора, мають право заявити свої вимоги під час провадження у справі про банкрутство.

Частина четверта статті 91 - якщо у встановлений частиною другою цієї статті строк фізичною особою не подано доказів задоволення вимог кредиторів і в зазначений строк не укладено мирової угоди, господарський суд визнає фізичну особу банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Частина шоста статті 91 - у постанові про визнання фізичної особи банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарський суд призначає ліквідатора банкрута в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна.

Частина 8 статті 91 - офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, із зазначенням строку пред`явлення кредиторами вимог до банкрута, який не може перевищувати двох місяців.

Частина 1 статті 92 - господарський суд розглядає вимоги, заявлені кредиторами або боржником, у строки, передбачені частиною восьмою статті 91 цього Закону. За наслідками розгляду зазначених вимог господарський суд виносить ухвалу про порядок і розмір задоволення вимог кредиторів.

12. Кодекс України з процедур банкрутства

Стаття 1:

кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство;

сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут);

учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Частина перша статті 62 - усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

13. Господарський процесуальний кодекс України

Частина перша статті 74 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина перша статті 236 - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частина п`ята статті 236 - обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

14. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про неправильне застосування апеляційним судом положень статті 1, частини першої статті 62 Кодексу України з процедур банкрутства.

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

15. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою місцевого суду 14.01.2016 порушено провадження у справі №922/6658/15 про банкрутство відповідно до заяви боржника - ФОП ОСОБА_1 з урахуванням особливостей провадження за статтями 90, 91 Закону про банкрутство (в редакції, чинній на час прийняття ухвали місцевого суду 14.01.2016), а постановою місцевого суду 28.01.2016 боржника визнано банкрутом (том 2, а.с. 173-174, 187-192).

16. Відтак, для встановлення правового статусу скаржника ФОП Лісовця Д.С., як кредитора щодо боржника, який самостійно ініціював щодо себе відкриття провадження у справі про банкрутство, необхідно здійснити юридичний аналіз норм законодавства про банкрутство, у редакції Закону про банкрутство, чинній на час відкриття провадження та на момент відкриття щодо боржника ліквідаційної процедури.

17. Частинами першою, другою та третьою статті 11 Закону про банкрутство передбачалося право боржника звернутися із заявою про порушення щодо себе провадження у справі про банкрутство та перелік документів, які підтверджують перебування його у стані неплатоспроможності, серед яких обов`язковий додаток - перелік кредиторів боржника, вимоги яких визнаються боржником, із зазначенням загальної суми грошових вимог усіх кредиторів, а також щодо кожного кредитора -його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором. Такий обов`язок боржника, що ініціює власне банкрутство, є загальним, незалежно від особливостей подальшого здійснення провадження у справі про банкрутство.

18. Частиною третьою статті 90 Закону про банкрутство підтверджується право боржника - суб`єкта підприємницької діяльності ініціювати власне банкрутство у суді (заява про порушення справи про банкрутство фізичної особи-підприємця може бути подана в господарський суд фізичною особою, який є боржником, або його кредиторами).

19. Частиною четвертою статті 91 цього Закону передбачено обов`язок господарського суду визнати заявника банкрутом і відкрити ліквідаційну процедуру, якщо у встановлений частиною другою цієї статті строк фізичною особою-підприємцем не подано доказів задоволення вимог кредиторів і в зазначений строк не укладено мирової угоди.

20. Отже, з метою встановлення реального пасиву боржника, на стадії введення ліквідаційної процедури у справі, яка розглядається з особливостями провадження за статтями 90-91 Закону про банкрутство, здійснюється перевірка обґрунтованості визнаних боржником, як заявником, грошових вимог у справі про банкрутство та досліджуються обставини їх задоволення боржником чи третіми особами до моменту введення ліквідаційної процедури.

21. Відповідно до визначення термінів за статтею 1 Закону про банкрутство, кредитор боржника є стороною у справі про банкрутство та учасником провадження у такій справі, який має право оскаржувати в апеляційному порядку судові рішення (ухвали, постанови), що приймаються у справі, які порушують його майнові права та інтереси відповідно до статті 8 Закону про банкрутство.

22. Скаржник за апеляційною скаргою обґрунтовував порушення своїх прав, як конкурсного кредитора, визнаного боржником у заяві про порушення (відкриття) справи про банкрутство з кредиторськими вимогами, які визнані пасивом боржника згідно постанови місцевого суду про визнання боржника банкрутом 28.01.2016. Також, скаржник зазначав, що у справі про банкрутство не мало місця задоволення його вимог та законодавцем не визначено обов`язку кредитора, якого визнано самим боржником за судовим рішенням про відкриття провадження у справі про банкрутство на певну суму, щодо повторного звернення з кредиторськими вимогами у ліквідаційній процедурі, якщо сума вимог не є спірною.

23. Виходячи із системного аналізу положень статей 1, 11, 90-92 Закону про банкрутство, колегія суддів Касаційного господарського суду вважає, що якщо законодавцем при ініціюванні процедури банкрутства за заявою боржника покладено на боржника обов`язок визначення переліку його кредиторів та надання доказів на їх обґрунтування, то щодо такого кредитора можна стверджувати про наявність у нього права звернутися до суду у справу про банкрутство в ліквідаційній процедурі, якщо визнані грошові вимоги оспорюються кредитором щодо розміру, черговості або з інших підстав. Протилежне матиме наслідком порушення принципу диспозитивності господарського судочинства та затягування розгляду справи на стадії ліквідаційної процедури з покладенням на кредитора додаткових витрат по сплаті судового збору, що не відповідає меті Закону про банкрутство, який визначає механізми судового контролю за здійсненням провадження у справі з дотриманням зазначених принципів.

24. З матеріалів справи вбачається, що у заяві про порушення справи про банкрутство боржником визначено одним із кредиторів ФОП Лісовця Д.С., а заборгованість, яка виникла на підставі договору на надання інформаційних (консультаційних) послуг від 19.02.2013, визнана боржником та є безспірною (том 1, а.с. 4-8).

25. У подальшому, зазначені обставини чинності кредиторських вимог ФОП Лісовця Д.С. були підтверджені місцевим судом при прийнятті постанови про визнання боржника банкрутом від 28.01.2016. Зазначене рішення не оскаржувалось та набрало законної сили (том 2, а.с. 187-192).

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до поточних звітів арбітражного керуючого Сасіної К.О. станом на 12.05.2016 та 20.10.2016, а також у повідомленні про розгляд кредиторських вимог вимоги ФОП Лісовця Д.С. визнані в повному обсязі та є такими, що задовольняються в останню (третю) чергу. Зазначені вимоги також були внесені арбітражним керуючим до Реєстру вимог кредиторів на стадії ліквідаційної процедури (том 4, а.с. 4-16, 17-18; том 6, а.с. 1-13).

26. Отже, апеляційний суд не надав належної оцінки наявним у справі доказам про фактичне набуття ФОП Лісовцем Д.С. статусу кредитора та учасника справи про банкрутство ФОП ОСОБА_1, а зосередився на спростуванні такого статусу скаржника, аргументуючи правовим аналізом статусу кредитора у справі, яка порушується за заявою кредитора, не врахувавши особливостей провадження у цій справі про банкрутство, порушеній за заявою боржника - фізичної-особи підприємця, який повинен обґрунтувати свою неплатоспроможність поданням певних доказів дійсності грошових вимог до нього, які якраз і є підставою для ініціювання відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання боржника банкрутом.

27. Кодекс України з процедур банкрутства не передбачає можливості втрати кредитором його статусу учасника справи про банкрутство з моменту застосування щодо боржника особливостей проведення ліквідаційної процедури за цим Кодексом.

28. З огляду на таке, Верховний Суд вважає необґрунтованими висновки апеляційного суду про відсутність будь-якого правового зв`язку між ФОП Лісовцем Д.С. та спірним майном боржника, щодо якого заявлялась вимога ліквідатора про його повернення до ліквідаційної маси боржника та можливість його реалізації виключно в межах провадження у справі про банкрутство.

29. Положеннями частини першої статті 62 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

Закриваючи апеляційне провадження, апеляційний суд не розглядав апеляційну скаргу ФОП Лісовця Д.С. по суті, не досліджував докази, не надавав оцінку фактичним обставинам справи та доводам скаржника щодо обґрунтованості ухвали місцевого суду про відмову у витребуванні спірного майна, тому висновки апеляційного суду про наявність чи відсутність можливості задоволення вимог кредиторів (скаржника) за рахунок спірного майна є передчасними.

30. Відповідно до положень частини першої статті 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною п`ятою статті 236 ГПК України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

Аналізуючи через призму зазначених висновків ЄСПЛ повноту дослідження судом апеляційної інстанції обставин цієї справи та обґрунтування судового рішення (ухвали), Верховний Суд вважає, що апеляційним судом не дотримано обов`язку щодо обґрунтування своїх висновків у даній справі та вбачає порушення норм процесуального права і підстави для скасування ухвали апеляційного суду 11.03.2020, передання справи №922/6658/15 для здійснення апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП Лісовця Д.С. на ухвалу місцевого суду від 10.12.2019 до апеляційного господарського суду.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

31. Верховний Суд не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для закриття апеляційного провадження та вважає такі висновки передчасними, виходячи з юридичного аналізу норм законодавства про банкрутство згідно з пунктами 15-30 мотивувальної частини цієї постанови, а доводи скаржника - обґрунтованими.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

32. З огляду на зазначене та наявність порушень апеляційним судом норм законодавства про банкрутство щодо визначення правового статусу скаржника у справі, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги ФОП Лісовця Д.С., скасування ухвали Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 з переданням справи №922/6658/15 для здійснення апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП Лісовця Д.С. на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.12.2019 до Східного апеляційного господарського суду.

В. Судові витрати

33. Питання щодо розподілу витрат зі сплати судового збору за подання і розгляд касаційної скарги Верховним Судом відповідно до статті 129 ГПК України не вирішувалось.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Лісовця Дениса Сергійовича задовольнити.

2. Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 у справі №922/6658/15 скасувати.

Справу №922/6658/15 передати для здійснення апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Лісовця Дениса Сергійовича на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.12.2019 до Східного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді О.О. Банасько

В.Г. Пєсков