ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.06.2020 Справа № 905/233/20

Суддя - Говорун О.В.

Секретар судового засідання - Коновалова А.І.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Астрал Транс".

Відповідач - Публічне акціонерне товариство "Енергомашспецсталь".

Про стягнення 277644,56 грн.

Представники учасників справи:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився;

Товариство з обмеженою відповідальністю "Астрал Транс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" (далі - відповідач) про стягнення 277644,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем не в повному обсязі були виконані зобов`язання за укладеним між сторонами договором транспортно-експедиційного обслуговування №42/277 від 29.05.2019, у зв`язку з чим просить стягнути заборгованість, пеню та 3% річних.

02.03.2020 до суду подано відзив, в якому відповідач заперечує щодо заявлених позивачем вимог, оскільки відповідно до укладеного між сторонами договору, оплата за надані послуги здійснюється після отримання замовником рахунків, які, в свою чергу, надані не були та на адресу відповідача не направлялись, у зв`язку з чим строк сплати за отримані послуги за вказаним договором не настав.

18.03.2020 до суду від позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що рахунки були надані представнику відповідача особисто. Крім того, відповідачем частково було здійснено оплату за надані послуги, що свідчить про наявність у відповідача рахунків.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази у судовому засіданні, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

29.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Астрал Транс" (далі експедитор) та Публічним акціонерним товариством "Енергомашспецсталь" (далі клієнт) укладено договір транспортно-експедиційного обслуговування №42/277 (далі договір) відповідно до п.2.1 якого, клієнт доручає, а експедитор приймає на себе зобов`язання від імені і за рахунок клієнта виконати доручення щодо виконання транспортно-експедиційного обслуговування внутрішніх, експортно-імпортних і транзитних вантажів клієнта залізничним, а також іншими видами транспорту (автомобільним, морським, авіа) на території України, країн СНД та інших держав (далі послуги) (а.с.17-26).

Згідно з п.2.2 договору, клієнт оплачує виконання доручення в сумі, узгодженій сторонами в заявці на перевезення (далі заявка). До суми доручення враховані витрати експедитора на виконання доручення клієнта, а також його винагорода.

Клієнт зобов`язується своєчасно здійснювати оплату рахунків згідно з умовами договору, а також відшкодовувати додаткові документально підтверджені витрати, понесені експедитором у зв`язку з виконанням експедитором даного договору; платежі і збори, невраховані при узгоджені вартості перевезення, які стосуються транспортно-експедиторського обслуговування, і необхідність яких виникла на шляху проходження вантажу; додаткові витрати, які виникли в результаті оголошення цінності вантажу; витрати пов`язані з перевіркою вантажу митними та іншими контролюючими органами, нараховані залізницею (п.3.2.3 договору).

Згідно з п.3.1.7 договору, експедитор зобов`язується узгодити з клієнтом всі додаткові витрати (збори, платежі, оплата послуг третіх осіб), необхідність здійснення яких виникла в процесі виконання даного договору.

Відповідно до п.4.1 договору, платежі та взаємні розрахунки за виконання доручення клієнта здійснюються на підставі наданого експедитором рахунку.

Згідно з п.4.2 договору, рахунки експедитора підлягають 100% оплаті за курсом НБУ на момент передачі вантажу з ПАТ "ЕМСС" на ст.Шпичкино з оформленням перевантажувальних документів, якщо інше не вказано в заявці.

Відповідно до п.9.1 договору, строк дії діючого договору встановлюється з моменту його підписання та діє до 31.12.2020.

На підставі умов договору були погоджені заявки №0605-2019-1 від 11.06.2019 та №0705/2019 від 11.06.2019 про надання транспортно-експедиторських послуг на суму 5725 доларів США та 4500 доларів США відповідно. Оплата здійснюється при отриманні рахунку. Корегування курсової різниці та простою за фактом відвантаження (а.с.27, 35).

Послуги, пов`язані з перевезенням вантажів за вказаними заявками, були виконані експедитором у повному обсязі, що підтверджуються актами надання послу, а саме: акт №259 від 01.07.2019, акт №261 від 01.07.2019. Вказані акти підписані сторонами без зауважень (а.с.32,39).

На підтвердження здійснення експедитором додаткових витрат на суму 122569,85 грн, сторонами складено та підписаний акт надання послуг №262 від 04.07.2019 (а.с.41).

Позивачем складені рахунки на оплату, а саме: рахунок №212 від 19.06.2019 на суму 150049,95 грн, рахунок №214 від 19.06.2019 на суму 117729,22 грн, рахунок №252 від 24.06.2019 на суму 122569,85 грн (а.с.31, 38, 40).

Рахунок №212 від 19.06.2019 відповідачем був оплачений частково на загальну суму 150000 (платіжні доручення №18365 від 12.07.2019 та №18554 від 26.07.2019 (а.с.33,34).

Отже, станом на 29.01.2020, розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 242349,02 грн.

10.10.2019 позивачем направлено на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості у розмірі 266578,94 грн (а.с.42-45).

Відповідь на зазначену претензію до суду не надано.

Згідно з ч.1 ст.929 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За приписами ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В порушення вказаних вимог закону та договору, відповідач надані позивачем послуги за вказаним договором в розмірі 242349,02 грн не оплатив. Відтак, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

На час прийняття рішення, доказів оплати відповідачем заборгованості не надано.

Також, позивачем до стягнення заявлена пеня в сумі 31208 грн за період:

- по заявці №0605-2019-1 з 20.06.2019 по 11.07.2019 на суму 151049,95 грн;

- з 19.06.2019 по 25.06.2019 на суму 101049,95 грн,

- з 26.07.2019 по 22.01.2020 на суму 1049,95 грн;

- по заявці №0705-2019 з 20.06.2019 по 16.12.2019 на суму 118729,22 грн.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Частиною 1 статті 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У випадку прострочення оплати наданих послуг клієнт сплачує експедитору за кожен день прострочення пеню у розмірі 0,1% від вартості наданих послуг (п.6.9 договору).

Суд дійшов висновку, що період нарахування пені за актом надання послуг №259 від 01.07.2019 становить:

- з 02.07.2019 по 11.07.2019 на суму 151049,95 грн;

- з 12.07.2019 по 25.07.2019 на суму 101049,95 грн (з дня сплати боргу у розмірі 50000 грн);

- з 26.07.2019 22.01.2020 на суму 1049,95 грн (з дня сплати боргу у розмірі 100000 грн).

По акту надання послуг №261 від 01.07.2019 період нарахування пені становить з 02.07.2019 по 16.12.2019 на суму 118729,22 грн.

Суд вважає, що для визначення розміру пені має бути застосована подвійна облікова ставка НБУ.

Здійснивши власний розрахунок пені, суд вважає вимоги в цій частини такими, що підлягають задоволенню частково, в сумі 20855,65 грн.

Також, позивач, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, просить стягнути 3% річних в розмірі 4087,54 грн.

З урахуванням викладеного вище, приймаючи до уваги розрахунок позивача, відповідно до якого позивач нараховує 3% річних на заборгованість 119779,17 грн за період з 02.07.2019 по 05.01.2020 (187 днів) та на заборгованість 122569,85 грн (сума додаткових витрат згідно з актом надання послуг №262 від 04.07.2019) за період з 05.07.2019 по 13.02.2020 (223 дні), суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю, в сумі 4087,54 грн.

Щодо заперечень відповідача в частині не направлення/отримання ним рахунків, внаслідок чого не настав строк виконання грошового зобов`язання, суд відхиляє доводи в цій частині та зазначає, що за своєю природою рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які треба перерахувати кошти. Ненадання рахунку на оплату не є відкладальною умовою в розумінні ст.212 ЦК України, та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 ЦК України, а тому наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату.

Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №915/641/19, від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18.

Також, судом прийнято до уваги, що відповідач частково здійснював оплату за договором, що підтверджується платіжними дорученнями №18365 від 12.07.2019 та №18554 від 26.07.2019 (договір №42/277 від 29.05.2019).

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу.

Судові витрати, на підставі ст.129 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" (84306, Донецька область, м.Краматорськ, ідентифікаційний код юридичної особи 00210602) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Астрал Транс" (01004, м.Київ, вул.Басейна, 5Б, ідентифікаційний код юридичної особи 41917792) основний борг у розмірі 242349 (двісті сорок дві тисячі триста сорок дев`ять) грн 02 коп., пеню у розмірі 20855 (двадцять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) грн 65 коп., 3% річних у розмірі 4087 (чотири тисячі вісімдесят сім) грн 54 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4009 (чотири тисячі дев`ять) грн 39 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п.п.17.5) п.п.17 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.07.2020.

Суддя О.В. Говорун