ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.06.2020м. ДніпроСправа № 904/6217/19

За позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго"

про стягнення основного боргу, інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Кулебі Т.Ю.

Представники:

Позивача - Остапенко В.М., дов. №14-201 від 17.05.2019 (адвокат)

Відповідача - не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 56 491 135,02 грн. - основного боргу, 8 174 897,66 грн. - пені, 3 748 268,30грн. - 3% річних, 8 290 332,78 грн. - інфляційних втрат.

У відзиві на позовну заяву Відповідач вказав, що згідно з актом звіряння розрахунків, підписаного обома сторонами, станом на 30.09.2019 сума основного боргу становить 46 448 137,02 грн. крім цього, відповідно до платіжного доручення №3096 від 27.12.2019 Відповідач сплатив 2 275,83 грн. Тобто, станом на 01.01.2020 заборгованість за основним боргом перед Позивачем становить 46 445 861,19 грн. Відповідач є збитковим та нерентабельним підприємством, оскільки тарифи, які встановлює держава за оплату теплової енергії не відповідають фактичній вартості послуг на виробництво теплової енергії, тобто, не покривають затрат, які поніс Відповідач. Однією з проблем через яку у Відповідача утворилися борги, є те, що відповідно до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014, всі кошти отримані з реалізації теплової енергії теплопостачальними організаціями повинні бути перераховані на погашення заборгованості за використаний природний газ, яка створилася при виробництві вказаної теплової енергії, що взагалі робить практично неможливим погашення будь-яких боргів. До структури тарифу не входять інфляційні витрати, пеня та 3 % річних. Також, на даний час загальна заборгованість перед КП "Павлоградтеплоенерго", станом на 01.01.2020 складає 152 389,6 тис. грн. Відповідач сплатив більшу частину заборгованості, відповідно до Договору. Із загальної суми 150 102 000,03 грн., нарахованої відповідно до Договору, залишок основного боргу складає 46 445 861,19 грн. Відповідачеві важко розрахуватися з боргами, оскільки він, відповідно до закону не може розпоряджатися своїми рахунками, не може припинити виникнення боргів, оскільки закон не дає право на відключення від опалення окремих квартир (боржників) в багатоквартирних будинках. Враховуючи викладене, Відповідач просить зменшити суму основного боргу до 46 445 861,19 грн., а також відмовити у стягненні штрафних санкцій на підставі ст. 233 ГК України.

У відповіді на відзив Позивач вказав, що здійснюючи підприємницьку діяльність, Відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи договір на поставку природного газу Відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені. Враховуючи наведене, Позивач просить відмовити у задоволенні клопотання про зменшення пені.

Позивач у поясненнях повідомив суду про те, що станом на 31.01.2020 Відповідачем сплачено наступні суми: 06.09.2019 - 2 184 000,00 грн., 10.09.2019 - 7 800 000,00 грн., 16.09.2019 - 59 000,00 грн., 27.12.2019 - 2 275,83 грн., на підтвердження чого надав сальдо, операції за Договором №3161/1718-ТЕ-3.

Відповідач подав клопотання про долучення до матеріалів справи копії платіжного доручення №626 від 18.03.2020 про часткову оплату боргу в розмірі 445 861,19 грн.

Позивач, у поясненнях від 12.05.2020, повідомив, що 18.03.2020 на рахунок Позивача надійшли кошти у сумі 445 861,19 грн. від КП "Павлоградтеплоенерго", як оплата за Договором від 15.09.2017 №3161/1718-ТЕ-3.

У підготовче засідання, призначене на 26.05.2020, представник Відповідача не прибув, подав клопотання про проведення засідання за відсутності Відповідача, доповнення та зауваження на стадії підготовчого засідання відсутні.

Відповідач у судове засідання не прибув, подав клопотання про перенесення розгляду справи, у зв`язку з карантином, направленим на запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Представник Позивача заперечував клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи.

Розглянувши клопотання Відповідача, беручи до уваги, що з 22 червня в Україні послаблено карантинні заходи, Відповідач не надав належних доказів неможливості прибуття у судове засідання (доказів того, що підприємство не працює чи переведено на спеціальний графік роботи), що сторонами надано усі наявні докази, що Відповідач не скористався можливістю участі в засіданні в режимі відеоконференції, суд вважає, що Відповідач не надав доказів поважності причин неучасті у судовому засіданні, у зв`язку з чим, відхиляє клопотання Відповідача про перенесення розгляду справи.

За клопотанням Позивача судове засідання проводилося в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "Zoom".

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.09.2017 сторонами укладено Договір №3161/1718-ТЕ-3 (далі Договір), за п.1.1. якого Постачальник (Позивач) зобов`язався поставити Споживачеві (Відповідачеві) у 2017-2018 роках природний газ, а Споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього Договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п.1.2. Договору).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що Постачальник передає Споживачу з 01 жовтня 2017 р. по 31 березня 2018 р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 31579, 611 тис. куб. м, у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м): жовтень - 1205,832; листопад - 4967,491; грудень - 6523,947 (ІV квартал - 12697,270); січень - 7180,913; лютий - 6242,770; березень - 5458,658 (І квартал - 18882,341).

Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ (п.3.1. Договору).

Кількість природного газу, яка передається Споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу Споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493 (п.4.1. Договору).

Загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу (п.5.4. Договору).

Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього Договору укладення Договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання Споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. №256, не змінює строків та умов розрахунків за цим Договором (п.6.1. Договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 11.01.2018).

Пунктом 6.3 Договору обумовлено, що оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) Споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений Постачальником Споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на Споживача станом на 30 вересня 2015 року поширювалася дія статті 19 1 Закону України "Про теплопостачання";

2) в будь-якому випадку, Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1. цього Договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу;

3) з поточного рахунка Споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений Постачальником Споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на Споживача станом на 30 вересня 2015 року не поширювалася дія статті 19 1 Закону України "Про теплопостачання" в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання;

4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від Споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим Договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у Споживача за цим Договором.

Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється Споживачем на поточний рахунок Постачальника.

У разі прострочення Споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Нарахування пені не здійснюється Постачальником на суми оплат, проведених Споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 (п.8.2. Договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 11.01.2018).

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього Договору, підписання Споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, проколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. №256 не звільняє Споживача від обов`язку сплати на користь Постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим Договором (п.8.3. Договору, в редакції Додаткової угоди №1 від 11.01.2018).

На виконання умов Договору, в період листопад 2017 - березень 2018, Позивач поставив Відповідачеві природний газ на загальну суму 150 102 000,00 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газ: за листопад 2017 - 26 597 126,42 грн., за грудень 2017 - 24 055 582,33 грн., за січень 2018 - 36 974 881,64 грн., за лютий 2018 - 30 830 127,34 грн., за березень 2018 - 31 644 282,30 грн.

За даними Позивача, Відповідач за поставлений природний газ розраховувався несвоєчасно, чим порушив умови, передбачені п. 6.1 Договору у зв`язку з чим за останнім обліковувався борг у розмірі 56 491 137,02 грн.

З посиланням на п. 8.2 Договору, на прострочений борг Відповідача, Позивач нарахував пеню у розмірі 8 174 897,66 грн. за період з 26.12.2017 по 21.08.2019. Нарахування проводилося окремо за кожним актом, з урахуванням постанови КМУ №256 від 04.03.2002.

Посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував 3% річних - 3 748 268,30 грн. за період з 26.12.2017 по 21.08.2019 та індекс інфляції - 8 290 332,87 грн. за період з січня 2018 по липень 2019. Нарахування проводилося окремо за кожним актом.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є: факт поставки газу, порушення Споживачем умов Договору, в частині своєчасної оплати спожитого газу, наявність підстав та правильність нарахування штрафних санкцій.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач позов заперечує з викладених у відзиві підстав.

Відповідач оплатив частину основного боргу в розмірі 10 043 000,00 грн. до звернення Позивачем з даним позовом. У зв`язку з цим, вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 10 043 000,00 грн. не підлягають задоволенню.

Основний борг у розмірі 448 137,02 грн., Відповідач сплатив після відкриття судом провадження у даній справі (27.12.2019 - 2 275,83 грн. та 445 861,19 грн. - 18.03.2020).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З урахуванням викладеного, провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу в розмірі 448 137,02 грн. підлягає закриттю за відсутністю предмету спору.

Так, обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи є сума основного боргу в розмірі 46 000 000,00 грн.

Нарахування пені, 3% річних та індексу інфляції проведено правильно, відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідач просить відмовити у стягненні штрафних санкцій на підставі ст. 233 ГК України, мотивуючи тим, що підприємство Позивача є збитковим та не рентабельним (підтверджується фінансовою звітністю), оскільки тарифи, які встановлює держава за оплату теплової енергії не відповідають фактичній вартості послуг на виробництво теплової енергії і не покривають затрат, які несе Відповідач. Відповідно до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014, всі кошти отримані з реалізації теплової енергії теплопостачальними організаціями повинні бути перераховані на погашення заборгованості за використаний природний газ, яка утворилася при виробництві вказаної теплової енергії, що взагалі робить практично неможливим погашення будь-яких боргів. До структури тарифу не входять інфляційні витрати, пеня та 3 % річних. Відповідачеві важко розрахуватися з боргами, оскільки він, відповідно до закону, не може розпоряджатися своїми рахунками, не може припинити виникнення боргів, оскільки закон не дає право на відключення від опалення окремих квартир (боржників) в багатоквартирних будинках.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності суд, з урахуванням усіх конкретних обставин справи, має право при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір.

При вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій, суд, крім розміру збитків, повинен також враховувати: ступінь виконання зобов`язання, майновий стан сторін, не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, тобто суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Суд також може зменшити розмір штрафних санкцій у разі наявності інших обставин, які мають істотне значення, однак, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а є його правом і виключно у виняткових випадках.

Відповідно до чинного законодавства відсутність коштів на виконання договірних зобов`язань не є доказами виключних обставин, які б могли бути підставою для зменшення розміру пені. При цьому, Відповідач не надав доказів вжиття заходів для приведення тарифів на його послуги до економічно обґрунтованих. З наданої Відповідачем таблиці заборгованості вбачається, що заборгованість перед Відповідачем його споживачів у процентному відношення значно менша, ніж заборгованість Відповідача перед Позивачем за спірними відносинами. Також суд бере до уваги, що Позивач постачає газ споживачам на усій території держави і невиконання, несвоєчасне виконання контрагентами своїх зобов`язань може призвести до негативних наслідків в межах усієї країни.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що Відповідач не довів наявність підстав для задоволення його клопотання про зменшення штрафних санкцій належними і допустимими доказами, тому клопотання відхиляється судом.

З урахуванням викладеного, до стягнення належать: 46 000 000,00 грн. - основного боргу, 8 174 897,66 грн. - пені, 3 748 268,30 грн. - 3% річних, 8 290 332,87 грн. - індексу інфляції, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Закрити провадження у справі за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до Комунального підприємства "ПАВЛОГРАДТЕПЛОЕНЕРГО" в частині стягнення основного боргу в розмірі 448 137,02 грн.

Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до Комунального підприємства "ПАВЛОГРАДТЕПЛОЕНЕРГО" - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "ПАВЛОГРАДТЕПЛОЕНЕРГО", 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова, буд. 13-А (код 03342250) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6 (код 20077720) 46 000 000,00 грн. - основного боргу, 8 174 897,66 грн. - пені, 3 748 268,30 грн. - 3% річних, 8 290 332,87 грн. - індексу інфляції, 580 451,91 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 06.07.2020

Суддя С.Г. Юзіков