РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.07.2020Справа № 910/4877/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Мандриченка О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Акціонерного товариства "Укрзалізниця"

про стягнення 20 300,73 грн.

Представники не викликались;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 20 300,73 грн. збитків. Позовні вимоги обґрунтовані недостачою маси відправленого вантажу.

Суд ухвалою від 10.04.2020 відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

До Господарського суду міста Києва 05.05.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позивач не надав доказів на підтвердження завданих збитків внаслідок незбереження вантажу.

Через відділ діловодства господарського суду 05.05.2020 від представника позивача надійшли пояснення по справі, за змістом яких позивач проти тверджень відповідача, викладених ним у відзиві, заперечував, просив позов задовольнити.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

14.02.2018 р. між ПАТ «Українська залізниця» та ПРАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА» був укладений договір № 00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг, відповідно до п. 1.1 якого, предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону до перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць, інших держав та/або вагонах замовника, і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до частини другої статті 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

На виконання умов договору №245/108/16С6, укладеного 01.02.2016 р. між ПАТ «МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА» (Покупець) та ПАТ «АВДІЇВСЬКИЙ КОКСОХИМИЧНИЙ ЗАВОД» (Постачальник), згідно договору перевезення, оформленого залізничною накладною №51867166 від 03.10.2019 р. на адресу Позивача (одержувач вантажу, графа « 4» залізничної накладної) надійшов вантаж - кокс доменний, вантажовідправник (графа « 1» накладної) - ПРАТ «АКХЗ».

06.10.2019 р. на підставі попутного акту загальної форми №12396 від 06.10.19 р. станції Волноваха Донецької залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні №56964943 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена у накладній №51867166 від 03.10.2019 р., та складено комерційний акт, який свідчить про недостачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 485604/1240 від 06.10.2019 р. вказано, що за документом значиться: вантаж кокс доменний (вологий), насипом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 22 100 кг, нетто - 41 800 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 62 500 кг, тара - 22 100 кг, нетто - 40 400 кг, що менше документа на 1 400 кг.

При комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400- 500 мм, «шапкою». Поверхня вантажу маркована вапном по центру вагону однією повздовжньою смугою шириною 400-600 мм вздовж вагону. Фактично маркування порушено. За рухом потягу, над 4 люком є виїмка розміром 1500 мм х 2800 мм х 500 мм в глибину вагону, що відповідає попутному акту загальної форми №12396 від 06.10.19 р. станції Волноваха Донецької залізниці. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

06.10.2019 р. на підставі попутного акту загальної форми №12397 від 06.10.19 р. станції Волноваха Донецької залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні №62468889 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена у накладній №51867166 від 03.10.2019 р., та складено комерційний акт, який свідчить про недостачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 485604/1241 від 06.10.2019 р. вказано, що за документом значиться: вантаж кокс доменний (вологий), насипом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 23 400 кг, нетто - 42 550 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 62 750 кг, тара - 23 400 кг, нетто - 39 350 кг, що менше документа на 3 200 кг.

При комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні вище рівня бортів на 400- 500 мм, «шапкою». Поверхня вантажу маркована вапном по центру вагону однією повздовжньою смугою шириною 400-600 мм вздовж вагону. Фактично маркування порушено. За рухом потягу, над 2 люком є виїмка розміром 1500 мм х 2800 мм х 500 мм, над 4-6 люками 4500 мм х 2800 мм х 500 мм в глибину вагону, що відповідає попутному акту загальної форми №12397 від 06.10.19 р. станції Волноваха Донецької залізниці. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

При цьому, доказів наявності у відповідача заперечень щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які його підписали, а також факту його опротестування відсутні.

Згідно з частиною другою статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

За змістом статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

У статті 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Статтею 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів, зокрема у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Частиною першої статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач зазначає, що позивач не надав належних доказів на підтвердження завданих збитків внаслідок незбереження вантажу при його перевезенні.

Згідно статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з частиною першою статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до статті 113 Статуту залізниць, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Вартість 1 тони вантажу у вагоні №56690035 відповідно до рахунку вантажовідправника №92876758 від 04.10.2019 р. та сертифікату якості 27922 складає 6 970,53 грн. (в т.ч. ПДВ), виходячи з розрахунку: 1 022 343,90 грн. х 1,2(загальна сума рахунку, з урахуванням ПДВ) : 176,000 т (загальна кількість вантажу згідно рахунку) = 6 970,53 грн. (в т.ч. ПДВ). Згідно комерційного акту №485604/1247 від 07.10.2019 року недостача склала 1 750 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 2% (від маси нетто 43,800 т):43 800 кг * 2% = 876,0 кг.

Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 1750 кг - 876,0 кг = 874 кг (0,874 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №56690035 складає: 0,874 т * 6 970,53 грн. = 5 934,92 грн.

Вартість 1 тони вантажу у вагоні №56964943 відповідно до рахунку вантажовідправника №92881386 від 03.10.2019 р. та сертифікату якості 27918 складає 6 951,77 грн. (в т.ч. ПДВ), виходячи з розрахунку: 1 485 535,20 грн. х 1,2(загальна сума рахунку, з урахуванням ПДВ) : 256,430 т (загальна кількість вантажу згідно рахунку) = 6 951,77 грн. (в т.ч. ПДВ). Згідно комерційного акту №485604/1240 від 06.10.2019 року недостача склала 1 400 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 2% (від маси нетто 41,800 т): 41800 кг * 2% = 836,0 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 1400 кг - 836,0 кг = 564 кг (0,564 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №56964943 складає: 0,564 т * 6 951,77 грн. = 3 920,80 грн.

Вартість 1 тони вантажу у вагоні №62468889 відповідно до рахунку вантажовідправника №92881386 від 03.10.2019 р. та сертифікату якості 27916 складає 6 973,15 грн. (в т.ч. ПДВ), виходячи з розрахунку: 3 581 930,95 грн. х 1,2(загальна сума рахунку, з урахуванням ПДВ) : 616,410 т (загальна кількість вантажу згідно рахунку) = 6 973,15 грн. (в т.ч. ПДВ). Згідно комерційного акту №485604/1241 від 06.10.2019 року недостача склала 3200 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 2% (від маси нетто 42,550 т): 42550 кг * 2% = 851,0 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 3200 кг - 836,0 кг = 2 349 кг (2,349 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №62468889 складає: 2,349 т * 6 973,15 грн. = 16 379,93 грн.

Загальний розмір недостачі (вартість втраченого вантажу складає: З 920,80 + 16 379,93 = 20 300,73 грн.

Позивач свої зобов`язання за договором №245/108/16Сб від 01.02.2016 р. виконав, оплативши виставлений вантажовідправником рахунок №92881386 від 03.10.2019 р. на суму 32 598 095,51 грн. у повному обсязі платіжним дорученням № від 20.11.2019 р.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення (стаття 114 Статуту залізниць).

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок суми збитків і визнано його арифметично вірним.

За таких обставин, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача 20 300,73 грн.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача 1 779,51 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено судом, позивачем до матеріалів справи долучено копію договору про надання юридичних послуг № 845 від 30.03.2018, додаткову угоду №136 від 27.03.2020 до зазначеного договору.

Так, відповідно до пункту 5.3 договору про надання юридичних послуг № 845 від 30.03.2018, оплата послуг здійснюється клієнтом шляхом безготівкового розрахунку. Оплата клієнтом наданих адвокатським об`єднанням послуг здійснюється на підставі актів надання послуг та рахунків, наданих адвокатським об`єднанням.

В той же час, позивачем не надано жодних доказів понесення витрат на правову допомогу, зокрема, позивачем не надано ні актів надання послуг, виконаних адвокатом, ні рахунків, передбачених договором про надання юридичних послуг № 845 від 30.03.2018, тобто належних та допустимих доказів надання правничої допомоги та понесення витрат на правову допомогу матеріали справи не містять.

Таким чином, позивачем у встановлений законом строк не подано до суду доказів щодо обсягу наданих йому правничих послуг та обґрунтування їх вартості.

Враховуючи наведене, суд залишає без розгляду заявлену вимогу про відшкодування з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1 779,51 грн.

Відповідно до cтатті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Левченка, 1, ідентифікаційний код 00191129) 20 300 (двадцять тисяч триста) грн. 73 коп. - збитків та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. - судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Мандриченко