УХВАЛА

08 липня 2020 року

м. Київ

Справа № 904/6135/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Студенець В.І., Ткач І.В.

розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

у складі судді Бондарєв Е.М.

від 13.02.2020 та

на постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Іванов О.Г., Антонік С.Г., Березкіна О.В.

від 16.04.2020

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Електронтехсервіс ЛТД"

про стягнення 80 759,76 грн - 7% штрафу за несвоєчасно поставлений товар за договором про закупівлю №37-14.4/3.1-1 від 16.01.2019,

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2020 року Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - Скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2020.

Перевіривши касаційну скаргу, Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина 7 статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року у сумі 2 102 гривні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення штрафу в сумі 80 759,76 грн. Відтак справа №904/6135/19 у розумінні приписів статті 12 ГПК України є малозначною.

У касаційній скарзі Скаржник зазначає, що справа має для нього виняткове значення, оскільки стягнення штрафних санкцій за договорами є необхідним в силу закону та для захисту майнових інтересів державного підприємства. Скаржник наголошує, що всі договори про закупівлю, укладені Скаржником, у яких предметом договору є поставка товарів, що складається з багатьох позицій, передбачених специфікацією та здійснюється поетапно, відповідно до письмової заявки, містять формулювання, яке передбачене п. 3.1 договору.

Однак дані твердження не містять достатнього обґрунтування, з якого можна зробити висновок, що розгляд даної справи є винятковим для Скаржника.

Незгода із рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить про винятковість справи для Скаржника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для Скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання відповідних наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача є звичайним передбачуваним процесом.

Зазначені у касаційній скарзі доводи зводяться до власного викладення обставин справи та до переоцінки доказів, які були досліджені судами попередніх інстанцій. Такі доводи, з огляду на повноваження Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Отже, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №904/6135/19 за касаційною скаргою Скаржника на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №904/6135/19 за касаційною скаргою Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2020.

2. Надіслати копії ухвали учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді В. Студенець

І. Ткач