ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07 липня 2020 року Справа № 903/672/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., за участю секретаря судового засідання Лівандовського Т.Г.,

представника стягувача (скаржника): адвоката Мамченка І.О.,

представника боржника: адвоката Деркача Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю ЛАБ-УНІВЕРСУМ

на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)

у справі № 903/672/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЛАБ-УНІВЕРСУМ

до відповідача: Комунального підприємства Луцький центр первинної медичної допомоги

про зобов`язання повернути майно,

встановив: 02.06.2020р. ТОВ ЛАБ-УНІВЕРСУМ повторно звернулося до господарського суду із скаргою на дії ДВС, в якій просить:

- зобов`язати старшого державного виконавця Сус Ю.В. надіслати стягувачу постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу №903/672/19-1, у якій вказати про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови;

- визнати недійсною та скасувати незаконну вимогу старшого державного виконавця Сус Ю.В. № 45142 від 29.04.2020.

Обгрунтовуючи подану скаргу, скаржник заначає, що після звернення до органу ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження, старший державний виконавець Сус. Ю.В., в порушення вимог закону, не надіслав копію постанови про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець повинен вказати про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Скаржник вказує, що натомість, 04.05.2020 на адресу ТОВ Лаб-Універсум» надійшла вимога виконавця № 45142 від 29.04.2020 про забезпечення представника ТОВ «ЛАБ-УНІВЕРСУМ» на 14.05.2020 року на 09:30 год. за адресою м. Луцьк пр.Волі, 66а (приміщення КП «Луцький центр первинної медичної допомоги») для отримання аналізатора напівавтомата StarDust MC15.

Також, скаржник зазначає, що у рішенні предметом спору було неповернення позивачу орендованого майна - аналізатора напівавтомата StarDust MC15 у кількості 1 шт. у справному стані з урахуванням нормального фізичного зносу, пов`язаного із цільовим використанням майна. Ці дії повинен вчинити саме відповідач, саме на нього покладено цей обов`язок з виконання рішення шляхом вчинення відповідних дій. Рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Вважає вимогу державного виконавця, яка адресована стягувачу, незаконною, такою, що суперечить Конституції України та рішенню суду, порушує такі засади виконавчого провадження як законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність.

Ухвалою суду від 02.06.2020 скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 11.06.2020.

05.06.2020 на адресу суду від старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надійшло пояснення (вх.№01-57/3595/20) на скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні скарги. Зазначає, що скаржник вказує про необхідність зобов`язання боржника у постанові про відкриття виконавчого провадження про самостійне виконання рішення суду протягом семи днів, проте такої норми у статті 25 ЗУ «Про виконавче провадження» немає. Також вказує, що 23.05.2020 року скаржник отримав відповідь на свою заяву вих. №120-04/МП від 07.05.2020 року з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, стягувачем неодноразово були отримані вимоги державного виконавця, на які він не реагував. Виконавчі дії згідно ЗУ "Про виконавче провадження" провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У вимозі державного виконавця було зазначено номер виконавчого провадження, посилання на номер виконавчого документу та резолютивна частина виконавчого документу. Вимога відповідала всім нормам ЗУ "Про виконавче провадження та Інструкції з організації примусового виконання рішень. Також, вказує, що в Україні діє систематизована база даних про боржників - Єдиний реєстр боржників, де можна знайти інформацію про відкриті виконавчі провадження.

Згідно з довідкою про неможливість проведення судового засідання від 10.06.2020 у зв`язку із підтвердженням захворювання працівника Господарського суду Волинської області коронавірусом COVID-19, здійсненням санітарно-епідеміологічних та профілактичних заходів з метою дезінфекції приміщення суду, судове засідання, призначене на 11.06.2020 об 11:00 год. у справі №903/672/19 не відбулось.

Ухвалою суду від 16.06.2020 призначено скагу до розгляду в судовому засіданні 07.07.2020.

06.07.2020 від боржника до суду надійшли письмові пояснення (вх.№01-57/4132/20), в яких він зазначає, що позивачем не було взято до уваги той факт, що при винесенні постанови та направленні вимоги, державним виконавцем було повністю дотримано вимоги законодавства, що стосуються порядку та місця вчинення виконавчих дій. Зокрема, ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій. Крім цього, позивачем не було взято до уваги і норми цивільного законодавства, що регулюють порядок виконання зобов`язання боржником. А тому вимога державного виконавця є законною та складеною у відповідності до чинного законодавства. Крім того, боржник (відповідач) з моменту припинення Договору оренди обладнання від 29 вересня 2017 року та по цей час не заперечує щодо повернення майна ТОВ «ЛАБ-УНІВЕРСУМ», не чинить жодних перешкод у його поверненні, а навпаки неодноразово направляв позивачу відповідні повідомлення та вимоги забрати орендоване майно, що було предметом спору та виконавчого провадження. Відтак твердження стягувача щодо того, що рішення суду не виконується боржником самостійно, є безпідставним та необгрунтованим.

В судовому засіданні 07.07.2020 представник стягувача (скаржника) вимоги, викладені у скарзі підтримав, просив скаргу задовольнити повністю.

Представник боржника щодо скарги заперечив, з підстав, викладених у поясненнях .

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши додані до скарги докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників скаржника та боржника, господарський суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 19.11.2019 року по справі № 903/672/19, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного суду від 19.02.2020, ухвалено зобов`язати КП Луцький центр первинної медичної допомоги повернути ТОВ ЛАБ-УНІВЕРСУМ орендоване майно аналізатор напівавтомат StarDust MC15 у кількості 1 шт. у справному стані з урахуванням нормального фізичного зносу, пов`язаного із цільовим використанням майна.

На виконання рішення суду були видані відповідні накази.

У березні 2020 року стягувачем - ТОВ ЛАБ-УНІВЕРСУМ до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надіслана заява про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу суду №903/672-1 від 04.03.2020.

23.03.2020 старшим державним виконавцем Сус Ю.А. було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 61614952, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника та про стягнення виконавчого збору.

31.03.2020 боржником до органу ДВС надіслана заява про готовність до виконання постанови про відкриття виконавчого провадження.

06.04.2020 за №39126 державним виконавцем на адресу стягувача була надіслана вимога виконавця, якою останній вимагав забезпечити представника ТОВ ЛАБ-УНІВЕРСУМ на 29.04.2020 на 10:00 год. за адресою м.Луцьк, пр.Волі, 66а (приміщення КП "Луцький центр первинної медичної допомоги) для отримання аналізатора напівавтомата StarDust MC15.

Вказану вимогу виконавця стягувач не виконав, на вказане місце виконання рішення не з`явився, про що було складено акт державного виконавця.

29.04.2020 та 14.05.2020 державним виконавцем повторно було надіслано ТОВ ЛАБ-УНІВЕРСУМ вимоги забезпечити представника за адресою м.Луцьк, пр.Волі, 66а (приміщення КП "Луцький центр первинної медичної допомоги) для отримання аналізатора напівавтомата StarDust MC15, які також були не виконані стягувачем.

07.05.2020 стягувач на адресу ДВС надіслав заяву (вих.№120-04/МП) про повідомлення про відкриття виконавчого провадження.

У відповідь на вказану заяву державний виконавець листом від 20.05.2020 №50171 направив стягувачу постанову про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих від 21.05.2020.

27.05.2020 за №121-04/МП стягувач надіслав на адресу ДВС відповідь на вимогу державного виконавця, де вказав, що представник ТОВ ЛАБ-УНІВЕРСУМ не матиме технічної можливості провести оцінку стану аналізатора, перебуваючи у відрядженні поза межами приміщення ТОВ ЛАБ-УНІВЕРСУМ.

01.06.2020 державний виконавець надіслав стягувачу лист на відповідь на вимогу державного виконавця.

Не прогоджуючись із діями державного виконавця стягувач звернувся до суду.

Статтею 124 Конституції України, з якою кореспондуються положення статті 18 Господарського процесуального кодексу України, встановлено імперативний припис, згідно якого судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 N 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 N 11-рп/2012).

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. (ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону).

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до абз.1 ч.5, ч.6 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно ст. 28 Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як вбачається з документів, доданих державним виконавцем до пояснення, суду було надано супровідний лист №35131 від 23.03.2020 про надіслання на адресу стягувача - ТОВ ЛАБ-УНІВЕРСУМ постанови про відкриття виконавчого провадження, супровідний лист - відповідь на заяву стягувача від 20.05.2020 №50171 про надіслання ТОВ ЛАБ-УНІВЕРСУМ постанови про відкриття виконавчого провадження №61614952 від 23.03.2020, список згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих від 21.05.2020 з відміткою поштового відділення та витяг із сайту Укрпошти про вручення відправлення стягувачу.

Крім того, суд зазначає, що вимоги щодо зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови, нормами Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено.

Щодо вимоги скаржника визнати недійсною та скасувати незаконну вимогу старшого державного виконавця Сус Ю.В. № 45142 від 29.04.2020 суд зазначає наступне.

Рішенням суду було зобов`язано КП Луцький центр первинної медичної допомоги повернути ТОВ ЛАБ-УНІВЕРСУМ орендоване майно аналізатор напівавтомат StarDust MC15 у кількості 1 шт. у справному стані з урахуванням нормального фізичного зносу, пов`язаного із цільовим використанням майна.

Проте, договором №18-12_51 оренди обладнання від 05.12.2018, укладеним між сторонами, не було встановлено чіткого способу передачі спірного майна позивачу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Статтею 532 ЦК України встановлено, що якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (далі - Інструкції), під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п.9 розділу І Інструкції вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії. У вимозі виконавця обов`язково зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім`я та по батькові приватного виконавця; дата відкриття та номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа; строк виконання; наслідки невиконання.

У відповідності до Розділу VIII вказаної Інструкції передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, здійснюється в установлений виконавцем строк за участю сторін виконавчого провадження.

Судом встановлено, що вимога старшого державного виконавця Сус Ю.В. № 45142 від 29.04.2020 відповідає всім нормам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Також, матеріалами справи стверджується, що боржник неодноразово намагався повернути стягувачу орендоване майно (аналізатор напівавтомат) в добровільному порядку.

Отже, доводи, викладені у скарзі на дії державного виконавця спростовуються матеріалами справи, є безпідставними та необгрунтованими. А тому, у задоволенні скарги ТОВ ТОВ «ЛАБ-Універсум» слід відмовити повністю.

У відповідності із ст.74 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 343 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні скарги відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення відповідно до ст.235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 10 .07.2020.

Суддя О. Г. Слободян