ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2020 Справа № 18/30

Суддя господарського суду Полтавської області Іванко Л.А. при секретарі судового засідання Отюговій О.І., розглянувши в межах справи №18/30 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-бетон СМ"

позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ"

до ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

третя особа Департамент з питань реєстрації, м.Полтава, вул.Соборності, 36

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Представники учасників справи:

від позивача: не з"явились

від відповідача: Шершень Ю.С., ордер ПТ №202560 від 27.05.2020 року

встановив:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 27.02.2018 року об"єднано справи №917/1453/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ" до товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобуд Еліт" за участі третьої особи - Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння та № 18/30 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ" в одну справу та присвоєно об"єднаній справі № 18/30. Справу призначено до розгляду на 22.03.2018 року.

Ухвалою суду від 22.03.2018 року зупинено розгляд позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ" про витребування майна з чужого незаконного володіння до розгляду касаційним господарським судом касаційної скарги ТОВ "Енергобуд Еліт".

Приймаючи до уваги усунення обставин, які зумовили зупинення розгляду даної позовної заяви, суд, ухвалою від 06.05.2019 року поновив позовне провадження в межах справи № 18/30 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ" за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ" до товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобуд Еліт" за участі третьої особи Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння. Підготовче засідання суду призначено на 23.05.19 р.

Ухвалою господарського суду від 23.05.2019 року підготовче засідання відкладено на 18.06.2019 року.

Під час розгляду справи в судовому засіданні 18.06.2019 року оголошено перерву до 11.07.2019 року.

Ухвалою суду від 11.07.2019 року підготовче засідання відкладено на 22.08.2019 року.

21.08.2019 року позивач звернувся до суду з заявою (вх.№ 8876) про залучення до участі у справі співвідповідача та про зміну через це предмету позову.

Предметом зміненого позову є:

- виребувати (вилучити) у ОСОБА_1 19/50 часток об`єкту нерухомості (завод по виробництву бетону): будівля літ. А-1, площею 16,6 кв.м, в буд. літ. Б-3: 1 приміщення для підготовки матеріалів, площею 115,6 кв.м, 2 приміщення для підготовки матеріалів, площею 46,4 кв.м, 6 склад хімічних домішок, площею 9,8 кв.м, 3 щитова, площею 5.1 кв.м, загальною площею 176,9 кв.м, склади для зберігання інертних матеріалів № 1, силос для зберігання цементу №2, силос для зберігання цементу №3, нежитлові будівлі і споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_3, - та передати (повернути) вилучене майно Товариству з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон С.М" (місцезнаходження: вул. Ковпака, 37, м. Полтава, 36007, і.к. ЄДРЮОФОП 35581936);

- припинити право власності ОСОБА_1 на 19/50 часток об`єкту нерухомості (завод по виробництву бетону): будівля літ. А-1, площею 16,6 кв.м, в буд. літ. Б- 3: 1 приміщення для підготовки матеріалів, площею 115,6 кв.м, 2 приміщення для підготовки матеріалів, площею 46,4 кв.м, 6 склад хімічних домішок, площею 9,8 кв.м, 3 щитова площею 5,1 кв.м, загальною площею 176,9 кв.м, склади для зберігання інертних матеріалів № 1, силос для зберігання цементу №2, силос для зберігання цементу №3, нежитлові будівлі і споруди, - розташовані за адресою: АДРЕСА_3;

- скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 19/50 часток об`єкту нерухомості (завод по виробництву бетону): будівля літ. А-1, площею 16,6 кв.м, в буд. літ. Б- 3: 1 приміщення для підготовки матеріалів, площею 115,6 кв.м, 2 приміщення для підготовки матеріалів, площею 46,4 кв.м, 6 склад хімічних домішок, площею 9,8 кв.м, 3 щитова площею 5.1 кв.м, загальною площею 176,9 кв.м, склади для зберігання інертних матеріалів №1, силос для зберігання цементу №2, силос для зберігання цементу №3, нежитлові будівлі і споруди, - розташовані за адресою: АДРЕСА_3;

- визнати право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ" (місцезнаходження: вул. Ковпака, 37, м. Полтава, 36007, і.к. ЄДРЮОФОП 35581936) на 19/50 часток, що належали Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергобуд Еліт", об`єкту нерухомості (завод по виробництву бетону): будівля літ. А-1, площею 16,6 кв.м, в буд. літ. Б-3: 1

приміщення для підготовки матеріалів, площею 115,6 кв.м, 2 приміщення для підготовки матеріалів, площею 46,4 кв.м, 6 склад хімічних домішок, площею 9,8 кв.м, 3 щитова, площею 5,1 кв.м, загальною площею 176,9 кв.м, склади для зберігання інертних матеріалів № 1, силос для зберігання цементу №2, силос для зберігання цементу №3, нежитлові будівлі і споруди, - розташовані за адресою: АДРЕСА_3. Ухвалою господарського суду від 22.08.2019 року замінено неналежного відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Енергобуд Еліт" на належного відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).Підготовче засідання відкладено на 19.09.19. Сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

16.09.2019 р. відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову ТОВ "Полтава-Бетон СМ" в повному обсязі, оскільки вважає, що спірне майно у відповідності до вимог ч.2 ст.388 Цивільного кодексу України не може бути витребувано у нього, як у добросовісного набувача.

З даного відзиву вбачається, що право власності на спірне майно, розташоване за адресою: м.Полтава, вул.Ковпака, буд. 37Б, - виникло у ОСОБА_1 на підставі свідоцтва від 12.01.2018 p., виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Денисенко Л.M. на підставі Акта ВП № 55278288 державного виконавця про проведені електронні торги від 12.01.2018 р. Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Ухвалою суду від 19.09.2019 року підготовче засідання відкладено на 29.10.19 року. За клопотанням позивача витребувано у Київського відділу державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області матеріали виконавчого провадження № 55278288 з виконання виконавчого листа № 552/4710/17 від 24.11.2017 року (для огляду).

23.09.2019 року до господарського суду Полтавської області надійшла апеляційна скарга у справі №18/30 на ухвалу господарського суду Полтавської області від 22.08.2019 року.

За даних обставин, ухвалою суду від 25.09.2019 року зупинено розгляд справи 18/30 за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ" до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-бетон СМ" до повернення справи до господарського суду Полтавської області з апеляційної інстанції.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу господарського суду Полтавської області від 22.08.2019 року № 18/30 в оскаржуваній частині залишено без змін.

Ухвалою суду від 21.12.2019 року поновлено позовне провадження в межах справи № 18/30 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ" за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Бетон СМ" до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Підготовче засідання призначено на 21.01.2020 року.

Ухвалою суду від 21.01.2020 року підготовче засідання відкладено на 18.02.2020 року.

В судовому засіданні 18.02.2020 року винесено ухвалу, якою:

- третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради замінено правонаступником - Департамент з питань реєстрації;

- відмовлено в задоволенні клопотання відповідача (вх.№ 1840 від 14.02.2020 року) про залучення у справу третіх осіб;

- відмовлено в задоволенні заяви позивача (вх.№ 1953 від 18.02.2020 року) про зміну предмету позову;

- закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.03.2020 року.

Розгляд справи 12.03.2020 року не відбувся в зв"язку з направленням її матеріалів до апеляційної інстанції.

Враховуючи повернення позовних матеріалів зі Східного апеляційного господарського суду до господарського суду Полтавської області, ухвалою суду від 06.04.2020 року розгляд справи по суті призначено на 21.05.2020 року.

Ухвалою господарського суду від 21.05.2020 року розгляд справи по суті відкладено на 25.06.2020 року.

23.06.2020 року відповідачем подано уточнення до відзиву на позовну заяву.

Відповідно до статті 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою суду від 18.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Згідно ст. 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Відповідач не надав обґрунтованих доказів щодо наявності поважних причин пропуску строку подання зазначених уточнень.

З огляду на викладене, вищезазначені уточнення до відзиву на позовну заяву суд залишає без розгляду на підставі ч. 2 ст. 207 ГПК України.

Ліквідатор ТОВ "Полтава-Бетон СМ" в судове засідання не з"явився, направив суду клопотання (вх.№ 6649 від 25.06.2020 року) про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд, встановив:

В провадженні суду перебуває справа № 18/30 про банкрутство ТОВ "Полтава-Бетон СМ". Провадження у справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури. В ході ліквідаційної процедури банкрута ліквідатором виявлено:

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23.09.2008 р. по справі № 2-4121/2008 за позовом ТОВ "Полтава-бетон CM" та ОСОБА_2 до ТОВ "КУА та АПФ "АРУНА-Капітал", ТОВ "Полтавський завод ЗБК" та ОСОБА_3 , третя особа - Колективне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", про визнання права власності на самовільно перебудовані приміщення, - позов було задоволено повністю, було визнано за ТОВ "Полтава-бетон CM" право власності на будівлю заводу по виробництву бетону та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_3, а саме: операторська А-1 площею 76,1 кв.м., РБВ площею 193,9 кв.м., склади для зберігання інертних матеріалів №1, площею 761,3 кв.м., силос для зберігання цементу № 2 - металева ємкість об`ємом 100 тн, силос для зберігання цементу № 3 - металева ємкість об`ємом 100 тн, визнано будівлю заводу по виробництву бетону закінченим будівництвом та прийнятим в експлуатацію.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави № 2-3742/2009 за позовом ОСОБА_4 , ТОВ "Полтавський завод ЗБК" до ТОВ "Полтава-бетон CM", третя особа Колективне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", про визнання права власності на 19/25 частин об`єкту нерухомості, - позов було задоволено повністю, визнано дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 03.02.2009 року, укладений між ТОВ "Полтавський завод залізобетонних конструкцій" та ТОВ "Полтава-бетон CM", визнано за ТОВ "Полтавський завод залізобетонних конструкцій" право власності на 19/25 частин нерухомого майна виробничі будівлі за адресою: АДРЕСА_3, а саме: літера за планом Б-3: 1 приміщення для підготовки матеріалів площею 115,6 кв.м., 2 приміщення для підготовки матеріалів площею 46,4 кв.м., 6 склад хімічних домішок площею 9,8 кв.м., 3 щитова площею 5,1 кв.м.; літера за планом А-1: 1 операторська площею 16,6 кв.м., № 1 склади для зберігання інертних матеріалів; № 2 силос для зберігання цементу; № 3 силос для зберігання цементу; зобов`язано Колективне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" зареєструвати за ТОВ "Полтавський завод залізобетонних конструкцій" право власності на 19/25 частин нерухомого майна виробничі будівлі за адресою: АДРЕСА_3, а саме: літера за планом Б-3: 1 приміщення для підготовки матеріалів площею 115,6 кв.м., 2 приміщення для підготовки матеріалів площею 46,4 кв.м., 6 склад хімічних домішок площею 9,8 кв.м., 3 щитова площею 5,1 кв.м.; літера за планом А-1: 1 операторська площею 16,6 кв.м., № 1 склади для зберігання інертних матеріалів; № 2 силос для зберігання цементу; № 3 силос для зберігання цементу.

Згідно з Договором купівлі-продажу майна від 03.02.2009 року, укладеним між ТОВ "Полтавський завод залізобетонних конструкцій" та ТОВ "Полтава-бетон СМ", вартість 19/25 частин нерухомого майна виробничі будівлі за адресою: АДРЕСА_3, складає 2283556,34 грн. (в т.ч.ПДВ).

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12.08.2014 року по справі № 2-3742/2009 (провадження № 22-ц/786/2515/14) була задоволена апеляційна скарга ПАТ КБ "ПриватБанк", рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 серпня 2009 року було скасовано та ухвалено нове рішення по суті позовних вимог, у задоволенні позову ОСОБА_4 , ТОВ "Полтавський завод залізобетонних конструкцій" до ТОВ "Полтава-бетон CM", третя особа: Колективне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", про визнання права власності на 19/25 частин об`єкту нерухомості було відмовлено.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12.08.2014 року по справі № 2-3742/2009 набуло чинності в момент його проголошення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.11.2014 р. по справі № 6-35372св14 (№2-3742/2009) було відхилено касаційну скаргу ОСОБА_4 , рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12 серпня 2014 року по справі № 2-3742/2009 (провадження №22-ц/786/2515/14) було залишено без змін.

Позивач вважає, що, оскільки є недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 03.02.2009 року, укладений між ТОВ "Полтавський завод залізобетонних конструкцій" та ТОВ "Полтава-бетон CM", - відповідно до ст. 11, 220, 638, 640, 657 Цивільного кодексу України право власності на 19/25 частин нерухомого майна виробничі будівлі за адресою: АДРЕСА_3 належить позивачу ТОВ "Полтава-бетон СМ", а отже, дане майно, відповідно до ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла до 19.01.2013 р. і застосовується до розгляду справи № 18/30) має бути включене до ліквідаційної маси банкрута по справі № 18/30 та бути реалізованим з метою задоволення вимог кредиторів по даній справі.

Однак, як свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.08.2019 року, - станом на 14.08.2019 року право власності на дані 19/25 частин нерухомого майна виробничі будівлі за адресою: АДРЕСА_3 зареєстроване за трьома особами:

- 11/50 часток з 27.09.2017 року - за ОСОБА_5 - на підставі свідоцтва від 27.09.2017 року, реєстр № 1150, виданого 27.09.2017 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Денисенко Л.М. (на момент подання позову було зареєстровано за ОСОБА_6 - на підставі Договору купівлі-продажу серія, реєстр № 4143, від 08.12.2014 p.),

- 8/50 часток - за ОСОБА_7 - на підставі Договору купівлі-продажу від 08.12.2014 року, реєстр № 4140, посвідченого 08.12.2014 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В.;

- 19/50 часток - з 12.01.2018 року за ОСОБА_1 - на підставі свідоцтва від 12.01.2018 року, реєстр № 56, виданого 12.01.2018 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Денисенко Л.М. (на момент подання позову було зареєстровано за ТОВ "Енергобуд Еліт", - на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер 3527 від 10.12.2013 року).

Таким чином, вважаючи свої права порушеними, на підставі ст.ст.387, 388, 1212, 1213 ЦК України позивач просить суд припинити право власності відповідача та витребувати (вилучити) у нього 19/50 часток об`єкту нерухомості (завод по виробництву бетону): будівля літ. А-1 площею 16,6 кв.м., в буд. літ. Б-3: 1 приміщення для підготовки матеріалів площею 115,6 кв.м., 2 приміщення для підготовки матеріалів площею 46,4 кв.м., 6 склад хімічних домішок площею 9,8 кв.м., 3 щитова площею 5,1 кв.м., загальною площею 176,9 кв.м., склади для зберігання інертних матеріалів №1, силос для зберігання цементу №2, силос для зберігання цементу №3, нежитлові будівлі і споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_3; передати (повернути) вказане майно ТОВ "Полтава-бетон СМ".

При цьому, скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1. на 19/50 часток спірного майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 та визнати право власності за ТОВ "Полтава-Бетон СМ" на зазначені об"єкти, що належали ТОВ "Енергобуд Еліт".

Відповідач вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не можуть бути задоволені, з огляду на наступне.

19/50 часток нежитлових будівель і споруд (завод по виробництву бетону), розташованих за адресою: АДРЕСА_3, реєстраційний номер об"єкту нерухомого майна 1, відповідач придбав 02.01.2018 року на електронних торгах, що проведені ДП "Сетам" Міністерства юстиції України (протокол № 308987 від 02.01.2018 року).

Відповідно до протоколу № 308987 проведення електронних торгів, відповідач став переможцем електронних торгів з реалізації лоту № 254212, а саме:19/50 частин нежитлових будівель та споруд (завод по виробництву бетону), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, запропонувавши найвищу ціну в розмірі 286482,00 грн.

Майно (лот № 254212), яке продане на електронних торгах передавалось на реалізацію Київським відділом державної виконавчої служби міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області по виконавчому провадженню № 55278288 з примусового виконання виконавчого листа № 552/4710/17, виданого 24.10.2017 року Київським районним судом м.Полтава про стягнення з ТОВ "Енергобуд Еліт" на користь ОСОБА_6 заборгованості в розмірі 300000,00 грн.

Обгрунтовуючи свої заперечення з посиланням на ч.2 ст.388 Цивільного кодексу України, відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки він, як добросовісний набувач набув спірне майно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

З врахування встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

При вирішенні поданої на розгляд позовної заяви судом застосовуються в тому числі положення Кодексу України з процедур банкрутства (далі Кодекс) та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (від 14.05.1992 №2343-XII із змінами, внесеними до 19.01.2013, далі Закон №2343-XII), чинного на час вчинення відповідних дій у процедурах банкрутства.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст. 86 ГПК України, cуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Главою 29 Цивільного кодексу України врегульовані правові засади захисту права власності. Зокрема, статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Крім того, статтею 388 Цивільного кодексу України визначено право власника на витребування майна і від добросовісного набувача, зокрема, пунктом 3 частини 1 статті 388 визначено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Так, як зазначено вище, позовні вимоги мотивовано тим, що спірне майно вибуло поза волею позивача, оскільки відчуження позивачем цього майна на користь ТОВ "Полтавський завод залізобетонних конструкцій" було здійснено на підставі не засвідченого нотаріального договору, отже, майно має бути повернуто ТОВ "Полтава-Бетон СМ".

Як свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.06.2019 року (арк. спр.15, т.5), спірне майно: 19/50 часток об`єкту нерухомості (завод по виробництву бетону): будівля літ. А-1, площею 16,6 кв.м, в буд. літ. Б-3: 1 приміщення для підготовки матеріалів, площею 115,6 кв.м, 2 приміщення для підготовки матеріалів, площею 46,4 кв.м, 6 склад хімічних домішок, площею 9,8 кв.м, 3 щитова, площею 5,1 кв.м, загальною площею 176,9 кв.м, склади для зберігання інертних матеріалів № 1, силос для зберігання цементу №2, силос для зберігання цементу №3, нежитлові будівлі і споруди, - розташовані за адресою: АДРЕСА_2 12.01.2018 року перейшло у власність до фізичної особи ОСОБА_1 на підставі свідоцтва від 12.01.2018 року, реєстр № 56, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Денисенко Л.М.(арк. спр.59, т.5).

З матеріалів справи вбачається, що спірне майно, а саме, 19/50 часток нежитлових будівель і споруд (завод по виробництву бетону), розташованих за адресою: АДРЕСА_3, реєстраційний номер об"єкту нерухомого майна 1, відповідач придбав 02.01.2018 року на електронних торгах, що проведені ДП "Сетам" Міністерства юстиції України (протокол № 308987 від 02.01.2018 року, копія додається, арк. спр.57, т.5).

Відповідно до протоколу № 308987 проведення електронних торгів, відповідач став переможцем електронних торгів з реалізації лоту № 254212, а саме:19/50 частин нежитлових будівель та споруд (завод по виробництву бетону), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, запропонувавши найвищу ціну в розмірі 286482,00 грн. (копія платіжного доручення № 1 від 03.01.2018 року про сплату ОСОБА_1 коштів в розмірі 272157,90 за лот 254212, копія квитанції № 1-32 від 26.12.2017 року про сплату гарантійного внеску додаються, арк. спр.61, т.5)

Майно (лот № 254212), яке продане на електронних торгах передавалось на реалізацію Київським відділом державної виконавчої служби міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області по виконавчому провадженню № 55278288 з примусового виконання виконавчого листа № 552/4710/17, виданого 24.10.2017 року Київським районним судом м.Полтава про стягнення з ТОВ "Енергобуд Еліт" на користь ОСОБА_6 заборгованості в розмірі 300000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України), так і інші юридичні факти (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України.

За статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на приписи даного Закону заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом (частина перша статті 62 Закону) реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Тому, відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України. (Постанова від 16 листопада 2016 року по справі № 6- 1655/цс16 Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України).

За викладеного, відповідач прибав спірне майно, яке було продане ДП «СЕТАМ», у порядку встановленому для виконання судових рішень.

Придбання відповідачем майна, яке було продане у порядку встановленому для виконання судових рішень є свідченням його законної та правомірної поведінки і презюмує правомірність правочинів з придбання майна.

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до частини 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач є недобросовісним, позивач не довів цього. Отже, виходячи з обставин справи, відсутні підстави витребування майна від добросовісного набувача.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про витребування (вилучення) у відповідача спірного майна та передачі (поверненню) його ТОВ "Полтава-Бетон СМ" є безпідставними та необґрунтованими, а тому, задоволенню не підлягають.

В позовній заяві позивач також просить припинити право власності ОСОБА_1 на спірне майно, скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на спірне майно та визнати право власності ТОВ "Полтава-Бетон СМ" на спірне майно.

Враховуючи, що дані позовні вимоги витікають із вимоги про витребування (вилучення) у відповідача спірного майна та передачі (поверненню) позивачу, а підстави для задоволення вимоги про витребування (вилучення) у відповідача спірного майна та передачі (поверненню) його ТОВ "Полтава-Бетон СМ" відсутні, дані позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 06.07.2020 року

Суддя Іванко Л.А.