РІШЕННЯ

Іменем України

02 липня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/323/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Лавриненко Л.М.,

секретар судового засідання Мігда Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №927/323/20, розгляд якої здійснюється у порядку загального позовного провадження

За позовом: Фізичної особи-підприємця Кравченка Віктора Борисовича

АДРЕСА_1

До відповідача: Приватного підприємства "Промінь Озерне"

вул. Набережна,35, с. Озерне, Козелецького району, Чернігівської області, 17072

Про стягнення 212762,88 грн

За участю представників:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем - Фізичною особою-підприємцем Кравченком Віктором Борисовичем подано позов до Приватного підприємства "Промінь Озерне" про стягнення 206874,00 грн основної заборгованості; 3196,63 грн 3% річних та 1030,02 грн інфляційних нарахувань на суму боргу.

Заявлений позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019 в частині оплати за надані послуги перевезення.

Ухвалою суду від 15.04.2020 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 12.05.2020 о 09:30.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень від 15.04.2020: №590 (позивачу) та №430 (відповідачу), але повноважних представників у судове засідання 12.05.2020 не направили.

До початку судового засідання від позивача надійшло письмове клопотання від 29.04.2020 про розгляд справи без участі учасника справи.

Клопотання позивача від 29.04.2020 про розгляд справи без участі учасника справи задоволено судом, оскільки участь в судовому засіданні є процесуальним правом сторони, відповідно до п.2 ч.1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України.

Також до початку судового засідання від позивача надійшла письмова заява від 29.04.2020 про збільшення позовних вимог. У поданій заяві позивач, на підставі п.2 ч.2 ст. 46 ГПК України, просив збільшити позовні вимоги в частині інфляційних нарахувань на 1662,23 грн та відповідно стягнути з відповідача 2692,25 грн інфляційних нарахувань за період з жовтня 2019 року по березень 2020 року, а також 206874,00 грн основної заборгованості; 3196,63 грн 3% річних.

Позивачем також подано заяву від 04.05.2020 про розподіл судових витрат, у якій позивач просив суд у разі задоволення позову стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме: 3191,44 грн судового збору та 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу на підставі доданих до матеріалів справи документів, що підтверджують понесені позивачем зазначені судові витрати.

Заява позивача від 04.05.2020 про розподіл судових витрат прийнята судом до розгляду.

Ухвалою суду від 12.05.2020 прийнято заяву позивача від 29.04.2020 про збільшення позовних вимог в частині стягнення інфляційних нарахувань до 2692,25 грн за період з жовтня 2019 року по березень 2020 року, підготовче засідання відкладено на 02.06.2020 о 09:30.

До початку судового засідання від позивача надійшло клопотання від 25.05.2020, в якому позивач зазначає, що під час підготовки заяви про розподіл судових витрат від 04.05.2020 допущено технічку помилку (описку) та невірно зазначено номер додаткової угоди. Позивач просить суд в заяві від 04.05.2020 про розподіл судових витрат замість «додаткова угода №3 від 06.04.2020» вважати правильним «додаткова угода №2 від 06.04.2020».

Клопотання задоволено судом та долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 02.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.06.2020 о 09:30.

У судовому засіданні 11.06.2020 суд постановив ухвалу про відкладення розгляду справи по суті на 23.06.2020 о 09:30, про що повідомив сторін ухвалою суду від 11.06.2020.

До початку судового засідання від відповідача надійшло клопотання від 19.06.2020 про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що єдиний представник ПП «Промінь Озерне» перебуватиме у службовому відрядженні з 20.06.2020 по 23.06.2020 та не зможе взяти участь у судовому засіданні 23.06.2020.

У судовому засіданні 23.06.2020 суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та про відкладення розгляду справи по суті на 02.07.2020 о 11:30, про що повідомив сторін ухвалою суду від 23.06.2020.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористалися, повноважних представників у судове засідання 02.07.2020 не направили, заяв та клопотань не надходило.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ст.169 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом також враховано, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Застосовуючи згідно зі ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Зважаючи на те, що згідно зі ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а тому неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 15.04.2020 про відкриття провадження у справі відповідачу було встановлено строк для надання відзиву на позов протягом 15 днів з дати отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі та відповідач був попереджений, що в разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач, у відповідності до ст.165 Господарського процесуального кодексу України, своїм процесуальним правом не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав.

Як встановлено судом, до початку судового засідання 23.06.2020 від відповідача надійшло клопотання від 19.06.2020 про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що єдиний представник ПП «Промінь Озерне» перебуватиме у службовому відрядженні з 20.06.2020 по 23.06.2020 та не зможе взяти участь у судовому засіданні 23.06.2020.

У судовому засіданні 23.06.2020 суд постановив ухвалу про відкладення розгляду справи по суті на 02.07.2020 о 11:30, про що повідомив сторін ухвалою суду від 23.06.2020.

Ухвала суду від 23.06.2020 була отримана відповідачем 25.06.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 24.06.2020 №562, але своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні відповідач не скористався, повноважного представника у судове засідання 02.07.2020 не направив, заяв та клопотань від нього не надходило.

Отже з метою дотримання процесуальних прав сторін, судом було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про час та місце судово розгляду справи, але відповідач своїм правом не скористався, заяв та клопотань від нього не надходило, а тому рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача 206874,00 грн основної заборгованості; 3196,63 грн 3% річних та 2692,25 грн інфляційних нарахувань на суму боргу за неналежне виконанням відповідачем умов договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019 в частині оплати за надані послуги перевезення.

До обставин, які є предметом доказування у даній справі, відноситься встановлення факту наявності між сторонами договірних відносин, виконання позивачем умов договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019 щодо надання послуг з перевезення вантажу та відповідно неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати послуг з перевезення вантажу.

Позивач посилається на те, що між Приватним підприємством «Промінь Озерне» (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Кравченком Віктором Борисовичем (виконавець) укладено договори-заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019 (а.с.11,16,21).

Відповідно до п.1. договору-заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, замовник доручає, а виконавець бере на себе обов`язок здійснити перевезення наступного вантажу на наступних умовах: найменування вантажу- соняшник; кількість/тоннаж вантажу - 70 т; дата та час завантаження вантажу - 11.09.2019; найменування вантажовідправника - Приватне підприємство «Промінь Озерне»; адреса завантаження вантажу - Чернігівська область, Козелецький р-н, село Олбин, вул. П.Гацька, 26; найменування вантажоотримувача та адреса пункту доставки/призначення вантажу - ТОВ «Кернел-Трейд», м. Кропивницький, вул. Мурманська, 53 (ТОВ «Придніпровський ОЕЗ»); дата та час доставки вантажу - 16.09.2019; дані про транспортний засіб, водія - Volvo, НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 ; SCANIA НОМЕР_6/ НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 ; погоджена вартість перевезення вантажу - 950,00 грн/т безготівка з ПДВ (в разі посилення вагового та габаритного контролю на дорогах ціна за перевезену тону може бути переглянута за згодою сторін).

Відповідно до п.1. договору-заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом №16/09/19 від 16.09.2019, замовник доручає, а виконавець бере на себе обов`язок здійснити перевезення наступного вантажу на наступних умовах: найменування вантажу- соняшник; кількість/тоннаж вантажу - 70 т; дата та час завантаження вантажу - 16.09.2019; найменування вантажовідправника - Приватне підприємство «Промінь Озерне»; адреса завантаження вантажу - Чернігівська область, Козелецький р-н, село Олбин, вул. П.Гацька, 26; найменування вантажоотримувача та адреса пункту доставки/призначення вантажу - ТОВ «Кернел-Трейд», м. Кропивницький, вул. Мурманська, 53 (ТОВ «Придніпровський ОЕЗ»); дата та час доставки вантажу - 20.09.2019; дані про транспортний засіб, водія - Volvo, НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 ; SCANIA НОМЕР_6/ НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 ; погоджена вартість перевезення вантажу - 1050,00 грн/т безготівка з ПДВ (в разі посилення вагового та габаритного контролю на дорогах ціна за перевезену тону може бути переглянута за згодою сторін).

Відповідно до п.1. договору-заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом №27/09/19 від 27.09.2019, замовник доручає, а виконавець бере на себе обов`язок здійснити перевезення наступного вантажу на наступних умовах: найменування вантажу- соняшник; кількість/тоннаж вантажу - 75 т; дата та час завантаження вантажу - 28.09.2019; найменування вантажовідправника - Приватне підприємство «Промінь Озерне»; адреса завантаження вантажу - Чернігівська область, Козелецький р-н, село Олбин, вул. П.Гацька, 26; найменування вантажоотримувача та адреса пункту доставки/призначення вантажу - ТОВ «Кернел-Трейд», м. Кропивницький, вул. Мурманська, 53 (ТОВ «Придніпровський ОЕЗ»); дата та час доставки вантажу - 30.09.2019; дані про транспортний засіб, водія - Volvo, НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 ; SCANIA НОМЕР_6/ НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 ; погоджена вартість перевезення вантажу - 1050,00 грн/т безготівка з ПДВ (в разі посилення вагового та габаритного контролю на дорогах ціна за перевезену тону може бути переглянута за згодою сторін).

Згідно з п. 15 договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019, договори набирають чинності з моменту підписання їх представниками сторін і діють до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договорами.

Дані договори-заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019 підписані сторонами та скріплені печатками сторін.

Правовідносини з перевезення вантажів автомобільним транспортом регулюються главою 32 Господарського кодексу України та главою 64 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до частини 1 статті 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Таким чином, укладені між сторонами договори-заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019 є по своїй правовій природі договорами перевезення вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з п.2 договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019, завантаження транспортного засобу, пред`явленого виконавцем для перевезення, здійснюється після надання виконавцем (або водієм виконавця) замовнику наступних документів: посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Вантаж вважається прийнятим виконавцем до перевезення після завантаження його на транспортний засіб. Факт прийняття виконавцем вантажу до перевезення підтверджується підписом водія виконавця у відповідній графі товарно-транспортної накладної (п.4 договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019).

Відповідно до п.5 договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019, вантаж вважається таким, що переданий вантажоотримувачу, а перевезення таким, що здійснене, з моменту підписання уповноваженим представником вантажоотримувача товаросупровідних документів.

У п.10 договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019 сторони зазначили, що після здійснення перевезення виконавець на підставі відомостей вказаних в товаросупровідних документах складає акт виконаних робіт, в якому фіксує факт перевезення вантажу, його кількість, строк перевезення (дату та час доставки), належне (неналежне) виконання, підписує його та передає на затвердження замовнику. Акт передається замовнику в двох оригінальних примірниках особисто або за допомогою поштового зв`язку чи кур`єром.

Згідно з п. 11 договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019, замовник після отримання акту виконаних робіт затверджує його або надає письмову мотивовану відмову. Затвердження здійснюється шляхом підписання уповноваженою особою замовника акту виконаних робіт та направлення одного з його примірників виконавцю.

Оплата за перевезення здійснюється замовником на підставі акту виконаних робіт, на протязі одного банківського дня за наявності належним чином оформленого оригіналу даного договору. У разі, якщо на момент складання виконавцем акту виконаних робіт, оригінал даного договору у замовника відсутній - виконавець передає його замовнику разом з актом виконаних робіт. (п.12 договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019).

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На виконання умов договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019 у період з 11.09.2019 по 28.09.2019 позивачем автомобілями Volvo, НОМЕР_1/ НОМЕР_2 та SCANIA НОМЕР_6/ НОМЕР_3 , під керуванням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , здійснено перевезення вантажу - насіння соняшнику в загальній кількості 203,240 т, що підтверджується товарно-транспортними накладними № 45 від 11.09.2019; № 46 від 11.09.2019; № 53 від 16.09.2019; № 54 від 16.09.2019; № 1096 від 28.09.2019; № 1097 від 28.09.2019, скріпленими печатками вантажовідправника - ПП «Промінь Озерне» та вантажоодержувача - ТОВ «Придніпровський ОЕЗ».

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

На виконання умов п.10,11 договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019, сторонами підписано та скріплено печатками акти надання послуг:

- № 58 від 16.09.2019, згідно з яким загальна вартість наданих позивачем автопослуг з перевезення вантажу за договором-заявкою № 10/09/19 від 10.09.2019 на перевезення вантажу становить 62016,00 грн;

- № 60 від 19.09.2019, згідно з яким загальна вартість наданих позивачем автопослуг з перевезення вантажу за договором-заявкою № 16/09/19 від 16.09.2019 на перевезення вантажу становить 69552,00 грн;

- № 66 від 30.09.2019, згідно з яким загальна вартість наданих позивачем автопослуг з перевезення вантажу за договором-заявкою № 27/09/19 від 27.09.2019 на перевезення вантажу становить 75306,00 грн.

На підставі вищевказаних актів надання послуг виконавцем надано замовнику рахунки на оплату № 58 від 16.09.2019; № 60 від 19.09.2019; № 66 від 30.09.2019.

Загальна вартість наданих позивачем автопослуг з перевезення вантажу за договорами-заявками на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019 становить 206874,00 грн (62016,00 грн+69552,00 грн+75306,00 грн).

Відповідач не надав суду заперечень щодо виконання позивачем взятих на себе зобов`язань з перевезення вантажу - насіння соняшнику в загальній кількості 203,240 т на загальну суму 206874,00 грн на виконання умов договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 15.04.2020 було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Відповідності до ч.1,4 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, у відзиві на позовну заяву відповідач викладає заперечення проти позову. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтується позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Але відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву не надав. Заперечень щодо заявлених позовних вимог від відповідача не надходило.

Частиною 4 ст.74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи.

За загальними принципами здійснення судочинства, що також відображені у ст. 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч.3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Правові аксіоми визначають як загальні положення, які сприймаються як самоочевидні істини, не потребують доведення та відображають загальнолюдський зміст права.

Однією із правових аксіом у судочинстві називають, зокрема, "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права" (Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae).

Суд при прийнятті рішення враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Враховуючи вищевикладені обставини, відсутність зі сторони відповідача заперечень щодо факту надання позивачем послуг по перевезенню вантажу, а також керуючись принципами цивільного права - справедливість, добросовісність, розумність та однією із аксіом цивільного судочинства "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права" (Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae), суд доходить висновку, що позивачем доведено та підтверджено матеріалами справи факт надання відповідачу послуг з перевезення вантажу - насіння соняшнику в загальній кількості 203,240 т на загальну суму 206874,00 грн на виконання умов договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019.

Згідно з ч. 1 ст. 916 Цивільного кодексу України, за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Частиною першою ст. 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Як встановлено судом, сторони у договорах-заявках на перевезення вантажу автомобільним транспортом погодили, що вартість вантажу за договором-заявкою на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019 становить 950,00 грн/т безготівка з ПДВ; за договорами-заявками на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019 становить 1050,00 грн/т безготівка з ПДВ.

Відповідно до п.12 договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019, оплата за перевезення здійснюється замовником на підставі акту виконаних робіт, на протязі одного банківського дня за наявності належним чином оформленого оригіналу даного договору. У разі, якщо на момент складання виконавцем акту виконаних робіт, оригінал даного договору у замовника відсутній - виконавець передає його замовнику разом з актом виконаних робіт.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, за умовами укладених між сторонами договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019, момент оплати пов`язаний, зокрема, з наявністю у відповідача належним чином оформлених оригіналів вищевказаних договорів-заявок.

Оскільки відповідач не надав суду заперечень щодо відсутності у нього належним чином оформлених оригіналів договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019, а також заперечень щодо неотримання від позивача оригіналів даних договорів-заявок разом з актами виконаних робіт, а тому суд доходить висновку, що відповідач повинен був здійснити оплату за перевезення вантажу на протязі одного банківського дня з моменту отримання актів виконаних робіт, тобто:

- за актом надання послуг № 58 від 16.09.2019 - до 17.09.2019 включно;

- за актом надання послуг № 60 від 19.09.2019 - до 20.09.2019 включно;

- за актом надання послуг № 66 від 30.09.2019 - до 01.10.2019 включно.

У порушення умов договорів-заявок на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019, за надані позивачем послуги з перевезення вантажу відповідач своєчасно та в повному обсязі не розрахувався.

Доказів оплати наданих позивачем послуг з перевезення вантажу відповідачем суду також не надано.

Враховуючи вищевикладене, заборгованість відповідача перед позивачем за договорами-заявками на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019 становить 206874,00 грн грн.

З огляду на наведені обставини та представлені докази, суд доходить висновку про правомірність та обґрунтованість позовної вимоги в частині стягнення з відповідача 206874,00 грн заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу за договорами-заявками на перевезення вантажу автомобільним транспортом №10/09/19 від 10.09.2019, № 16/09/19 від 16.09.2019, № 27/09/19 від 27.09.2019.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до приписів статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Отже, вимоги про відшкодування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, у спірних правовідносинах є похідними від основного зобов`язання.

Позивач, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 3196,63 грн за період з 02.10.2019 по 06.04.2020 та 2692,25 грн інфляційних нарахувань за період жовтень 2019 року - березень 2020 року.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати наданих позивачем послуг з перевезення вантажу, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення інфляційних нарахувань є правомірними та підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог, а саме: 2692,25 грн інфляційних нарахувань за період жовтень 2019 року - березень 2020 року

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних, суд доходить висновку, що позивачем при розрахунку 3% річних невірно застосовано кількість днів прострочення, а саме не враховано, що у 2020 році - 366 днів.

Здійснивши перерахунок 3% річних, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати наданих позивачем послуг з перевезення вантажу, суд доходить висновку, що 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача за період прострочки оплати з 02.10.2019 по 06.04.2020 становить 3192,12 грн.

З урахуванням вищевикладеного, вимоги позивача щодо стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 3192,12 грн. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 4,51 грн 3% річних є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

У відповідності до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву на позов.

Всупереч наведеним нормам, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують неможливість здійснення ним своєчасної та повної оплати за надані позивачем послуги з перевезення вантажу, що є порушенням положень договорів-заявок, норм чинного законодавства та підставою для стягнення заборгованості з оплати послуг з перевезення вантажу, та застосування відповідальності, передбаченої ст.625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 206874,00 грн боргу, 3192,12 грн 3% річних та 2692,25 грн інфляційних нарахувань.

У частині стягнення 4,51 грн 3% річних позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Позивач у заяві про розподіл судових витрат від 04.05.2020 також просить суд у разі задоволення позову у справі №927/323/20 стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 3166,51 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн.

Відповідно до ч.1,3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем у позовній заяві вказано про те, що попередньо (орієнтовно) сума судових витрат складає: 18000,00 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу та 3166,51 грн судового збору.

У заяві про розподіл судових витрат від 04.05.2020 позивачем зазначено, що позивачем понесені наступні судові витрати: судовий збір - 3166,51 грн; витрати на професійну правничу допомогу - 15000,00 грн.

Згідно з ч.1-4 до ст.126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ст.13,14,15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність може здійснюватися адвокатом індивідуально, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст.1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч.3 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом п.1 ч.3 ст.123 та ст.126 Господарського процесуального кодексу України, у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Крім того, відповідно до ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Також слід зазначити, що юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом. Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: -договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в ч.2 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"); -за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; -як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; -адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; -адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; -відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17; додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 914/359/18.

У підтвердження наявності у представника позивача Кузьменка В.Б. статусу адвоката, до позовної заяви додано копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №1592 від 04.01.2017, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області від 04.01.2017 №1 (а.с.42).

Позивачем на підтвердження надання йому адвокатських послуг адвокатом Кузьменком В.Б. при розгляді даної справи надано суду: копію договору № 020/12 про надання правничої (правової) допомоги від 02.04.2020, який укладено між адвокатом Кузьменко В.Б. (адвокат) та ФОП Кравченко В.Б. (клієнт); копії додаткових угод № 1 від 02.04.2020, № 2 від 06.04.2020 до договору № 020/12 про надання правничої (правової) допомоги від 02.04.2020; ордер на надання правничої (правової) допомоги від 06.04.2020; детальний опис робіт (наданих послуг) від 04.05.2020 виконаних адвокатом за договором № 020/12 про надання правничої (правової) допомоги від 02.04.2020; акт прийняття-передачі наданих послуг від 04.05.2020, рахунок на оплату №06 від 06.04.2020 та платіжні доручення № 916 від 14.04.2020, №924 від 28.04.2020 про сплату 15000,00 грн з призначенням платежу: за послуги адвоката згідно додаткової угоди № 2від 06.04.2020 до договору № 020/12 від 02.04.2020.

Відповідно до п. 1.1. договору № 020/12 про надання правничої (правової) допомоги від 02.04.2020 (в редакції Додаткової угоди № 1 від 02.04.2020) Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання по наданню правничої (правової) допомоги щодо стягнення коштів за договором.

Гонорар Адвоката і порядок його спати Клієнтом визначається за домовленістю сторін в додаткових угодах (п. 2.1. договору № 020/12 про надання правничої (правової) допомоги від 02.04.2020).

06.04.2020 між Адвокатом та Клієнтом підписано Додаткову угоду № 2 до договору № 020/12 про надання правничої (правової) допомоги від 02.04.2020 про наступне:

Відповідно до п. 2.1. договору № 020/12 від 02.04.2020 про надання правничої (правової) допомоги (надалі- договір) сторони за взаємною згодою вирішили визначити гонорар Адвоката за представництво та надання інших видів правничої допомоги щодо стягнення заборгованості за договором-заявкою на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 10/09/19 від 10.09.2019, за договором-заявкою на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 16/09/19 від 16.09.2019, за договором-заявкою на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 27/09/19 від 27.09.2019 ПП «Промінь Озерне» залишок заборгованості 206874,00 грн, в суді першої інстанції, в наступному розмірі:

-надання юридичної консультації Клієнту - 1000,00 грн,

-вивчення наданих документів, визначення правової позиції - 2400,00 грн,

-підготовка позовної заяви, клопотань, заяв - 9900,00 грн,

-виготовлення необхідних копій додатків до позову - 1200,00 грн,

-відправлення поштової кореспонденції (враховуючи поштові витрати) - 500,00 грн.

Пунктом 3 додаткової угоди № 2 від 06.04.2020 до договору № 020/12 про надання правничої (правової) допомоги від 02.04.2020 сторони визначили, що Клієнт сплачує Адвокату гонорар в наступному порядку: до 20 квітня в сумі 5000,00 грн, до 30 квітня 2020 року - в сумі 10000,00 грн. Адвокат надає Клієнту акт прийняття передачі наданих послуг до якого додає Детальний опис робіт (наданих послуг) Адвокатом.

Відповідно до наданого до матеріалів справи детальний опис робіт (наданих послуг) від 04.05.2020 виконаних адвокатом за договором № 020/12 про надання правничої (правової) допомоги від 02.04.2020, адвокатом Кузьменком В.Б. було надано позивачу юридичну консультацію (1 год 20 хв) на суму 1000,00 грн; вивчено документів (1 год.) на суму 1000,00 грн; визначено правову позицію (1 год. 55 хв.) на суму 1400,00 грн; підготовлено процесуальні документи: позовну заяву, клопотання, заяви тощо (8 год 45 хв.) на суму 9900,00 грн, виготовлено копії додатків до позовної заяви тощо (1 год 30 хв) на суму 1200,00 грн, відправлено поштову кореспонденцію (враховуючи сплату поштових витрат (0 год. 40 хв) на суму 500,00 грн.

На підтвердження наданих адвокатом Кузьменком В.Б. послуг з правничої (правової) допомоги позивачем надано акт прийняття-передачі наданих послуг від 04.05.2020 на суму 15000,00 грн, підписаний адвокатом Кузьменком В.Б. та ФОП Кравченком В.Б. та скріплений печатками сторін.

На підставі рахунку-фактури № 06 від 06.04.2020, відповідно до платіжних доручень № 916 від 14.04.2020, №924 від 28.04.2020 з призначенням платежу: за послуги адвоката згідно додаткової угоди № 2від 06.04.2020 до договору № 020/12 від 02.04.2020, позивачем було здійснено оплату гонорару адвокату Кузьменку В.Б. на загальну суму 15000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивачем, згідно з вимогами 74 Господарського процесуального кодексу України, було доведено надання йому адвокатом Кузьменком В.Б. послуг з надання правничої (правової) допомоги при розгляді справи №927/323/20 та сплату адвокату Кузьменку В.Б. гонорару за надання зазначеної професійної правової (правничої) допомоги в сумі 15000,00 грн.

У відповідності до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на професійну правничу, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача суд визнав обґрунтованими в частині стягнення з відповідача 206874,00 грн боргу, 3192,12 грн 3% річних та 2692,25 грн інфляційних нарахувань, а тому з урахуванням приписів ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14999,67 грн.

При зверненні до суду з позовом про стягнення з відповідача 211100,65 грн заборгованості, позивачем 02.04.2020 було сплачено згідно платіжного доручення №904 судовий збір в сумі 3166,51 грн. Крім того, за подання заяви від 29.04.2020 про збільшення розміру позовних вимог на 1662,23 грн позивачем сплачено згідно квитанції № 53 від 29.04.2020 судовий збір в сумі 45,00 грн. Отже загальна сума сплаченого позивачем судового збору становить 3211,51 грн.

Оскільки, спір виник у зв`язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у сумі 3191,37 грн.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України; ст. 4 Закону України „Про судовий збір", господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Кравченка Віктора Борисовича ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_5 ) до Приватного підприємства "Промінь Озерне" (вул. Набережна, 35, с. Озерне, Козелецького району, Чернігівської області, 17072; ) про стягнення 212762,88 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Промінь Озерне" (вул. Набережна, 35, с. Озерне, Козелецького району, Чернігівської області, 17072; ) на користь Фізичної особи-підприємця Кравченка Віктора Борисовича ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_5 ) 206874,00 грн боргу, 3192,12 грн 3% річних, 2692,25 грн інфляційних нарахувань, 14999,67 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу та 3191,37 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Кравченка Віктора Борисовича ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_5 ) в частині стягнення з Приватного підприємства "Промінь Озерне" (вул. Набережна, 35, с. Озерне, Козелецького району, Чернігівської області, 17072; ) 4,51 грн 3% річних та 0,33 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу, відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення та з урахуванням п.4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 07.07.2020.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

До відома сторін:

- адреса Господарського суду Чернігівської області: проспект Миру, 20, м. Чернігів, Україна;

- засоби зв`язку контактні телефони: 672-847; 676-311, факс 774-462; електронна адреса Господарського суду Чернігівської області: e-mail: .

Суддя Л. М. Лавриненко