ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2020 р. Справа №921/179/18

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Матущака О.І.

суддів: Гриців В.М.

Зварич О.В.

за участю представників учасників у справі:

від апелянта: Мельник О.С. - адвокат;

від третьої особи: Конопліцький І.В. - адвокат

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ №1001ВИХ-19-6533 від 26.12.2019 (Вх.ЗАГС №01-05/4337/19 від 03.12.2019)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.12.2019 (суддя Чопко Ю.О., повний текст ухвали 12.12.2019)

за скаргою Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз», м. Тернопіль

про визнання неправомірними постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва - Щербакова Ігоря Миколайовича, м. Київ про арешт коштів боржника від 11.07.2019 та від 22.07.2019 у ВК №59535858 та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича скасувати постави про арешт коштів боржника від 11.07.2019 та 22.07.2019, в частині накладення арешту на грошові кошти, які використовуються для виплати заробітної плати, здійснення нарахувань на заробітну плату

у справі № 921/179/18

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м.Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз», м. Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог на

предмет спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерне компанія «Нафтогаз України», м. Київ

за участю третіх осіб, які не заявляють

самостійних вимог на

предмет спору на стороні відповідача: 1. Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради «Тернопільтеплокомуненерго», м. Тернопіль

2. Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради, м. Тернопіль

про стягнення 272 696 021,88 грн, з яких: 232 208618,15 грн заборгованості за послуги балансування природного газу, 26 014 684,41грн пені, 3 482 271,31 грн 3% річних та 10 990 448,01 грн інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи та суть спору.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 09.10.2018, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.04.2019, позов задоволено частково: стягнуто з ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» на користь АТ «Укртрансгаз» 220 295 649,88 грн. основного боргу, 3 187 922,01 грн. 3% річних, 2 416 240,74 грн. пені, 10 190 234,60 грн. інфляційних нарахувань та 582 781,50 грн. судового збору; в іншій частині позову - відмовлено; розстрочено виконання рішення суду від 09.10.2018 про стягнення загальної суми 236 672 828,73 грн. на 12 місяців з 09.10.2018 по 09.10.2019 зі сплатою у кожному місяці по 19 722 735,73 грн.

14.05.2019 на примусове виконання даного рішення судом видано наказ.

11.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №5953585 з виконання вищезазначеного наказу суду.

11.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №5953585, якою накладено арешт на кошти ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз», що містяться на всіх рахунках у відповідних банківських установах та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника в межах суми 193785818,33 грн.

ПрАТ «Тернопільміськгаз» звернулося до господарського суду Тернопільської області зі скаргою №657 від 25.07.2019, в якій просить суд:

1.Визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігора Миколайовича про арешт коштів боржника від 11.07.2019 у виконавчому провадженні ВП №59535858 в частині накладення арешту на кошти, які містяться на рахунку ПрАТ «Тернопільміськгаз» № НОМЕР_1 , відкритому у філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у м.Тернополі, які (кошти) призначені для виплати заробітної плати працівникам, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ПАТ «Тернопільміськгаз» та сплати інших платежів до бюджету України.

2.Визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігора Миколайовича про арешт коштів боржника від 22.07.2019 у виконавчому провадженні ВП №59535858 в частині накладення арешту на кошти, які містяться на рахунку ПрАТ «Тернопільміськгаз» № НОМЕР_1 , відкритому у філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у м.Тернополі, які (кошти) призначені для виплати заробітної плати працівникам, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ПАТ «Тернопільміськгаз» та сплати інших платежів до бюджету України.

3.Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігора Миколайовича скасувати постави про арешт коштів боржника від 11.07.2019 та 22.07.2019 у виконавчому провадженні ВП №59535858 в частині арешту на грошові кошти, які використовуються для виплати заробітної плати, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ПАТ «Тернопільміськгаз» та сплати інших платежів до бюджету України, що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у м.Тернопіль.

Така скарга мотивована тим, що відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 191 та 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 151 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Натомість з банківських виписок АТ «Укрексімбанк» за період з 01.01.2019 по 01.06.2019 вбачається, що поточний рахунок № НОМЕР_2 використовується ПАТ «Тернопільміськгаз» для виплати заробітної плати працівникам підприємства, сплати єдиного соціального внеску, інших обов`язкових платежів, зборів.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.12.2019 у справі №921/179/18 визнано неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. про арешт коштів боржника від 11.07.2019 у виконавчому провадженні ВП №59535858 в частині накладення арешту на кошти, які містяться на рахунку ПрАТ «Тернопільміськгаз» № НОМЕР_1 , відкритому у філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у м.Тернополі, які (кошти) призначені для виплати заробітної плати працівникам, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ПАТ «Тернопільміськгаз» та сплати інших платежів до бюджету України; визнано неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. про арешт коштів боржника від 22.07.2019 у виконавчому провадженні ВП №59535858 в частині накладення арешту на кошти, які містяться на рахунку ПрАТ «Тернопільміськгаз» № НОМЕР_1 , відкритому у філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у м.Тернополі, які (кошти) призначені для виплати заробітної плати працівникам, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ПАТ «Тернопільміськгаз» та сплати інших платежів до бюджету України; зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. скасувати постави про арешт коштів боржника від 11.07.2019 та 22.07.2019 у виконавчому провадженні ВП №59535858 в частині арешту на грошові кошти, які використовуються для виплати заробітної плати, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ПАТ «Тернопільміськгаз» та сплати інших платежів до бюджету України, що знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_1 , відкритому у філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у м.Тернопіль.

Ухвала суду мотивована тим, що відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Необхідно також зазначити, що як у скарзі на дії виконавця, так і в оскаржуваній ухвалі допущено описку у номері рахунку, а саме вказано НОМЕР_1 замість НОМЕР_2.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

АТ «Укртрансгаз» подано апеляційну скаргу на вищезазначену ухвалу суду першої інстанції, в якій просить скасувати ухвалу суду, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги. У своїй апеляційній скарзі скаржник зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушив норми матеріального та процесуального права. Так, скаржник зазначає, що відповідно до п.1 ч.4ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» однією з правових підстав для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є документальне підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Натомість ПрАТ «Тернопільміськгаз» свої вимоги фактично підтверджує реєстром платіжних документів по рахунку № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Укрексімбанк» в період з 01.01.2019 по 01.06.2019. Окрім цього, скаржник зазначає, що відповідно до ст. 52 Закону «Про виконавче провадження» арешт на кошти накладається згідно інформації податкових органів про відкриті в установах банків рахунки. Інформацію про спецпризначення рахунків податкові органи не надають. Апелянт наголошує, що ідентифікувати рахунки за характером їх призначення за номером або кодом бюджетної класифікації неможливо, таку інформацію повинен надати боржник або сама установа банку про прийнятті постанови до виконання або її відмови у прийнятті до виконання. А відтак позивач стверджує, що приватним виконавцем при винесенні оскаржуваних боржником постанов про арешт коштів боржника у ВП №59535858 були повністю дотримані вимоги чинного законодавства, що регулюють порядок примусового виконання рішення суду.

Приватним виконавцем подано пояснення по суті апеляційної скарги, в яких просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виходячи з п.1 постанови, згідно якої зазначено «накласти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику. А отже, вказане свідчить про дотримання приватним виконавцем вимог законодавства, а банк повинен був повідомити приватного виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Інших клопотань, заяв в порядку ст.207 ГПК України сторонами заявлено не було.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні представниками сторін викладено доводи по суті апеляційної скарги.

Оцінка суду.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Одночасно згідно п.2 ч.2 ст.48 зазначеного Закону заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч.3 ст.52, абз.2 ч.2 ст.59 цього ж Закону не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Суд апеляційної інстанції зазначає також таке.

Приписами п.1 ч.4 ст.59 вказаного Закону передбачено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З огляду на вищенаведені норми законодавства випливає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст. 52 Закону повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч.4 ст. 59 цього ж Закону.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Вищезазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 905/361/19.

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати. З установлених судами обставин вбачається, що рахунок боржника НОМЕР_2, на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є поточним рахунком боржника, якій використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі виплати заробітної плати. На цьому рахунку зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати заробітної плати. Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Крім цього, Банк, на який нормами ст.52 Закону покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку НОМЕР_2 виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Разом з тим кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Згідно із частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч.4 ст.59 Закону на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази звернення боржника до виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі і клопотанням про зняття арешту.

За викладених обставин, відсутні правові підстави вважати дії та рішення приватного виконавця неправомірними, а скаргу обґрунтованою.

Відповідно до ст. 277 ГПК України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції здійснив неправильне тлумачення вищенаведених норм Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки апелянтом доведено належними доказами та обставинами справи обґрунтованість вимог, викладених у апеляційній скарзі, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову задоволенні скарги на дії та рішення приватного виконавця.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що апеляційна скарга задоволена повністю, судовий збір у розмірі 1 921,00 грн необхідно покласти на боржника - ПрАТ «Тернопільміськгаз».

Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз», м. Київ задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.12.2019 у справі №921/179/18 скасувати. Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ПрАТ «Тернопільміськгаз» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігора Миколайовича.

3. Стягнути з ПрАТ «Тернопільміськгаз» (вул. Митрополита Шептицького, 20, м. Тернопіль, 46008, ідентифікаційний код - 21155959) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021, ідентифікаційний код - 30019801) 1921 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Господарському суду Тернопільської області видати наказ на виконання цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Західний апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 03.07.2020

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді В.М. Гриців

О.В. Зварич