ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/644/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Волевському Л.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45)
до Товариства з обмежено відповідальністю "Здравофарм" (62430, Харківська обл., сел. Сороківка, вул. Успенська, буд. 6)
про про стягнення 85500,00 грн. та зобов`язання виконати рішення
за участю представників:

позивача - Тевелєва Ю.В., довіреність №300-122/01-107 від 24.09.2019

відповідача - Болгова О.М., довіреність № без номеру від 16.06.2020

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Харківської області подано позов Антимонопольного комітету України (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Здравофарм" (відповідач) про стягнення пені у розмірі 85500,00 грн. та зобов`язання Товариству з обмеженою відповідальністю "Здравофарм" виконати п. 2 резолютивної частини рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 23.05.2018 №4-р/тк, а саме: припинити порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, зазначене в п. 1 резолютивної частини рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 23.05.2018 № 4-р/тк, шляхом припинення використання позначення "БІЛЕ ВУГІЛЛЯ-ЗДРАВОФАРМ", яке є схожим на знак для товарів та послуг "Біле Вугілля", під час здійснення господарської діяльності.

Позов обґрунтовано тим, що за результатами розгляду справи №3/20-78-17 про порушення ТОВ "Здравофарм" законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України прийнято Рішення від 23.05.2018 № 4-р/тк, яким визнано, що відповідач - ТОВ "Здравофарм" вчинило порушення, передбачене ст. 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», у вигляді неправомірного використання позначення «БІЛЕ ВУГІЛЛЯ-ЗДРАВОФАРМ» без дозволу (згоди) товариства з обмеженою відповідальністю «Омніфарма Київ», яке раніше почало використовувати схожий знак для товарів та послуг «Біле Вугілля» у своїй господарській діяльності, що може призвести до змішування діяльності ТОВ «Здравофарм» з діяльністю ТОВ «Омніфарма Київ». За зазначене порушення, на відповідача накладено штраф у розмірі 100000,00 грн. Також, за вказане порушення зобов`язано відповідача припинити порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, зазначене в п. 1 резолютивної частини Рішення № 4-р/тк, шляхом припинення використання позначення «БІЛЕ ВУГІЛЛЯ-ЗДРАВОФАРМ», яке с схожим на знак для товарів та послуг «Біле Вугілля», під час здійснення господарської діяльності.

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом даної справи складається з суми сплаченого судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 4204,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 07.04.2020 об 11:00.

26.03.2020 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 7736) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 07.04.2020 клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи задоволено та підготовче засідання відкладено на 12.05.2020 на 10:30, відповідно до п.3 ч.2 ст.183 ГПК України.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 12.05.2020 клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи задоволено та підготовче засідання відкладено на 25.05.2020 на 10:00, відповідно до п.3 ч.2 ст.183 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.06.2020 на 09:30.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 09.06.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 23.06.2020 до 10:00.

Позивач у судове засідання 23.06.2020 з`явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити, стягнути з відповідача пеню у розмірі 85500,00 грн. та зобов`язати ТОВ "Здравофарм" виконати п. 2 резолютивної частини рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 23.05.2018 №4-р/тк, а саме: припинити порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, зазначене в п. 1 резолютивної частини рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 23.05.2018 № 4-р/тк, шляхом припинення використання позначення "БІЛЕ ВУГІЛЛЯ-ЗДРАВОФАРМ", яке є схожим на знак для товарів та послуг "Біле Вугілля", під час здійснення господарської діяльності.

Відповідач у судове засідання 23.06.2020 з`явився, проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, у судовому засіданні 23.06.2020 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду по даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, господарським судом встановлено наступне:

Рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України 23.05.2018 № 4-р/тк (далі - Рішення № 4-р/тк) у справі № 3/20-78-17 визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Здравофарм" вчинило порушення, передбачене статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді неправомірного використання позначення «БІЛЕ ВУГІЛЛЯ-ЗДРАВОФАРМ» без дозволу (згоди) Товариства з обмеженою відповідальністю "Омніфарма Київ", схожого на знак для товарів та послуг «Біле Вугілля», яке раніше почало використовувати ТОВ "Омніфарма Київ" у своїй господарській діяльності, що може призвести до змішування діяльності ТОВ "Здравофарм" із діяльністю ТОВ "Омніфарма Київ".

За вищевказане порушення, згідно з п. 3 вказаного Рішення на ТОВ "Здравофарм" накладено штраф у розмірі 100000,00 грн.

Також, відповідно до п. 2 вище означеного Рішення зобов`язано ТОВ "Здравофарм" припинити порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, зазначене в пункті 1 резолютивної частини Рішення № 4-р/тк, шляхом припинення використання позначення «БІЛЕ ВУГІЛЛЯ- ЗДРАВОФАРМ», яке є схожим на знак для товарів та послуг «Біле Вугілля», під час здійснення господарської діяльності.

Копія Рішення № 4-р/тк вручена 01.06.2018 під розписку уповноваженому представнику ТОВ "Здравофарм" Вардась Д.О. разом із супровідним листом Комітету від 30.05.2018 за вих. № 127-26/09-6526 (т.І а.с. 20-21).

Отже, строк сплати штрафу, накладеного Рішенням № 4-р/тк, закінчився 01.08.2018 р.

Так, із обставин справи вбачається, що відповідач не погодився із Рішенням № 4-р/тк позивача та оскаржив його до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2018 відкрито провадження у справі № 910/9784/18 за позовом ТОВ «Здравофарм» до Комітету про визнання недійсним Рішення № 4-р/тк (т.І а.с. 22-23).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 по справі №910/9784/18 в задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Здравофарм" відмовлено повністю (т.І а.с. 24-36).

Так, із обставин справи слідує, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 по справі № 910/9784/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Здравофарм" на зазначене рішення Господарського суду міста Києва (т.І а.с. 37-39).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2019 по справі № 910/9784/18 апеляційну скаргу ТОВ "Здравофарм" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 по справі №910/9784/18 залишено без змін (т.І а.с. 40-51).

За твердженнями позивача, які відповідачем не спростовані, останній не оскаржував до касаційної інстанції Рішення № 4-р/тк у визначений чинним законодавством строк. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Отже, Рішення № 4-р/тк є чинним та відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» є обов`язковим до виконання.

Так, із матеріалів справи вбачається, що 12.06.2019 відповідачем було сплачено штраф у розмірі 100000,00 грн., про що свідчить копія платіжного доручення № 273 від 12.06.2019 (т.І а.с. 52), що підтверджує сплату штрафу, накладеного Рішенням № 4-р/тк.

Позивачем у позові наголошено, що штраф, накладений Рішенням № 4-р/тк, сплачено відповідачем до державного бюджету після закінчення двомісячного строку, а саме 12.06.2019.

З урахуванням наведеного, за прострочення сплати штрафу, накладеного Рішенням № 4-р/тк, позивач надіслав відповідачу претензію від 15.10.2019 за вих. № 300-20.3/01-13204 про необхідність сплатити пеню (т.І а.с. 53-55).

Однак, позивачем наголошено про те, що від відповідача документів, що підтверджують сплату пені за прострочення сплати штрафу, накладеного Рішенням № 4-р/тк, та виконання зобов`язання резолютивної частини Рішення № 4-р/тк позивач так і не отримав.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання адміністративно-господарські санкції, в тому числі, адміністративно-господарський штраф (ч.1 ст.239 Господарського кодексу України).

При цьому, у частині 1 статті 241 Господарського кодексу України вказано, що адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Згідно з приписами ст. 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі, про зобов`язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності визначено Законом України "Про захист економічної конкуренції".

Означений нормативно - правовий акт спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

У відповідності до змісту ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, антиконкурентні узгоджені дії.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі, про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об`єднання, суб`єктів господарювання: юридичних осіб; фізичних осіб; групу суб`єктів господарювання - юридичних та/або фізичних осіб, що відповідно до статті 1 цього Закону визнається суб`єктом господарювання, у випадках, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч.1 ст.52 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

За приписами ст. 56 вказаного нормативно-правового акту рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Згідно з ч.7 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

При цьому, відповідно до положень абз.2 ч.1 ст.42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

Судом встановлено, що строк давності притягнення відповідача до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції в розумінні ст. 42 зазначеного Закону не сплинув, оскільки прийняття рішення відбулось в межах п`ятирічного строку з моменту вчинення товариством порушення конкурентного законодавства.

Відповідно до ч. 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

12.06.2019 відповідачем було сплачено штраф у розмірі 100000,00 грн., про що свідчить копія платіжного доручення № 273 від 12.06.2019 (т.І а.с. 52), що підтверджує сплату штрафу, накладеного Рішенням № 4-р/тк.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача 85500,00 грн. пені, позивачем враховано, що нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного Рішенням № 4-р/тк, зупинялось з 26.07.2018 до 20.12.2018 (розгляд справи №910/9784/18 Господарським судом міста Києва) та з 11.02.2019 до 06.06.2019 (розгляд справи № 910/9784/18 Північним апеляційним господарським судом). А саме, за розрахунком пені станом на 11.06.2019 включно:

Період нарахування пені за прострочення сплати штрафу:

З 21.12.2018 по 10.02.2019 включно та з 07.06.2019 по 11.06.2019 включно.

Кількість днів прострочення сплати штрафу становить 57 днів.

Розмір пені за один день прострочення сплати штрафу становить:

100 000 х 1,5 % = 1 500 гривень, де

100 000 гривень - розмір штрафу, накладеного Рішенням № 4-р/тк;

1.5 % - відсоток від суми штрафу відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

За 57 днів прострочення сплати штрафу сума пені становить: 1 500 х 57 = 85 500 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Комітету. Отже, розмір пені становить 85500,00 грн.

Частиною 9 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Доводи відповідача, які викладено у відзиві на позовну заяву судом відхиляються, оскільки надані позивачем нарахування здійснені позивачем вірно та перевірені судом.

Отже, викладені обставини у їх сукупності свідчать про законність і обґрунтованість позовних вимог Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Здравофарм" про стягнення пені в розмірі 85500,00 грн.

Щодо вимог про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Здравофарм" виконати п. 2 резолютивної частини рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 23.05.2018 №4-р/тк, суд виходить з наступного.

Правовідносини, пов`язані з обмеженням монополізму та захистом суб`єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, розглядаються господарськими судами.

Пунктом 7 частиною 1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, підвідомчі господарським судам.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Приписами статті 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до частини 1 статті 22 цього Закону розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (частина 2 статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Згідно статті 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про зобов`язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Як вже встановлено судом, Рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України 23.05.2018 № 4-р/тк у справі № 3/20-78-17 визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Здравофарм" вчинило порушення, передбачене статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді неправомірного використання позначення «БІЛЕ ВУГІЛЛЯ-ЗДРАВОФАРМ» без дозволу (згоди) Товариства з обмеженою відповідальністю "Омніфарма Київ", схожого на знак для товарів та послуг «Біле Вугілля», який раніше почало використовувати ТОВ "Омніфарма Київ" у своїй господарській діяльності, що може призвести до змішування діяльності ТОВ "Здравофарм" із діяльністю ТОВ "Омніфарма Київ".

За вказане порушення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Здравофарм" відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення 23.05.2018 № 4-р/тк покладено зобов`язання припинити порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, зазначене в пункті 1 резолютивної частини Рішення № 4-р/тк, шляхом припинення використання позначення «БІЛЕ ВУГІЛЛЯ- ЗДРАВОФАРМ», яке с схожим на знак для товарів та послуг «Біле Вугілля», під час здійснення господарської діяльності.

Предметом розгляду даної справи є стягнення пені та зобов`язання відповідача виконати рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 23.05.2018 № 4-р/тк по справі № 3/20-78-17 в частині припинення порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, зазначене в пункті 1 резолютивної частини Рішення № 4-р/тк, шляхом припинення використання позначення «БІЛЕ ВУГІЛЛЯ- ЗДРАВОФАРМ», яке с схожим на знак для товарів та послуг «Біле Вугілля», під час здійснення господарської діяльності.

Як вже було встановлено судом, Рішення № 4-р/тк від 23.05.2018 є чинним та відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» є обов`язковим до виконання, зокрема, в частині виконання Відповідачем зобов`язання щодо припинення порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, зазначене в пункті 1 резолютивної частини Рішення № 4-р/тк, шляхом припинення використання позначення «БІЛЕ ВУГІЛЛЯ- ЗДРАВОФАРМ», яке с схожим на знак для товарів та послуг «Біле Вугілля», під час здійснення господарської діяльності.

При цьому, відповідач не звертався до позивача з вимогами щодо наступного продовження строку виконання Рішення у зв`язку з наявними на це підставами, у зв`язку з чим, враховуючи, що як станом на дату звернення з позовом до суду, так і станом на дату розгляду справи по суті Рішення не виконане, доказів його виконання Відповідачем суду не надано, та в матеріалах справи такі докази відсутні, з урахуванням чого суд доходить висновку про наявність підстав для звернення позивачем з даним позовом до суду для зобов`язання відповідача виконати Рішення.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Одночасно, надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення означеної статті повністю узгоджуються з приписами ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року.

Враховуючи викладене, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, надавши оцінку всім обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам та повідомленим Антимонопольним комітетом України господарському суду обставинам, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача виконати рішення є обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи, та відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про повне задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в розмірі 4204,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмежено відповідальністю "Здравофарм" (62430, Харківська обл., сел. Сороківка, вул. Успенська, буд. 6, ідентифікаційний код 36458995) в дохід загального фонду Державного бюджету України, отримувач: УК у Солом`янському районі міста Києва, , банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA0026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100) - пеню у розмірі 85500,00 грн.

3. Зобов`язати Товариство з обмежено відповідальністю "Здравофарм" (62430, Харківська обл., сел. Сороківка, вул. Успенська, буд. 6, ідентифікаційний код 36458995) виконати п. 2 резолютивної частини рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 23.05.2018 № 4-р/тк, а саме: припинити порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, зазначене в п. 1 резолютивної частини рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 23.05.2018 № 4-р/тк, шляхом припинення використання позначення «БІЛЕ ВУГІЛЛЯ-ЗДРАВОФАРМ», яке є схожим на знак для товарів та послуг «Біле Вугілля», під час здійснення господарської діяльності.

4. Стягнути з Товариства з обмежено відповідальністю "Здравофарм" (62430, Харківська обл., сел. Сороківка, вул. Успенська, буд. 6, ідентифікаційний код 36458995) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ідентифікаційний код 00032767) - 4204,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "02" липня 2020 р.

Суддя Є.М. Жиляєв