ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" липня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1859/20

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєнтуріс» б/н від 30.06.2020 року (вх. №113/20 від 30.06.2020 року) про забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій

відповідно до позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєнтуріс», с. Проліски, Бориспільський р-н, Київська область

до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго», м. Вишневе, Київська область

про визнання недійсним одностороннього правочину

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вєнтуріс» звернулось до Господарського суду Київської області з заявою про забезпечення позову б/н від 30.06.2020 року (вх. №113/20 від 30.06.2020 року) шляхом заборони Приватному акціонерному товариству «Київобленерго» вчиняти певні дії, а саме, припиняти постачання електричної енергії на об`єкт Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєнтуріс», розташований за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Промислова, буд. 3.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що 27.06.2020 року позивачем від ПрАТ «Київобленерго» отримано попередження №К04-01 від 19.06.2020 року про розірвання Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та припинення електропостачання з 01.07.2020 року на об`єкті Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєнтуріс», який розташований за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Промислова, буд. 3.

Заявник зазначає, що незаконні та протиправні дії ПрАТ «Київобленерго» щодо припинення електропостачання ТОВ «Вєнтуріс» призведуть до зупинення господарської діяльності підприємств, які здійснюють свою діяльність на об`єкті позивача та отримують електроенергію з електроустановок позивача і як наслідок такі дії завдадуть шкоди позивачу та третім особам.

Вказані обставини, на думку заявника, свідчать про порушення вимог законодавства у сфері електроенергетики, порушують договірні зобов`язання, зокрема, за Договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №220072265 від 01.01.2020 року, укладеного між ПрАТ «Київобленерго» та ТОВ «Вєнтуріс».

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За змістом вищенаведеної норми, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

З урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 11 ст. 137 ГПК України).

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.03.2018 року у справі №904/5971/17, постанові від 07.06.2018 року у справі №910/23468/17, постанові від 04.06.2018 року у справі №910/23741/17, постанові від 04.05.2018 року у справі №910/339/18.

Разом з цим, у п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову від 26.12.2011 р. №16 роз`яснено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд також зазначає, що метою застосування заходів до забезпечення позову є створення умов для подальшого виконання рішення суду, тому при обранні заходів до забезпечення позову слід враховувати зміст позовних вимог. Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Предметом позовної заяви б/н від 30.06.2020 року (вх. №187/20 від 30.06.2020 року), яку подано ТОВ «Вєнтуріс» до суду є вимога про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого ПрАТ «Київобленерго» та оформленого повідомленням №К-04-01 від 19.06.2020 року про припинення електропостачання та розірвання Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №220072265 від 01.01.2019 року.

Предметом розгляду даної заяви є вимога заявника про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ПрАТ «Київобленерго» припиняти електропостачання на об`єкт ТОВ «Вєнтуріс», розташований за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Промислова, буд. 3.

З правового аналізу позовної вимоги та вимоги, викладеної заявником у заяві про забезпечення позову, судом встановлено, що вжиття заявленого заходу до забезпечення позову буде фактично тотожним можливому задоволенню позовних вимог до вирішення спору по суті.

Заявником також не обґрунтовано, яким чином відмова у забороні припинення електропостачання унеможливить виконання рішення суду, у випадку, якщо спір буде вирішено на користь позивача.

Суд зазначає, що подання ТОВ «Вєнтуріс» позовної заяви, предметом якої є, зокрема, вимога немайнового характеру про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого ПрАТ «Київобленерго» та оформленого повідомленням №К-04-01 від 19.06.2020 року, при цьому, визнання правочину недійсним не потребує видачі наказу, а відтак, навіть, за умови задоволення цієї вимоги, рішення суду не потребує вчинення жодних дій стосовно його виконання, оскільки, право позивача захищається, зокрема, шляхом визнання факту, а не передачі майна чи вчинення певних дій. Тобто, обставини, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення відсутні.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки, зобов`язання заборонити ПрАТ «Київобленерго» припиняти електропостачання на об`єкті ТОВ «Вєнтуріс» фактично задовольняє позовну вимогу, яку заявив позивач у поданій позовній заяві, без вирішення спору по суті.

За таких обставин, враховуючи викладене заява ТОВ «Вєнтуріс» про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 37, 86, 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Вєнтуріс» (08322, Київська область, Бориспільський р-н, с. Проліски, вул. Промислова, буд. 3, офіс 24, ) у задоволенні заяви б/н від 30.06.2020 року (вх. №113/20 від 30.06.2020 року) про забезпечення позову шляхом заборони Приватному акціонерному товариству «Київобленерго» (08132, Київська область, Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 2-Б, ) вчиняти певні дії, а саме, припиняти постачання електричної енергії на об`єкт Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєнтуріс» який розташований за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Промислова, буд. 3.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту її складення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.Г. Заєць