ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"23" червня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/700/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Тарасенко Ю.Г.,

за участю представників:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу №916/700/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (02152, м.Київ, пр. Павла Тичини, № 1-В, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Пилипенко Наталії Петрівни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

про стягнення 156 437, 73 грн.,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та аргументів учасників справи.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Пилипенко Наталії Петрівни про стягнення 156 437 грн. 73 коп., що складається з 18 232 грн. 19 коп. - сума заборгованості за лізинговими платежами, 35 447 грн. 42 коп. - сума заборгованості за платежами за фактичне використання об`єкту лізингу, 387 грн. 85 коп. - сума 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за лізинговими платежами та за платежами за фактичне використання об`єкту лізингу, 1 292 грн. 84 коп. - сума нарахованої пені у розмірі 10% від простроченої заборгованості, 101 077 грн.43 коп.- сума інших витрат за Договором про фінансовий лізинг.

Так, позивач зазначає, що 03.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та Фізичною особою-підприємцем Пилипенко Наталією Петрівною укладено Договір про фінансовий лізинг №00016188 з додатками до Договору лізингу, а саме: Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) та Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (які разом із Договором про фінансовий лізинг спільно іменуються як «Контракт»), що є невід`ємними частинами Договору.

Об`єктом (предметом) лізингу, згідно з п. 3.1. Загальних умов, є транспортний засіб, зазначений у Контракті. Детальна характеристика (індивідуалізація) об`єкту лізингу визначена сторонами в Договорі лізингу, відповідно до якої ним є транспортний засіб типу Audi А3 Lim.2.0 TDI Dynamic, 2015 року виробництва, шасі № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 .

Відповідно до п.п.3.2. та 3.1. Загальних умов, лізингодавець прийняв на себе зобов`язання придбати у власність об`єкт лізингу, який був обраний відповідно до специфікації лізингоодержувачем та повною мірою відповідає вимогам лізингоодержувача. Лізингоодержувач на власний розсуд здійснив вибір дилера-продавця, у якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало об`єкт лізингу.

Окрім цього, в розділі «Умови лізингу» зазначається, що усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях відповідно до пунктів 6.3. та 6.4. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

Отже, як вказує позивач, сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов Контракту (п.21. Загальних умов), а саме: предмет лізингу та його вартість; строк, на який надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); початок та кінець строку лізингу, розмір першого лізингового платежу, щомісячний платіж; графік платежів; умови передачі предмета лізингу у власність лізингоодержувача після закінчення строку лізингу та інше.

Позивач стверджує, що своїм підписом у вищевказаних документах відповідачем підтверджено, що він ознайомився та зрозумів усі умови цього Договору про фінансовий лізинг, Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, рахунків для лізингових платежів/Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), а також погоджується, що всі вищезазначені документи є невід`ємними частинами цього Договору про фінансовий лізинг та мають обов`язкову силу по відношенню до лізингоодержувача.

На виконання умов Договору лізингу позивачем придбано об`єкт лізингу та отримано право власності на об`єкт лізингу, що передбачено п. 3.2. Загальних умов. Згідно з актом прийому-передачі від 18.05.2018 позивач передав, а лізингоодержувач отримав у користування під виплату лізингових платежів об`єкт лізингу, яким є транспортний засіб типу Audi А3 Lim. 2.0 TDI Dynamic, 2015 року виробництва, шасі № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Враховуючи викладене, на думку позивача, договірні зобов`язання позивача за Договором про фінансовий лізинг №00016188 від 03.0502018 виконані повністю, а виконання в розумінні ст. ст. 527, 530 та 532 ЦК України здійснено належним чином.

Як зазначає, позивач, відповідно до Графіку платежів, перший лізинговий платіж підлягав статі 03.05.2018, а останній - 15.04.2023. Чергові лізингові платежі сплачуються щомісячно на відповідну дату поточного місяця, що погоджена сторонами у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів.

Згідно з п. 6.5. Загальних умов, лізингові платежі перераховуються лізингоодержувачем на рахунок зазначений ТОВ «Порше Лізинг Україна» у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів. Окрім цього в п. 6.3. Загальних умов визначено, що сторони погоджуються, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за цим Контрактом на користь позивача, відображають справедливу вартість об`єкта лізингу.

Позивач стверджує, що відповідно до умов укладеного Договору лізингу, виставив відповідачу відповідні рахунки-фактури на оплату чергових (щомісячних) лізингових платежів, що охоплюють лізингові періоди за вересень 2019 року по жовтень 2019 року, які, в порушення викладених норм чинного законодавства та положень укладеного Контракту, залишилися несплаченими відповідачем у строки, визначені у Плані відшкодування, внаслідок чого, за лізингоодержувачем виникла заборгованість по сплаті лізингових платежів в сумі 18 232 грн. 19 коп.

Крім того, якщо лізингоодержувач, відповідно до в п.8.3.2. Загальних умов, повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів, ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право розірвати або відмовитись від Контракту і витребувати об`єкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса. Таке ж право позивача передбачено в п. 12.6.1. Загальних умов.

Отже, враховуючи неодноразові прострочення з оплати лізингових платежів зі сторони лізингоодержувача та у зв`язку з тим, що такі прострочення тривали більше 30 днів, позивачем, з метою захисту свого права шляхом припинення зобов`язання та реалізації положень ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про фінансовий лізинг», у жовтні 2019 року на адресу відповідача направлено вимогу за №00016188 від 16.10.2019 про сплату заборгованості за договором, повернення об`єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору.

В наведеній вимозі позивач, серед іншого, повідомив про відмову від Договору про фінансовий лізинг № 00016188 та вимагав від відповідача повернути транспортний засіб типу Audi А3 Lim.2.0 TDI Dynamic, 2015 року виробництва, шасі № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» за адресою: Україна, місто Київ, пр-т Павла Тичини, буд. 1-В, офіс «В», впродовж 10 (десяти) робочих днів з дня доставки цього повідомлення на адресу місця знаходження відповідача.

Однак, як зазначено в позовній заяві, вимога позивача щодо повернення об`єкту лізингу була проігнорована відповідачем. Враховуючи зазначене, позивач вимушений був скористатись своїм правом вилучити (повернути) об`єкт лізингу без попередньої згоди лізингоодержувача в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса.

10.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2578, стосовно повернення відповідачем на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» об`єкта фінансового лізингу. 16.12.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діною Петрівною на підставі виконавчого напису нотаріуса № 2578 від 10.12.2019 було відкрито виконавче провадження № 60898067 та 17.12.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. у межах вказаного виконавчого провадження повернуто об`єкт лізингу від відповідача до позивача.

Крім того, у зв`язку із невиконанням відповідачем умов Контракту та неповерненням об`єкту лізингу, керуючись п.6.18 Контракту, позивачем нараховано плату за фактичне користування об`єктом лізингу згідно з рахунками за листопад 2019 - грудень 2019 на загальну суму 35 447 гри. 42 коп., а також 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем в розмірі 387 грн. 85 коп., суму пені у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки заборгованості відповідачем за Договором лізингу в розмірі 1 292 грн. 84 коп. та збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням стороною своїх зобов`язань за Контрактом, загальна сума яких складає 101 077 грн. 43 коп.

В обґрунтування позову позивачем було зазначено, що враховуючи факт порушення відповідачем умов Договору лізингу, для забезпечення відновлення порушеного відповідачем права позивача, Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» понесено витрати за Договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21 червня 2012 року, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю „Юридична компанія „Тріпл Сі" надало Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» юридично-консультаційні послуги по клієнту ФОП Пилипенко Наталія Петрівна, що підтверджується Актом наданих послуг № 75 від 11.12.2019, Актом наданих послуг № 79 від 17.12.2019 та Актом наданих послуг № 80 від 17.12.2019, а також платіжними дорученнями, відповідно до яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» здійснило оплату в повному обсязі.

За твердженнями позивача, абзац перший пункту 12.9 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу закріплює, що упущеною вигодою вважається саме різниця між несплаченими лізинговими платежами та сумою грошових коштів, що було фактично отримано Порше Лізинг Україна в результаті продажу об`єкту лізингу, або якщо об`єкт лізингу залишився у власності Порше Лізинг Україна, ринковою вартістю об`єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства.

Тобто, як вказує позивач, зазначена різниця є тими коштами, які б позивач отримав у випадку належного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором лізингу. З вищезазначеного, за посиланням позивача, випливає, що встановлена пунктом 12.9 Загальних умов упущена вигода узгоджується з визначенням упущеної вигоди закріпленим у Господарському кодексу України та Цивільному кодексі України.

Також позивач посилався на абзац 3 ст. 225 ГК України, згідно до якого до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною. Згідно із пунктом 2 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідач відзив на позов не надав, своїм правом на захист не скористався.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2020 позовна заява вх.№727/20 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

Частиною 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

За змістом ст. 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

20.03.2020 ухвалою Господарського суду Одеської області позовну заяву (вх.№727/20 від 16.03.2020) прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено розгляд справи на 16.04.2020 о 12:00 год..

09.04.2020 до Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання (вх.№ 9079/20) про розгляд справи за відсутності позивача, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» просило суд провести судове засідання, яке призначено на 16.04.2020р. о 12:00 год. за відсутності представника позивача та ухвалити рішення у даній справі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" введено з 12.03.2020 до 03.04.2020, який за рішенням КМУ було продовжено, на усій території України карантин, заборонено відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Спортивні заходи дозволяється проводити без участі глядачів (уболівальників).

Розпорядженням Одеського міського голови від 15.03.2020 №218 "Про тимчасове зупинення роботи об`єктів загального користування, розташованих у м. Одесі, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19" з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19 з 16.03.2020 з 00:00 на території міста Одеси тимчасово зупинена робота об`єктів загального користування незалежно від форми власності та підпорядкування з присутністю більше 10 осіб, розташованих у м. Одесі, до особливого розпорядження міського голови та скасування обмежувальних заходів, а саме: кінотеатрів, театрів, музеїв, галерей, бібліотек та інших культурних і розважальних закладів; дитячих розважальних центрів та клубів, майданчиків, у тому числі спортивних; фітнес-клубів, тренажерних залів, басейнів, спортивних майданчиків та стадіонів; зоопарків, водних парків, парків атракціонів; усіх магазинів, крім продуктових та аптек; торговельно-розважальних центрів; будівельних ринків та інших (крім продуктових); ресторанів, закладів громадського харчування, серед іншого у готелях, барів, клубів, кафе, дискотек, пабів; інших закладів та установ (на розсуд та під особисту відповідальність керівника).

Рішенням зборів суддів Господарського суду Одеської області від 16.03.2020 у зв`язку з оголошеним на державному рівні карантином та необхідністю запобігання поширенню коронавірусу COVID-19, з метою недопущення створення загрози життю та здоров`ю працівників апарату суду, суддів, учасників судових справ та відвідувачів суду - рекомендовано перенести призначені до 03.04.2020 судові засідання на строк після оголошеного у державі карантину.

За таких обставин, враховуючи неявку представників сторін в судове засідання, у зв`язку з оголошеним на державному рівні карантином та необхідністю запобігання поширенню коронавірусу COVID-19, з метою недопущення створення загрози життю та здоров`ю працівників апарату Господарського суду Одеської області, суддів, учасників судових справ та відвідувачів суду, Суд ухвалою від 16.04.2020 відклав судове засідання по справі на 12.05.2020 об 11:40 год, та повідомив сторони про час та місце наступного судового засідання.

12.05.2020 ухвалою суду, враховуючи введення в Україні карантину на період з 12.03.2020р. до 03.04.2020р., який за рішенням КМУ продовжено до 22.05.2020р. включно, з огляду на рекомендації РСУ, викладені у листі №9рс-186/20 від 16.03.2020р., зважаючи на положення п.3 ч.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)», який набрав законної сили 02.04.2020, за умови неможливості явки сторін у судове засідання в умовах карантину, з метою забезпечення реалізації права сторін на доступ до правосуддя, у тому числі через особисту присутність під час розгляду справи, подання у обумовлені ГПК України в умовах карантину строки заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань, розгляд справи №916/700/20 було призначено до слухання у судовому засіданні після закінчення дії карантину на 25.05.2020 об 11:00 год.

У судове засідання, яке відбулось 25.05.2020, відповідач - Фізична особа-підприємець Пилипенко Наталія Петрівна з`явилась. Відповідачем було надано усні пояснення по суті позовних вимог та зазначено суду, що він заперечує проти заявлених позовних вимог.

25.05.2020 у судовому засіданні по справі № 916/700/20 оголошено протокольно перерву до 04.06.2020 об 11:20 год., про що ухвалою суду від 25.05.2020 повідомлено позивача ТОВ «Порше Лізинг Україна» в порядку ст. 120 Господарського процесуального кодексу України.

04.06.2020 ухвалою Господарського суду Одеської області відкладено судове засідання та повідомлено представників сторін по справі №916/700/20: Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та Фізичну особу-підприємця Пилипенко Наталію Петрівну про судове засідання, яке відбудеться 23.06.2020 о 12:40 год.

В судове засідання, призначене на 23.06.2020, учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідачем - Фізичною особою-підприємцем Пилипенко Наталією Петрівною відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, про дату, час та місце проведення судового засідання відповідача було належним чином повідомлено шляхом скерування на його юридичну адресу ухвали суду, яку останнім отримано 15.06.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання (вх. №26533/20 від 19.06.2020).

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що учасники справи повідомлені належним чином, а також відсутність жодних клопотань про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

В ході розгляду даної справи Господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст.248 ГПК України.

Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України судом були з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також безпосередньо досліджені всі належні та допустимі докази, наявні в матеріалах справи.

23.06.2020 судом було постановлено вступну та резолютивну частини рішення в нарадчій кімнаті.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

03 травня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (Лізингодавець) та Фізичною особою-підприємцем Пилипенко Наталією Петрівною (Лізингоодержувач) було укладено Договір про фінансовий лізинг №00016188 та додатки до нього, за умовами якого лізингодавець зобов`язався передати у розпорядження лізингоодержувача об`єкт лізингу - транспортний засіб типу Audi A3 Lim.2.0. TDI Dynamic, шасi № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , а лізингоодержувач зобов`язався прийняти об`єкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здіснення платежів згідно Договору та Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів.

Розділом 1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, які є додатком до Договору, передбачено, що Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (надалі разом із Договором про фінансовий лізинг спільно іменуються як "Контракт"), а також Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) як додаток до Контракту, що є невід`ємною його частиною, та інші додатки, що є невід`ємними його частинами, являють собою угоду між Сторонами щодо придбання об`єкту лізингу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та його передання Лізингу одержувачу (відповідно до визначених у цьому контракті значень вищезгаданих термінів) згідно з положеннями Закону України „Про фінансовий лізинг" №723/97-ВР від 16 грудня 1997 року, іншими чинними положеннями українського законодавства, Внутрішніми правилами надання послуг з фінансового лізингу Товариством з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна", затвердженим Наказом Директора Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна" №68 від 11.04.2017р.

Відповідно до п.п.3.1., 3.2., 3.3. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, об`єктом контракту є транспортний засіб, зазначений у Договорі про фінансовий лізинг (надалі - Об`єкт лізингу). Об`єкт лізингу обраний у відповідності до специфікації Лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам Лізингоодержувача. Лізингоодержувач на власний розсуд здійснив вибір Дилера-продавця, у якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» придбало Об`єкт лізину. Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» придбаває Об`єкт лізингу (отримує право власності на Об`єкт лізингу) та передає Лізингоодержувачу Об`єкт лізингу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями застосованого українського законодавства та цього контракту. Лізингоодержувач користується Об`єктом лізингу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями застосовного українського законодавства та забезпечує експлуатацію Об`єкта лізингу у відповідності до цього контракту.

В розділі „Умови лізингу" Договору лізингу зазначаються: вартість об`єкту лізингу - 703808,00 грн., авансовий платіж - 175952,00 грн., обсяг фінансування - 527856,00 грн., кількість лізингових платежів - 60, строк лізингу (місяців) - 60, лізинговий платіж - 17394,03грн., адміністративний платіж - 10557,12 грн. та процентна ставка (річна) - 18,99%.

Положеннями п. 6.1. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу сторони погодили, зокрема, що для експлуатації Об`єкта лізингу Лізингоодержувач щомісяця виплачуватиме Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» лізингові платежі у відповідності до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), що являє собою невід`ємну частину цього контракту, та інших положень контракту.

Умовами п. 6.4. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу узгоджено, що у Графіку покриття та виплати лізингових платежів (План відшкодування) відображаються Лізингові платежі з урахуванням процентів/процентної ставки за отримання та використання об`єкта лізингу, розмір яких(якої) узгоджений сторонами в Контракті. Процента ставка за Контрактом може бути фіксованою чи змінюваною відповідно до умов Контракту.

Відповідно до 5.1. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, об`єкт лізингу буде доставлений та переданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» або належним чином уповноваженою особою (дилером-продавцем) безпосередньо Лізингоодержувачу відповідно до умов Контракту.

Згідно до 5.4. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, Лізингоодержувач забезпечує оформлення доставки об`єкта лізингу шляхом підписання Лізингоодержувачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» акта приймання-передачі. Будь-які дефекти об`єкта лізингу фіксуються в акті приймання-передачі. Якщо з боку Лізингоодержувача немає заперечень в акті приймання-передачі, об`єкт лізингу вважається таким, що був прийнятих Лізингоодержувачем в ідеальному стані та відповідно до вимог останнього.

Відповідно до Акту приймання-передачі від 18.05.2018р. позивачем було передано, а Лізингоодержувачем отримано у користування під виплату лізингових платежів об`єкт лізину - транспортний засіб типу Audi A3 Lim.2.0. TDI Dynamic, шасi № НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_5 вартістю 703808,00грн.

Відповідно до п. 6.3. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, сторони погоджують, що лізингові та інші платежі, що підлягають виплаті за цим контрактом на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», відображають справедливу вартість Об`єкта лізингу. Розмір лізингових та інших платежів, що підлягають сплаті Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця, визначається в українських гривнях на день укладання Контракту та зазначається у Графіку покриття витрат та виплати Лізингових платежів (План відшкодування). При цьому діють положення щодо порядку зміни розміру лізингових платежів відповідно до умов Контракту.

Відповідно до Графіку платежів, перший лізинговий платіж підлягав сплаті 03.05.2018р., а останній - 15.04.2023р. Чергові лізингові платежі сплачуються щомісячно на відповідну дату поточного місяця, що погоджена сторонами у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування).

Як вбачається зі змісту п. 6.5. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, лізингові платежі перераховуються лізингоодержувачем на рахунок, зазначений Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування). Лізингові платежі у будь-якому разі не підлягають поверненню лізингоодержувачу, за випадком випадків визначених контрактом.

Пунктом 8.3.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу передбачено, якщо лізингоодержувач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш ніж 10 робочих днів, лізингодавець має право надіслати лізингоодержувачу першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо лізингоодержувач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту відправлення першої вимоги щодо сплати, лізингодавець надсилає в такий же спосіб другу вимогу щодо сплати, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 робочих днів. У випадку, якщо лізингоодержувач не здійснить оплату у вказаний термін, лізингодавець має право направити лізингоодержувачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від контракту в односторонньому порядку, за п. 12.6.1 договору. Сторони погодились, що невиконання зобов`язань після надіслання другої вимоги означає, що лізингоодержувач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов`язання за договором.

Згідно п. 8.3.2. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, якщо лізингоодержувач повністю або частково здійснить оплату (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів (у відповідності до Закону України "Про фінансовий лізинг") «Порше Лізинг Україна» має право розірвати контракт/відмовитися від контракту і витребувати об`єкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

Відповідно до п. 12.1. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу строк лізингу за контрактом визначається у договорі про фінансовий лізинг та Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування).

Відповідно до п. 12.6.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, Порше Лізинг Україна має право в односторонньому порядку розірвати контракт/відмовитися від контракту, та також право на повернення об`єкту лізингу, зокрема, якщо лізингоодержувач не сплатив один наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов`язання зі сплати перевищує 30 календарних днів.

Пунктом 12.13 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу сторони погодили, що у випадках, передбачених зокрема, п. 12.6 договір вважається розірваним на 10 (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони.

Згідно з п.п. 13.1., 13.2. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу лізингоодержувач зобовязаний у строки, встановлені Порше Лізинг Україна, повернути обєкт лізингу Порше Лізинг Україна у всіх випадках дострокового закінчення строку лізингу, розірвання контракту, крім випадку, коли лізингоодержувач набуває право власності на обєкт лізингу відповідно до умов контракту. Якщо лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення обєкта лізингу, Порше Лізинг Україна має право вилучити (повернути) обєкт без попередньої згоди лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку. У разі вилучення (повернення) обєкта лізингу, лізингоодержувач зобовязаий забезпечити Порше Лізинг Україна або уповноваженій нею особі вільний доступ до місця розташування обєкта лізингу, а також не перешкоджати процесу повернення обєкта лізингу

Пунктом 13.6 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу передбачено, що якщо Порше Лізинг Україна не зможе здійснити свої права на вилучення (повернення), як передбачено у цьому пункті 13, Порше Лізинг Україна матиме право на вилучення обєкта лізингу у лізингоодержувача в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса.

10 грудня 2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2578, стосовно повернення Лізингоодержувачем на користь позивача Об`єкта фінансового лізингу - транспортний засіб типу Audi A3 Lim.2.0. TDI Dynamic, шасi № НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .

16 грудня 2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. на підставі виконавчого напису нотаріуса №2578 від 10.12.2019 відкрито виконавче провадження №60898067 про повернення об`єкт лізингу від відповідача до позивача.

Актом приватного виконавця про повернення майна від 17 грудня 2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. повернуто майно від Лізингоодержувача до позивача.

Згідно п. 6.18 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, у випадку розірвання контракту/відмови від контракту за ініціативою Порше Лізинг Україна відповідно до п. 12 контракту, лізинговий платіж буде вважатись платою за користування об`єктом лізингу.

Відповідно до п. 8.2. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, у випадку прострочення сплати платежу до Лізингоодержувача застосовуються санкції: пені у розмірі 10% річних від несвоєчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу, штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані Порше Лізинг Україна (п. 8.3.1. цього контракту): 250 грн. за першу вимогу, 300грн. за другу вимогу, 350грн. за третю вимогу.

Згідно до п. 8.2.3. Договору, компенсація будь-яких витрат, понесених Порше Лізинг Україна та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нарахові/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених Лізингоодержувачем відповідно до Контракту.

Відповідно до ст. 16 Закону України „Про фінансовий лізинг", погоджені Сторонами Лізингові платежі включають: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Положеннями п. 8.2.3. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу передбачено компенсацію будь-яких витрат, понесених Позивачем та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених Лізингоодержувачем відповідно до Контракту.

Абзацом першим пункту 12.9 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу передбачено, що у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання Контракту відповідно до пункту 12 Контракту, відмови Лізингоодержувача придбати Об`єкт лізингу, як передбачено пунктом 4.2., а також якщо Порше Лізинг Україна вимагає повернення Об`єкта лізингу відповідно до інших положень Контракту, ; Лізингоодержувач зобов`язаний повернути Об`єкт лізингу за свій власний рахунок у відмінному А робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження Порше Лізинг Україна, якщо інша адреса не вказана Порше Лізинг Україна, впродовж 10 (десяти) робочих днів від дати одержання; відповідного запиту. В цей же строк Лізингоодержувач сплачує Порше Лізинг Україна будь-яку різницю між вартістю Об`єкту лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано Порше Лізинг Україна в результаті продажу Об`єкту лізингу, або якщо Об`єкт лізингу залишився у власності Порше Лізинг Україна, ринковою вартістю Об`єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства) та Лізинговими платежами, що залишились несплаченими відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), а також іншими Платежами, що залишились несплаченими Лізингоодержувачем відповідно до контракту. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою Порше Лізинг Україна та має бути відшкодована Лізингодавцю Лізингоодержувачем відповідно до умов Контракту та чинного законодавства. Зобов`язання щодо сплати такої різниці залишається чинним до моменту його виконання Лізингоодержувачем, в тому числі після закінчення строку лізингу/розірвання Контракту.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» обґрунтовано неналежним виконанням з боку Фізичної особи-підприємця Пилипенко Наталії Петрівни прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору про фінансовий лізинг №00016188 від 03.05.2018 та направлено на стягнення заборгованості у загальному розмірі 156 437, 73 грн.

4. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника), відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Положеннями ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що лізингоодержувач зобов`язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або непроведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі статтею 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

У пункті 3 частини 2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Частинами 1, 3 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Частиною 2 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Згідно з частиною 4 статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно ч. 1 до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Приписами ст. 623 Цивільного кодексу України передбачено, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин (зокрема, відшкодування заподіяних збитків) є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Також положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків, а за частинами 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено судом в судовому процесі, правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та Фізичною особою-підприємцем Пилипенко Наталією Петрівною виникли на підставі укладеного між ними 03 травня 2018 року Договору про фінансовий лізинг №00016188.

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. В пункті 6.1. розділу 6 "Лізингові платежі" Умов лізингу визначено, що для експлуатації об`єкта лізингу лізингоодержувач щомісяця виплачуватиме Порше Лізинг Україна лізингові платежі у відповідності до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування). Кожний лізинговий платіж включає в себе: відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування; частину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості об`єкта лізингу); комісії; покриття витрат, пов`язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим Контрактом та інші витрати, передбачені або прямо пов`язані з Контрактом.

Таким чином, договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору. На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем, як лізингодавцем, лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж. Згідно з п. 6.5 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу лізингові платежі перераховуються лізингоодержувачем на рахунок, зазначений Порше Лізинг Україна у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування).

Лізингоодержувач здійснює лізингові платежі відповідно до термінів, визначених у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) (п.6.10 Умов).

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Фізичною особою-підприємцем Пилипенко Наталією Петрівною прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору про фінансовий лізинг №00016188 від 03 травня 2018 року щодо своєчасної сплати лізингових платежів, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за лізинговими платежами в розмірі 18232,19 грн. - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Пунктом 12.6. Умов передбачено, що Порше Лізинг Україна має право в односторонньому порядку розірвати цей контракт/відмовитися від контракту, а також серед іншого, право на повернення об`єкта лізингу у випадку, зокрема, якщо лізингоодержувач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобовязання сплати перевищує 30 календарних днів (п.12.6.).

Згідно з п. 12.7 Умов день, що вважатиметься датою розірвання/відмови від контракту, визначається Порше Лізинг Україна у відповідному повідомленні/вимозі. Порше Лізинг Україна надсилає лізингоодержувачу письмове повідомлення/вимогу про розірвання/відмову від контракту та, за можливості, зв`язується з ним доступними телефонними засобами звязку для повідомлення про розірвання/відмову від контракту. Таке повідомлення надсилається Порше Лізинг Україна на адресу за зареєстрованим місцезнаходженням лізингоодержувача (для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців). У випадку неотримання лізингоодержувачем повідомлення/вимоги з будь-яких причин, лізингоодержувач вважається належним чином повідомлений на 10 (десятий) календарний день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується документами з відміткою ДП "Укрпошта" про прийняття повідомлення для відправки.

У випадках, передбачених пунктами 12.6. та 12.12 контракт вважається розірваним на 10-й робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони (п. 12.13 Умов).

Відповідно до п. 12.9 Умов, у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до п. 12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати об`єкт лізингу, як передбачено п. 4.2, а також якщо Порше Лізинг Україна вимагає повернення об`єкта лізингу відповідно до інших положень контракту, лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт лізингу за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження Порше Лізинг Україна, якщо інша адреса не вказана Порше Лізинг Україна, протягом 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту.

Як встановлено судом, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо сплати лізингових платежів, 16 жовтня 2019 року за вих. №00016188 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об`єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору, проте, така вимога позивача була проігнорована з боку відповідача та останній своїх зобов`язань не виконав, об`єкт лізингу у визначені строки не повернув.

Зважаючи на те, що відповідачем 25.10.2019 отримано вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об`єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору за №00016188, яка останнім була проігнорована, у зв`язку з цим на підставі п. 12.6 Договору позивач відмовився від договору про фінансовий лізинг та контракт вважається розірваним 08.11.2019, отже відповідачу повинна нараховуватись плата за користування об`єктом лізингу з моменту розірвання договору.

Пунктом 13.6 Умов передбачено, що якщо Порше Лізинг Україна не зможе здійснити свої права на вилучення (повернення), як передбачено у цьому пункті 13, Порше Лізинг Україна матиме право на вилучення об`єкта лізингу у лізингоодержувача в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса.

Судом встановлено, що 16 грудня 2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. відкрито виконавче провадження №60898067 на підставі виконавчого напису нотаріуса №2578 від 10.12.2019 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кірюхової Н.С.

17.12.2019 актом приватного нотаріуса виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. про повернення майна у межах ВП №60898067 повернуто об`єкт лізингу.

Згідно п. 6.18 Договору сторони погодили, що у випадку розірвання Договору/відмови від договору за ініціативою ТОВ «Порше Лізинг Україна» відповідно до п. 12 Договору, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об`єктом лізингу.

У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору та неповерненням об`єкту лізингу до 08.11.2019, керуючись п. 6.18 Договору, позивачем нараховано плату за фактичне користування об`єктом лізингу в період за листопад 2019 - грудень 2019 на загальну суму 35447,42 грн., що, на думку суду, не є правомірним.

Так, суд вважає, що заборгованість за період з 16.10.2019 по 08.11.2019 є заборгованістю по сплаті саме лізингових платежів, яка за розрахунком суду становить 13721,58 грн.

Проте, з врахуванням того, що позивачем самостійно не враховано вказану суму, як, заборгованість по сплаті лізингових платежів, а суд не може самостійно вийти за межі позовних вимог, задоволенню підлягає сума, розрахована позивачем у розмірі 18232,19 грн.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що умови укладеного між сторонами у справі договору про фінансовий лізинг передбачають можливість нарахування лізингодавцем плати за користування об`єктом лізингу після дострокового розірвання договору лізингу в розмірі лізингового платежу, та враховуючи, що об`єкт лізингу повернуто 17.12.2019, нарахування плати за фактичне користування об`єктом лізингу має бути здійснено саме за період з 09.11.2019 (наступний день після розірвання договору) по 16.12.2019 (останній день фактичного користування об`єктом лізингу), проте позивачем самостійно зазначено кінцеву дату розрахунку заборгованості за фактичне користування об`єктом лізингу до 15.12.2019 (включно).

Таким чином, зробивши самостійний розрахунок, суд встановив, що загальна сума заборгованості відповідача по сплаті за фактичне користування об`єктом лізингу за період з 09.11.2019 по 15.12.2019, що підлягає стягненню на користь позивача, становить 21 725,84 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 387,85 грн. 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за лізинговими платежами та за платежами за фактичне використання об`єкту лізингу.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за лізинговими платежами, суд зазначає, що перевіривши розрахунки позивача суд встановив, що останні здійснено не вірно, тому судом самостійно здійснено відповідний розрахунок.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
508.48 16.09.2019 - 10.02.2020 148 3 % 6.18
17723.71 16.10.2019 - 10.02.2020 118 3 % 171.73
Разом - - - 177.91

3% річних від суми заборгованості розраховуються за такою формулою: сума заборгованості х 3%/кількість днів у році х кількість днів прострочення сплати заборгованості.

З урахуванням здійсненого судом розрахунку 3% річних, доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в розмірі 177,91 грн.

Відповідно до п. 8.2. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, у випадку прострочення сплати платежу до Лізингоодержувача застосовуються санкції: пеня у розмірі 10% річних від несвоєчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу, штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані Порше Лізинг Україна (п. 8.3.1. цього контракту): 250 грн. за першу вимогу, 300 грн. за другу вимогу, 350грн. за третю вимогу.

Так, позивачем розрахована загальна сума пені у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки заборгованості відповідачем за договором лізингу, яка складає 1 292,84 грн.

Суд, враховуючи умови договору та перевіривши розмір заявленої позивачем пені, зазначає, що розрахунок здійснено не вірно, тому судом самостійно здійснено відповідний розрахунок.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
508.4816.09.2019 - 10.02.2020148 10 % 20.60
17723.7116.10.2019 - 10.02.2020118 10 % 572.44
Разом - - - 593.04

Отже, з урахуванням здійсненого судом розрахунку пені у розмірі 10% річних, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині стягнення з відповідача на користь позивача в розмірі 593,04 грн.

Стосовно стягнення з відповідача 3% річних та пені у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки заборгованості за час прострочення грошового зобов`язання за платежами за фактичне використання об`єкту лізингу суд зазначає наступне.

З огляду на положення статті 653, 785, 795 ЦК України, у разі якщо умови укладеного між сторонами у справі договору про фінансовий лізинг передбачають можливість нарахування лізингодавцем плати за користування об`єктом лізингу після закінчення або дострокового розірвання договору лізингу, то нарахування плати за фактичне користування об`єктом лізингу припиняється з моменту повернення лізингоодержувачем об`єкта лізингу лізингодавцю, та, відповідно, нарахування плати за фактичне користування об`єктом лізингу за період з 09.11.2019 по 15.12.2019 є правомірним.

Позивач самостійно розмежував нарахування заборгованості, яка складається із суми заборгованості за лізинговими платежами та суми заборгованості за платежами за фактичне користування об`єктом лізингу.

Отже, з моменту розірвання договору лізингу припиняється обов`язок лізингоодержувача зі сплати лізингових платежів, лишається лише обов`язок відповідача сплатити за фактичне користування об`єктом лізингу у випадку припинення або відмови від контракту за ініціативою позивача відповідно до пункту 12 контракту.

Крім того, п. 6.17 Загальних комерційних умов передбачено, що зобов`язання зі сплати всіх та будь-яких платежів за контрактом покладається на лізингоодержувача, якщо інше прямо не передбачено контрактом. Лізингоодержувач зобов`язується сплатити всі та будь-які платежі протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту відправлення Порше Лізинг Україна відповідної вимоги та/або рахунка, якщо інший строк не обумовлено у контракті або погоджено сторонами додатково. Якщо лізингоодержувач не сплатить платежі у вказаний строк, Порше Лізинг Україна має право застосовувати санкції за прострочення відповідно до пункту 8 контракту.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Договором прямо не передбачений строк виконання відповідачем зобов`язань зі сплати платежів за фактичне використання об`єкту лізингу, а позивачем до матеріалів справи не надано належних та допустиміх доказів направлення відповідачу відповідної вимоги або рахунку про сплату грошового зобов`язання за платежами за фактичне використання об`єкту лізингу, як то передбачено п. 6.17 умов договору, тому, на переконання суду, строк виконання зобов`язання відповідачем настав лише з моменту пред`ялення позивачем позовної вимоги про стягнення заборгованості за платежами за фактичне використання об`єкту лізингу.

Враховуючи викладене, оскільки право вимоги та строк порушення грошового зобов`язання настали лише з моменту звернення позивачем до суду із позовною вимогою про сплату відповідачем заборгованості за фактичне використання об`єкту лізингу, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позивача щодо стягнення 3% річних за час прострочення за платежами за фактичне використання об`єкту лізингу та пені у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки заборгованості за платежами за фактичне використання об`єкту лізингу слід відмовити.

Щодо стягнення з відповідача відповідно до положень ст. 22 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 225 Господарського кодексу України збитків та упущеної вигоди по п. 12.9 договору, в розмірі 101 077, 43 грн., які виникли, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність збитків; протиправна поведінка заподіювача збитків; причинний зв`язок між збитками та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

При цьому, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у позивача - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до п. 8.2.3 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу визначено, що у випадку прострочення сплати платежу до відповідача застосовуються такі санкції, зокрема, компенсація будь-яких витрат, понесених Порше Лізинг Україна та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених відповідачем у відповідності до контракту.

В п. 12.10 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу визначено, що у будь-якому випадку дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту, Порше Лізинг Україна прямо зберігає за собою право вимагати додаткових компенсацій, особливо щодо таких фактичних витрат, як страхові франшизи, витрати на збут (передпродажна підготовка, оцінка об`єкта лізингу, доставка об`єкта лізингу з метою подальшого продажу, передачі у користування, тощо), штрафи, витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача 101 077,43 грн. збитків позивач вказує, що вказані збитки були понесені, зокрема, внаслідок понесених витрат позивачем за договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012р., відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю „Юридична компанія „Тріпл Сі" надало позивачу юридично-консультаційні послуги по клієнту - Фізична особа-підприємець Пилипенко Наталія Петрівна, що підтверджується Актом наданих послуг №75 від 11.12.2019р., №79 від 17.12.2019р. та №80 від 17.12.2019р., а також платіжними дорученнями, відповідно до яких позивачем було здійснено оплату в повному обсязі.

Суд відзначає, що виходячи із змісту ст. 623 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України, витрати на оплату юридичних та інших послуг не є збитками, оскільки такі витрати не мають обов`язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про фінансовий лізинг.

Отримання позивачем послуг з вчинення виконавчого напису нотаріуса, підготовки процесуальних документів для відкриття виконавчого провадження, супроводження повернення об`єкту лізингу, послуг по доставці об`єкта лізингу, його відповідальному зберіганню, юридичному консультуванню, підготовці процесуальних документів, представництва інтересів позивача в суді, тощо не є обов`язковими витратами, які особа має зробити для відновлення свого порушеного права, а вибір представників, які будуть вчиняти вказані дії та представляти її інтереси, є її правом.

Також судом звертається увага на те, що п. 12.9 Умов сторони передбачили, що у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до пункту 12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати об`єкт лізингу, як передбачено пунктом 4.2., а також якщо Порше Лізинг Україна вимагає повернення об`єкта лізингу відповідно до інших положень контракту, Лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт лізингу за свій власний рахунок у відповідному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження Порше Лізинг Україна, якщо інша адреса не вказана Порше Лізинг Україна, впродовж 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту. В цей же строк лізингоодержувач сплачує Порше Лізинг будь-яку різницю між вартістю об`єкту лізингу та лізинговими платежами, що залишились несплаченими відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, а також іншими платежами, що залишились несплаченими відповідно лізингоодержувачем відповідно до контракту. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою Порше Лізинг та має бути відшкодована лізингодавцю лізингоодержувачем відповідно до умов контракту та чинного законодавства. Зобов`язання щодо сплати такої різниці залишається чинним до моменту виконання лізингоодержвачем, в тому числі після закінчення строку лізингу/розірвання контракту.

В той же час, позивач, звертаючись з вимогою про стягнення збитків, в порядку пункту 12.9 Договору, не надав жодних доказів продажу (укладання договору купівлі - продажу), професійної оцінки майна, а також отримання суми коштів за транспортний засіб. При цьому, самі лише неправомірні дії відповідача щодо не повернення об`єкта лізингу не можуть бути єдиною та достатньою підставою, яка позбавила можливості позивача отримати прибуток.

При цьому, ринкова вартість об`єкта лізингу визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства. Однак, позивачем не надано у матеріали справи документів, підтверджуючих ринкову вартість об`єкта лізингу, визначену професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства.

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Отже, враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що витрати, які включені позивачем до складу збитків, завданих у зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором, не відповідають вимогам ст. 22 Цивільного кодексу України та ст. 225 Господарського кодексу України, а тому вимога позивача про їх стягнення є безпідставною, необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна" зі стягненням з Фізичної особи-підприємця Пилипенко Наталії Петрівни суми заборгованості за лізинговими платежами у розмірі 18 232,19 грн., суми заборгованості за платежами за фактичне використання об`єкту лізингу - 21 725,84 грн., суми 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за лізинговими платежами - 177,91 грн. та суми нархованої пені у розмірі 10% річних від простроченої заборгованості за лізинговими платежами - 593,04 грн.

6. Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ч. 1-3 ст. 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи,10.04.2018 між Адвокатським об`єднанням „КПД Консалтинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна" було укладено Договір про надання юридичних послуг.

03.02.2020р. між Адвокатським об`єднанням „КПД Консалтинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна" було укладено заявку на надання юридичних послуг №22 до Договору про надання юридичних послуг від 10.04.2018р.

Також позивачем було надано Акт №1 про надані послуги до Заявки на надання юридичних послуг №22 від 03.02.2020р. до Договору про надання юридичних послуг від 10.04.2018р.

В підтвердження надання та оплати за надані адвокатом послуги, у сумі 7800,00 грн., Товариством з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна" було надано платіжне доручення № 51004789 від 12.02.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог позивача, господарський суд вважає, що сплачені позивачем Адвокатському об`єднанню „КПД Консалтинг" грошові кошти в якості витрат на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 2030,75 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 610,94 грн. покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 13, 76, 86, 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пилипенко Наталії Петрівни (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна" (02152, м.Київ, пр. Павла Тичини, 1-В; ) суму заборгованості за лізинговими платежами у розмірі 18 232 (вісімнадцять тисяч двісті тридцять дві) грн. 19 коп., суму заборгованості за платежами за фактичне використання об`єкту лізингу у розмірі 21 725 (двадцять одна тисяча сімсот двадцять п`ять) грн. 84 коп., суму 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за лізинговими платежами у розмірі 177 (сто сімдесят сім) грн. 91 коп., суму нарахованої пені у розмірі 10% річних від простроченої заборгованості у розмірі 593 (п`ятсот дев`яносто три) грн. 04 коп., понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 030 (дві тисячі тридцять) грн. 75 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 610 (шістсот десять) грн. 94 коп.

3.В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 30 червня 2020 р.

Суддя О.В. Цісельський