ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2020 р. Справа№ 911/2317/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Трегубова А.В. (довіреність №1-2256 від 23.01.2020 року);

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи 1 на стороні позивача: Коваленко С.В. ( довіреність №14-199 від 17.05.2019 року);

від третьої особи 2 на стороні позивача: не з`явився;

від третьої особи на стороні відповідача: Волощук П.Ю. ( довіреність №Др-2-0120 від 02.01.2020 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення господарського суду Київської області від 14.01.2020 року

у справі №911/2317/19 (суддя Саванчук С.О.)

за позовом акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до державного підприємства "Підприємство кримінально-виконавчої служби України №85"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1. акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

2. товариство з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз збут"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"

про стягнення грошових коштів та повернення майна, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2019 року до господарського суду Київської області надійшла позовна заява акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Державного підприємства "Підприємство кримінально-виконавчої служби України №85" про стягнення грошових коштів та повернення майна.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним здійсненням відповідачем відбору природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, за відсутності відповідного постачальника та без оформлення договірних відносин з постачальником природного газу.

Рішенням господарського суду Київської області від 14.01.2020 року у справі №911/2317/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що не доведення позивачем факту безпідставного набуття відповідачем майна позивача, виключає можливість покладення на відповідача обов`язку з відшкодування його вартості відповідно до статті 1213 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 14.01.2020 року по справі №911/2317/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт вказав, що НАК «Нафтогаз України» не постачав природний газ у спірний період. А тому, за відсутності у газотранспортній системі природного газу, виділеного відповідачу постачальником, відповідачем було фактично спожито газ з обсягів, що належать АТ «Укртрансгаз». Також, на думку апелянта, у відповідача були відсутні правові підстави для набуття майна позивача; відсутні також і договірні відносини між сторонами спору щодо постачання газу.

Також, не погоджуючись з прийнятим рішенням, акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 14.01.2020 року по справі №911/2317/19 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт вказав, що постановами КМУ №758 від 01.10.2015 року та №187 від 22.03.2017 року передбачено, що постачання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» природного газу (надання номінацій) виробнику теплової енергії здійснюється виключно у разі виконання останнім двох умов: укладення з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» договору постачання природного газу відповідно до законодавства, а також забезпечення хоча б однієї з передбачених положенням умов щодо розрахунків за газ. Висновок суду першої інстанції щодо відбору природного газу відповідачем на ніби то договорами постачання природного газу №1699/1617-ТЕ-17 та №1700/117-БО-17 від 05.10.2016 року та 14.09.2016 року відповідно, не відповідає дійсним обставинам справи та не підтверджується належними та допустимими доказами. Здійснений відповідачем відбір природного газу у обсязі 73,870 тис.куб.м. з ресурсу позивача за відсутності у відповідача постачальника природного газу за спірний період та будь-яких договірних відносин з позивачем вказує на наявність умов, що є правовою підставою для застосування ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Київської області від 14.01.2020 року, та призначено справу до розгляду на 24.03.2020 року.

Також, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Київської області від 14.01.2020 року, та призначено справу до розгляду на 24.03.2020 року.

02.03.2020 року через відділ документального забезпечення суду від акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" надійшов відзив на апеляційні скарги акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та акціонерного товариства "Укртрансгаз", в якому останній просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

13.03.2020 року через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційні скарги акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та акціонерного товариства "Укртрансгаз", в якому останній просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

17.03.2020 року через відділ документального забезпечення суду від представника АТ «Київоблгаз» надійшло клопотання, в якому він просить розглянути апеляційні скарги акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та акціонерного товариства "Укртрансгаз" у справі №911/2317/19 без участі його представника.

20.03.2020 року через відділ документального забезпечення суду від АТ «НАК «Нафтогаз України» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з підвищеною загрозою розповсюдження гострої респіраторної хвороби.

Указом Президента України від 13 березня 2020 року №87/2020 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 (зі змінами від 16.03.2020 року №215 та від 25.03.2020 року №239) "Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року на усій території України карантин.

Відповідно до листа Ради суддів України від 16 березня 2020 року №9рс-186/20 рекомендовано на період з 16 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року встановити особливий режим роботи судів України, а саме:

- обмежити допуск в судові засідання осіб, які не є учасниками судових засідань;

- по можливості здійснювати судовий розгляд справи без участі сторін, в порядку письмово провадження;

- рекомендувати учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами;

- утриматись від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання (слабість, кашель, задуха, утруднення дихання, тощо).

Частиною 5 наказу Північного апеляційного господарського суду №20 від 17.03.2020 року «Про особливий режим роботи суду під час карантину» рекомендовано суддям по можливості здійснювати судовий розгляд справ без участі сторін, в порядку письмового провадження; - по можливості розгляд справ, які мають значний суспільний інтерес переносити в межах строків на дату після закінчення карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 (зі змінами від 16.03.2020 року №215 та від 25.03.2020 року №239) заборонено, зокрема, до 24 квітня 2020 року:

- регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями);

- з 17 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року перевезення пасажирів метрополітенами мм. Києва, Харкова і Дніпра відповідно до рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 16 березня 2020 року;

- з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому). Дозволяється здійснення акціонерним товариством "Українська залізниця" окремих пасажирських рейсів у внутрішньому залізничному сполученні, рішення щодо яких приймається в кожному окремому випадку за погодженням з Міністерством інфраструктури та Міністерством охорони здоров`я, а також окремих пасажирських рейсів у міжнародному залізничному сполученні, рішення щодо яких приймається в кожному окремому випадку за погодженням з Міністерством інфраструктури, Міністерством закордонних справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби.

Також, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 338-р, з урахуванням поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, висновків Всесвітньої організації охорони здоров`я щодо визнання розповсюдження COVID-19 у країнах світу пандемією, з метою ліквідації наслідків медико-біологічної надзвичайної ситуації природного характеру державного рівня, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення та відповідно до статті 14 та частини другої статті 78 Кодексу цивільного захисту України було встановлено на всій території України режим надзвичайної ситуації до 24 квітня 2020 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2020 року розгляд апеляційних скарг акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Київської області від 14.01.2020 року у справі №911/2317/19 призначено на 19 травня 2020 року. Повідомлено учасників, що явка учасників не є обов`язковою. Запропоновано сторонам подати до суду апеляційної інстанції заяви про розгляд апеляційних скарг акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Київської області від 14.01.2020 року у справі №911/2317/19 у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2020 року розгляд справи було відкладено на 23.06.2020 року.

У судовому засіданні 23.06.2020 року представники позивача та третьої особи 1 на стороні позивача, підтримали вимоги своїх апеляційних скарг, просили їх задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник третьої особи на сторін відповідача заперечив проти вимог апеляційних скарг, вважає рішення законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Представник відповідача та третьої особи 2 на стороні позивача, у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином. (а.с. 175-179 т.2)

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи , належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представників відповідача та третьої особи 2 на стороні позивача за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, що з`явились у судове засідання, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 05.10.2016 між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-постачальник) та державним підприємством "Підприємством Бучанської виправної колонії управління ДПтС України в м. Києві та Київській області (№ 85)" (далі-споживач) укладено договір постачання природного газу №1699/1617-ТЕ-17 (а.с. 99 т.1), згідно з яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 2.1 Договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року природний газ обсягом 527 тис.куб.м, у тому числі, за місяцями: жовтень 2016 - 38 тис.куб.м, листопад 2016 - 86 тис.куб.м, грудень 2016 - 100 тис.куб.м, січень 2017 - 120 тис.куб.м, лютий 2017 - 100 тис.куб.м, березень - 83 тис.куб.м.

Згідно з пунктом 7.1 Договору споживач має право отримувати природний газ відповідно до умов цього договору.

Пунктом 7.4 Договору визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечувати постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору.

Відповідно до пункту 12.1. Договору цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє, в частині реалізації природного газу - з жовтня 2016 року до березня 2017 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Крім того, між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-постачальник) та державним підприємством "Підприємством Бучанської виправної колонії управління ДПтС України в м. Києві та Київській області (№ 85)" (далі-споживач) укладено договір постачання природного газу №1700/1617-БО-17 від 14.09.2016 року (а.с. 112 т.1), згідно з яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 2.1 вищевказаного Договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року природний газ обсягом 527 тис.куб.м, у тому числі за місяцями: жовтень 2016 - 3,8 тис.куб.м, листопад 2016 року - 8,6 тис.куб.м, грудень 2016 року - 10 тис.куб.м, січень 2017 року - 12 тис.куб.м, лютий 2017 року - 10 тис.куб.м, березень - 8,3 тис.куб.м.

Згідно з пунктом 7.1 Договору споживач має право отримувати природний газ відповідно до умов цього договору.

Пунктом 7.4 Договору визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечувати постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору.

Відповідно до пункту 12.1. Договору цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє, в частині реалізації природного газу - з жовтня 2016 року до березня 2017 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковими угодами до договорів змінено назву споживача з державного підприємства "Підприємство Бучанської виправної колонії управління ДПтС України в м. Києві та Київській області (№85)" на державне підприємство "Підприємство кримінально-виконавчої служби України №85".

Також, 01.01.2016 року відповідачем підписано заяву-приєднання №094208ІW57FT016 до умов договору розподілу природного газу. (а.с. 70 т.1)

28.02.2017 року між ПАТ "Київоблгаз" та відповідачем підписано акт наданих послуг з транспортування газу № (а.с.71 т.1 ) згідно з яким у лютому 2017 року відповідачу поставлено 73,87 тис.куб.м. природного газу.

Позивач стверджує, що у лютому 2017 року відповідач безпідставно набув з газотранспортної системи 73,870 тис.куб.м природного газу, власником якого є акціонерне товариство "Укртрансгаз".

За твердженням позивача, для відбору природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, через газорозподільну систему, оператором якої ПАТ "Київоблгаз", відповідач повинен був мати постачальника відповідних обсягів природного газу та повинен був самостійно припинити власне газоспоживання, як це передбачено абзацом 2 пункту 3 глави 5 розділу 6 Кодексу газотранспортної системи та пунктом 10 розділу 2 Правил постачання природного газу, проте, відповідачем зазначених дій не вчинено.

Предметом даного позову є вимоги АТ "Укртрансгаз" до відповідача про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно, а саме природний газ в обсязі 73,870 тис.куб.м; стягнення вартості безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 73,870 тис.куб.м.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що не доведення позивачем факту безпідставного набуття відповідачем майна позивача, виключає можливість покладення на відповідача обов`язку з відшкодування його вартості відповідно до статті 1213 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, вказане зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

За змістом статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України, яка регулює зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Майно не можна вважати набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо в момент його набуття (збереження) це відбулося хоча і не в прямо передбачений, але в усякому випадку - в не заборонений цивільним законодавством спосіб, із метою досягнення учасниками відповідних правовідносин певного правового результату в майбутньому, якщо в подальшому цей результат настав.

Згідно з частиною 1 статті 32 та частиною 2 статті 35 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування.

Відповідно до пункту 1 Глави 1 Розділу VІІІ Кодексу газотранспортної системи одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (пункт 19 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу").

Відповідно до пункту 1 Глави 3 Розділу І Кодексу газотранспортної системи оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: право користування газотранспортною системою на використання газотранспортної системи в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; послуги транспортування природного газу газотранспортною системою через газотранспортну систему в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Пунктом 1 глави 1 розділу ХІ Кодексу газотранспортної системи, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку.

Номінація повинна визначати обсяг природного газу по кожній точці входу та виходу (що може бути як фізичною, так і віртуальною), які замовляються замовником послуг транспортування. При цьому, якщо замовником послуг транспортування є постачальник, подана номінація повинна містити планові (замовлені) обсяги постачання природного газу у розрізі його споживачів та їх точок комерційного обліку (за необхідності) з визначенням їх EIC-кодів. Для побутових споживачів допускається визначення в номінації загального обсягу постачання газу, але із зазначенням їх EIC-кодів (пункт 2 глави 1 розділу ХІ Кодексу газотранспортної системи, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі, у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності) (абзац 44 пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Підтверджена номінація - підтверджений оператором газотранспортної системи обсяг природного газу замовника послуг транспортування, який буде прийнятий від замовника в точках входу до газотранспортної системи та переданий замовнику в точках виходу з газотранспортної системи у відповідний період, у тому числі, у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності) (абзац 49 пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 1 гл. 2 р. ХІ Кодексу газорозподільних систем (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: наявність несанкціонованого газопроводу; несанкціоноване відновлення газоспоживання; несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу); несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Відповідно до абз. 2 п. 7 гл. 6 р. XII Кодексу ГТС у разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи.

За умовами п. 1, п. 2 розділу XIIІ Кодексу ГТС замовник послуг транспортування зобов`язаний подавати та відбирати до/з газотранспортної системи природний газ в обсягах, які виникають на підставі умов укладених договорів постачання природного газу, договору транспортування природного газу, технічної угоди та підтверджених номінацій. Замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач має право, зокрема, на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Згідно з розділом 2 Правил постачання природного газу (затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №2496 від 30.09.2015) підставою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; постачальник зобов`язаний забезпечувати постачання природного газу на умовах та в обсягах, визначених договором на постачання природного газу, за умови дотримання споживачем дисципліни відбору природного газу та розрахунків за нього; споживач має право на отримання природного газу в обсягах, визначених договором постачання природного газу, за умови дотримання його умов.

Як було встановлено вище, постачальником природного газу для державного підприємства "Підприємство кримінально-виконавчої служби України №85" (споживач) є АТ "НАК "Нафтогаз України", про що свідчать укладені договори постачання природного газу:

- №1699/1617-ТЕ-17 від 05.10.2016 року - відповідно до п. 2.1 АТ "НАК "Нафтогаз України" передає державному підприємству "Підприємство кримінально-виконавчої служби України №85", зокрема, у лютому 2017 року газ обсягом 100 тис.куб.м;

- №1700/1617-БО-17 від 14.09.2016 року - за змістом п. 2.1 АТ "НАК "Нафтогаз України" передає державному підприємству "Підприємство кримінально-виконавчої служби України №85", зокрема, у лютому 2017 року газ обсягом 10 тис.куб.м..

В матеріалах справи мітиться лист АТ «НАК «Нафтогаз України» щодо повернення актів приймання-передачі природного газу за лютий 2017 (а.с. 94 т.1), в якому останній повідомив державне підприємство "Підприємство кримінально-виконавчої служби України №85", що ним не було дотримано умов пункту 17 постанови Кабінету Міністрів України від 01.01.2015 року №758, а саме не підтверджено планових обсягів (номінацій) природного газу на лютий 2017 року.

В той же час, наведене вище не дає підстав для висновку про несанкціонований відбір природного газу з ГТС, оператором якої є АТ "Укртрансгаз".

Так, Відповідно до пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 року №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року" для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (далі - опалювальний сезон) видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року №357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" (Офіційний вісник України, 2016 року, №46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації.

Отже на підставі вказаного розпорядження, яке є обов`язковим до виконання, на публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальників природного газу покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям ще на початку опалювального сезону.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 року у справі №904/5621/17, від 21.03.2018 року у справі №911/656/17, від 14.05.2018 року у справі №926/680/17, від 12.03.2019 року у справі №917/325/18, від 05.03.2019 року у справі №923/351/18.

Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено реєстр обсягів газу, що були використані споживачами за договорами з Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" із мереж ПАТ "Київоблгаз" в лютому 2017 року, згідно з яким відповідачем використано природний газ у розмірі 73,87 тис.м.куб, що також підтверджує наявність договірних правовідносин у даній справі.

Таким чином, надання позивачем складених ним документів обліку, у тому числі й у відношенні спірного обсягу природного газу, свідчить про наявність договірних відносин з Оператором газорозподільної системи, які регламентують відносини небалансу по такому газу, що є несумісним з твердженням позивача про відсутність жодних правових підстав відносно передачі такого спірного газу з газотранспортної системи позивача відповідачу.

Враховуючи наведене, а також умови договори постачання природного газу, з урахуванням встановлення судом факту спожиття відповідачем у спірний період природного газу в обсязі, який не перевищує обумовлений договором, колегія суддів зазначає, що ненадання номінацій на наступний місяць щодо планових обсягів постачання природного газу не звільняє НАК «Нафтогаз України» від обов`язків постачання природного газу, та жодним чином не свідчить про безпідставне спожиття відповідного газу.

Отже, ненадання номінації на лютий 2017 року щодо планових обсягів постачання природного газу не звільняє третю особу-2 від обов`язків постачати природний газ відповідачу як споживачу по укладеним між ними договорам постачання природного газу.

При цьому, планові обсяги постачання природного газу визначені сторонами у п. 2.1 договорів №№1699/1617-ТЕ-17 від 05.10.2016 року та 1700/1617-БО-17 від 14.09.2016 року, і такі обсяги постачання є узгодженими в силу умов вказаного договору.

Доводи третьої особи-2, що оскільки нею не надавались номінації на постачання природного газу відповідачу на лютий 2017 року та не було підписано акт приймання-передачі природного газу за вказаний період, що свідчить про відсутність господарських операцій з поставки природного газу між ним та відповідачем, колегією суддів відхиляється, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 року №758 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" (чинній в спірний період), якою було затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), було визначено обов`язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені п.п. 15-17 цього Положення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 року, яка діяла до 01.04.2017 року, затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період).

Відповідно до вказаного Положення на НАК "Нафтогаз України" покладено обов`язки продавати природний газ постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності).

Згідно з пунктом 17 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 року обов`язок постачання природного газу НАК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії здійснюється за певних умов, зокрема, за умов укладення договору та відсутності заборгованості за використаний природний газ.

Як вже зазначалось, розпорядженням Кабінету Міністрів України №742-р "Деякі питання опалювального сезону 2016/17 року" від 05.10.2016 року для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальників природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року №357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" (Офіційний вісник України, 2016 року, №46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації (п. 1).

Встановлено операторам газорозподільних систем до початку опалювального сезону забезпечити постачання природного газу на джерела теплової енергії теплогенеруючих і теплопостачальних організацій (п. 2 вказаного Розпорядження).

Отже, третя особа-2 на підставі спеціального нормативного правового акту щодо опалювального сезону 2016/2017 року, яким є розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 року №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", була зобов`язана видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, що було обов`язком ПАТ "НАК "Нафтогаз України", а не його правом.

Водночас, саме внаслідок дій третьої особи-2 щодо ненадання відповідачу номінацій на плановий обсяг газу, у оператора ГРМ (позивача) виник неврегульований небаланс обсягів природного газу за лютий 2017 року, тому посилання позивача у позові на відбір відповідачем природного газу за спірний період за відсутності виданих останньому номінацій на планові поставки газу не може бути кваліфіковано як несанкціонований відбір та не вказує про безпідставність набуття відповідачем спірних обсягів природного газу з газотранспортної системи позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач у спірний період природний газ було спожито на підставі укладеного з НАК "Нафтогаз України" договору постачання природного газу, що в повній мірі спростовує твердження позивача про відсутність у відповідача постачальника та будь-яких підстав для відбору природного газу у спірний період.

При цьому, згідно з п. 1 глави 1 розділу X Кодексу газотранспортної системи (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оператор газотранспортної системи має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу.

Згідно з п. 13 розділу II Правил постачання природного газу постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування.

Відповідно до п. 14 розділу II Правил постачання природного газу за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року №338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за №703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази надіслання відповідачу постачальником чи оператором газотранспортної системи повідомлення про необхідність припинити газоспоживання за спірний період.

Відсутність в матеріалах справи вказаних доказів, як і доказів на підтвердження вжиття постачальником або Оператором ГРМ/ГТС на замовлення постачальника заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача, свідчить про недоведеність споживання відповідачем природного газу у спірний період з порушенням вимог чинного законодавства, без достатньої правової підстави.

Отже, враховуючи наявність договірних правовідносин між ДП "Підприємство кримінально-виконавчої служби України №85" та АК «НАК "Нафтогаз України", що виникли в силу укладених договорів постачання природного газу, за умовами яких сторонами було погоджено обсяги поставки природного газу у спірний період, приймаючи до уваги встановлення судом факту невжиття заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту безпідставного споживання відповідачем природного газу у спірний період.

Крім того, враховуючи, що позивачем заявлено одночасно дві вимоги щодо повернення безпідставно набутого майна та стягнення його вартості, колегія суддів зазначає на наступне.

Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

В той же час, положеннями цивільного законодавства не надано права особі, яка вважає себе власником майна, одночасно вимагати повернення майна та відшкодування його вартості.

А тому, заявлені позовні вимоги позивача є необґрунтованими та правомірно були відхилені судом першої інстанції.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне і обґрунтоване рішення, яка відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржниками не доведено обґрунтованість своїх апеляційних скарг, докази на підтвердження своїх вимог суду не надали, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Київської області від 14.01.2020 року у справі №911/2317/19, отже підстав для її скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційних скарг не вбачається.

Судові витрати (судовий збір) за подачу апеляційної скарги на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржників.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційні скарги акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Київської області від 14.01.2020 року у справі №911/2317/19 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Київської області від 14.01.2020 року у справі №911/2317/19 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянтів.

4. Матеріали справи №911/2317/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 06.07.2020.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко