ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2020р. Справа № 904/261/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський миловар», с. Подвірки

До: Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м. Павлоград

Про: стягнення 1 130 194, 98 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Секретар судового засідання Броян А.Р.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Скиба О.С. (адвокат)

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Слобожанський миловар» (позивач) з урахуванням уточнень (заява про зменшення розміру позовних вимог) звернувся з позовом до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (відповідач) про стягнення 1 130 194, 98 грн. (в т.ч.: 1 051 498, 92 грн. - основна заборгованість; 66 775, 15 грн. - пені; 1 069, 53 грн. - інфляційних втрат та 10 851, 38 грн. - 3% річних) заборгованості за договором поставки №7905-ПУ-УМТС-Т від 20.03.19р. (укладеним між сторонами). Позовні вимоги обґрунтовані посилання на порушення відповідачем умов договору в частині здійснення своєчасної оплати за поставлений позивачем товар. Окрім того позивач клопотав про повернення йому з державного бюджету судового збору, сплаченого ним за подання цієї позовної заяви в розмірі 4 220, 15 грн. Клопотання обґрунтоване посиланням на часткову оплату відповідачем основної заборгованості за договором, уточненням розміру позовних вимог та приписи п.1. ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.20р. було відкрито провадження у справі № 904/261/20 за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні на 18.02.20р.

ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував, стверджуючи (поміж-іншим), що під час виконання своїх обов`язків за договором позивач, як постачальник припустився порушення умов договору, у зв`язку з чим відповідачем було застосовано до нього штрафну санкцію (штраф та пеню) в загальному розмірі 37 359, 92 грн. За твердженням відповідача, враховуючи вищезазначені обставини та умови договору поставки №7905-ПУ-УМТС-Т від 20.03.19р. , він правомірно відмовився від виконання своїх зобов`язань по оплаті поставленого товару позивачем до часу сплати тим штрафних санкцій , нарахованих відповідачем. Окрім того - зазначає, що сума основної заборгованості пені та 3%: річних підлягають зменшенню на суму нарахованого відповідачем позивачу штрафу та пені в загальному розмірі 37 359, 92 грн.

ТОВ «Слобожанський миловар» (позивач) у відповіді на відзив заперечував проти обставин, викладених відповідачем у відзиві на позов. Позивач не погоджується із застосуванням відповідачем оперативно-господарської санкції, ставить під сумнів та заперечує, що у відповідача є право отримати суму нарахованих штрафних санкцій з суми, яка підлягала виплаті позивачеві за поставлену продукцію. Окрім того, позивач в додаткових запереченнях зазначає, що відповідач вже втратив право у позасудовий порядок отримати суми нарахованих штрафних санкцій, та не позбавлявся права звернутись до суду із зустрічною позовною заявою про стягнення нарахованих штрафів. Проте, у строки передбачені процесуальним законом, позивач не скористався своїм правом звернутися до суду із зустрічною позовною заявою про стягнення нарахованих штрафів, а тому суд має залишити поза увагою посилання відповідача на необхідність зменшення суми основного боргу на суми нарахованих штрафів .

04.06.20р. до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів стосовно погашення відповідачем після звернення з цим позовом до суду основної заборгованості за договором поставки №7905-ПУ-УМТС-Т від 20.03.19р. в загальному розмірі 1 335 502, 92 грн. (а.с.173-177). 24.06.20р. позивач клопотав про розгляд справи без участі його представника. 26.04.20р. від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру неустойки (пені) , обґрунтоване посиланням на скрутне фінансове становище відповідача та повне погашення відповідачем основної заборгованості за договором ще до часу прийняття рішення у цій справі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

20.03.19р. між ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (покупець) та ТОВ «Слобожанський Миловар» (постачальник) укладено договір поставки №7905-ПУ-УМТС-Т, відповідно до умов якого та специфікації від 13.06.19р. до договору (а.с.20) постачальник у період липень-серпень 2019р. здійснив поставку на користь покупця товару (мило туалетне) на загальну суму 1 335 502, 92 грн. (що підтверджується відповідними видатковими та товарно-транспортними накладними, а.с.21-26; та не заперечується відповідачем); а покупець відповідно до п.5.4. договору зобов`язався здійснити оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з 90 календарного дня з дня поставки товару.

Відповідно до п. 5.6. договору, :у випадку порушення постачальником строків поставки, обумовлених сторонами в специфікації (ях) за цим договором, покупець вправі направити постачальнику розрахунок штрафних санкцій та/або збитків, та до їх оплати постачальником утримати оплату за поставлений товар на суму штрафних санкцій та/або збитків; постачальник зобов`язується провести оплату штрафних санкцій, збитків на протязі 10 (десяти) банківських днів з дати направлення розрахунку штрафних санкцій, збитків постачальником; при цьому, покупець має право оплатити постачальнику вартість поставленої продукції, до сплати останнім покупцю штрафних санкцій та/або відшкодування збитків.

Згідно п. 5.7. договору : перерахування покупцем грошових коштів за поставлену продукцію до сплати постачальником штрафних санкцій та/або відшкодування збитків не звільняє постачальника від зобов`язань по сплаті штрафних санкцій та /або відшкодування збитків за порушення строків виконання зобов`язань по поставці продукції, у обумовлені сторонами строки; при несплаті постачальником штрафних санкцій та/або збитків, покупець має право застосувати до постачальника оперативно-господарську санкцію, згідно п.5.8. договору.

Відповідно до п. 5.8. договору: зобов`язання постачальника здійснити поставку у відповідності з умовами та вимогами договору забезпечується оперативно-господарською санкцією; під оперативно-господарською санкцією розуміється право покупця отримати суму нарахованих штрафних санкцій, спричинених невиконанням договору та збитків із сум, які підлягають виплаті постачальнику; оперативно-господарська санкція застосовується до постачальника після того, як він не оплатив у строк, направлений на його адресу розрахунок штрафних санкцій та/або збитків, згідно умов даного договору; про застосування оперативно-господарської санкції покупець зобов`язаний письмово повідомити постачальника.

Згідно п.6.2 договору: у випадку не поставки продукції або поставки продукції з порушення строків, передбачених в договорі або відповідній специфікації, постачальник несе наступну відповідальність: у випадку не поставки продукції або прострочки поставки продукції постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 5% від вартості продукції, яка підлягає поставці по відповідній специфікації (п.6.2.1. договору); у випадку, якщо не поставка продукції або прострочка поставка продукції буде більше 10 (десяти) календарних днів, то постачальник, розпочинаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1% від вартості не поставленої продукції або продукції поставленої з порушення строків, за кожний день прострочки.

В п. 6.8. договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати продукції, покупець за письмовою вимогою постачальника , сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати від вартості своєчасно не сплаченої продукції, але не більше 5% від вартості своєчасно не сплаченої продукції.

Відповідно до п. 6.12. договору: строк нарахування покупцем постачальнику штрафних санкцій по договору не обмежується 6 місяцями з моменту (дати), коли зобов`язання повинно було бути виконано по договору, у зв`язку з чим штрафна санкція підлягає нарахуванню за весь період порушення зобов`язання (а.с.102-114).

Однак відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань поставлену на його адресу продукцію у встановлений договором строк у повному обсязі не оплатив; у зв`язку з чим ( згідно наданого позивачем розрахунку) за відповідачем станом на 27.12.19р. рахувалась заборгованість в розмірі 1 335 502, 92 грн. Окрім того - позивач відповідно до п. 6.8. договору та приписів ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу: 66 775, 15 грн. - пені ; 1 069, 53 грн. - інфляційних втрат та 10 851, 38 грн - 3% річних.

На час прийняття рішення у справі сторонами було надано докази погашення відповідачем основної заборгованості за договором поставки в розмірі 1 335 502, 92 грн. В той же час, доказів сплати пені, інфляційних втрат та 3% річних відповідач не надав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 02.01.20р. було направлено на адресу позивача розрахунок штрафних санкцій (пені та штрафу, відповідно до п.6.2.1. та 6.2.2 договору) за порушення строків поставки продукції за вищезазначених договором в загальному розмірі 37 359, 92 грн. (а.с.54-56). Окрім того, відповідачем 17.01.20р. було направлено на адресу позивача повідомлення про застосування оперативно-господарської санкції від 17.01.20р., в якому, з урахуванням раніше надісланому позивачу розрахунку штрафних санкцій на суму 37 359, 92 грн. , покупець повідомив позивача про зменшення розміру оплати за поставлений товар за договором на суму штрафних санкцій. (а.с.57-59).

Враховуючи вищезазначене, відповідач у цій справі заперечував проти стягнення з нього 37 359, 92 грн. заборгованості за поставлений товар до часу сплати позивачем штрафних санкцій, нарахованих відповідачем.

Проте, ці заперечення відповідача суд оцінює критично (оскільки відповідач станом на час винесення рішення у справі не скористався наданим йому законим правом на звернення до господарського суду із зустрічною позовною заявою про стягнення штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару до позивача .

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін ( ст.712 ЦК України ). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). У відповідності із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.(ст.525 ЦК України).

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Відповідно до приписів ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу; 4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; 5) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом. Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Положення статті 233 Господарського кодексу України, що кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 встановлено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов`язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Враховуючи вищевикладене суд , суд приходить до висновку про обґрунтованість уточнених позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача: 1 069, 53 грн. - інфляційних втрат та 10 851, 38 грн - 3% річних.; в частини позовних вимог про стягнення з відповідача 1 051 498, 92 грн. основної заборгованості за договором , суд вважає за необхідне закрити провадження у справі за відсутністю предмету спору (оскільки відповідачем після відкриття провадження у справі було сплачено основну заборгованість). Одночасно, суд вважає за можливе ( з урахуванням клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, доданих до заяви доказів на її обґрунтування; повного погашення відповідачем основної заборгованості за договором поставки) зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, до 25 000, 00 грн.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що при поданні позовної заяви позивачем згідно платіжного доручення №40525 від 26.12.19р. сплачено судовий збір у розмірі 20 930,98 грн. та згідно платіжного доручення №41433 від 21.01.20р. сплачено судовий збір у розмірі 242, 09 грн. Всього сплачено судового збору на загальну суму 21 173, 07 грн.

З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог ціна позову складає 1 130 194, 98 грн., 1,5 % відсотка від якої становить 16 952, 92 грн. Таким чином, зайво сплачена сума судового збору становить 4 220, 15 грн. (21 173, 07 грн. 16 952, 92 грн. = 4 220, 15 грн.).

Відповідно до приписів ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У зв`язку з тим, що позивач подав відповідне клопотання, судовий збір в розмірі 4 220, 15 грн. підлягає поверненню з державного бюджету на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 74, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (51 400, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76; ) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанський миловар» (62371, с. Подвірки Дергачівського району Харківської області, вул. Сумський шлях, 53; ): 25 000, 00 грн. - пеня ; 1 069, 53 грн. - інфляційних втрат; 10 851, 38 грн. - 3% річних та 16 952, 92 грн. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3. Закрити провадження у справі щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 1 051 498, 92 грн. основної заборгованості за договором поставки №7905-ПУ-УМТС-Т від 20.03.19р.

4. Повернути позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Слобожанський миловар» ( 62371, с. Подвірки Дергачівського району Харківської області, вул. Сумський шлях, 53; ) з Державного бюджету України зайво сплачений згідно платіжного доручення №40525 від 26.12.19р. ( яке міститься в матеріалах справи №904/261/20) судовий збір у сумі 4 220, 15 грн., про що видати ухвалу після набранням рішенням чинності.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя О.Ю.Васильєв

Повне рішення складено 03.07.20р.