ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020р. Справа № 917/610/20

Суддя господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум" (; юридична адреса: проспект Чорновола, 63, м. Львів, 79019; фактична адреса: площа Міцкевича 8 (5-й поверх), м. Львів, 79005)

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області ( ; вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014)

про стягнення 261 911,20 грн.

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 247 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 16.06.2020р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом ухвалено та складено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кастум" (далі - ТОВ "Кастум", позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. № 678/20 від 14.04.2020р.) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - ГУ Національної поліції в Полтавській області, відповідач) про стягнення заборгованості за Договором № 450/В на постачання природного газу від 12.04.2019р. у розмірі 261 911,20грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем договірних зобов"язань в частині здійснення своєчасної оплати за спожитий природний газ, у зв"язку з чим у нього виникла заборгованість, яка на момент звернення позивача з позовом не погашена.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Ореховській О.О.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.04.2020 р. позовну заяву ТОВ "Кастум" прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи. Також зазначеною ухвалою було встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

19.05.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 5373), в якому відповідач не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, з підстав викладених у відзиві. Також відповідач у відзиві на позов заперечує щодо компенсації відповідачем витрат, понесених позивачем у зв"зку з розглядом справи.

01.06.2020р. від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 5802), в якій позивач не погоджується за запереченнями відповідача та вважає їх безпідставними.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

Згідно ч.ч. 4 , 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

12.04.2019р. між ТОВ "Кастум" (позивач, за умовами договору - постачальник), та ГУ Національної поліції в Полтавській області (відповідач, за умовами договору - споживач), укладено договір на постачання природного газу № 450/В (далі - Договір, а.с. 8-15).

Умовами зазначеного Договору сторони узгодили, зокрема, наступне:

п. 1.1. Договору - постачальник постачає природний газ (далі -газ), згідно ДК 021-2015-09120000-6 газове паливо (природний газ) споживачеві в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором;

п. 1.4. Договору - річний плановий обсяг постачання газу - 283,250 тис. кубм;

п. 2.2. Договору - постачальник забезпечує постачання підтвердженого обсягу природного газу споживачу протягом визначеного у п. 1.5 даного Договору;

п. 2.3. Договору - споживання підтверджуваного обсягу природного газу протягом розрахункового періоду здійснюється, як правило, рівномірно, виходячи з добової норми, якщо інший режим споживання не передбачено Сторонами;

п. 2.7. Договору - якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу Споживачу буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, Споживач зобов`язаний компенсувати Постачальнику вартість різниці між підтвердженим обсягом природного газу та фактичним об`ємом (обсягом) споживання природного газу за ціною вартості природного газу, визначеної цим Договором;

п. 3.2. Договору - ціна товару встановлюється в національній валюті України - гривні, і визначається за 1000 куб.м. та становить; 6000.00 грн.. без урахування податку на додану вартість, тарифів на транспортування і розподіл природного газу. Крім того тариф на транспортування природного газу -58.30 грн. без П2ІВ. ПДВ (20%) - 11.66 грн, Всього ціна природного газу до сплати за 1000 куб, м. становить 7200.00 гри, з ПДВ;

п. 3.3. Договору - вартість Договору визначається як добуток ціни природного газу та договірних обсягів постачання природного газу визначених Споживачем у п. 1,5 цього договору та становить 2 039 400,00грн. з ПДВ (Два мільйони тридцять дев`ять тисяч чотириста гривень нуль копійок). Згідно ст.2.3 Бюджетного кодексу України бюджетні, зобов`язання та платежі з бюджету будуть здійснюватись за наявності бюджетного призначення в сумі 1 689 400,00грн. та за рахунок відшкодувань за спожитий газ від орендарів в сумі 350 000,00грн. Вартість Договору не може бути меншою ніж загальна вартість Договору (п. 3.3. Договору);

п. 3.4. Договору - загальна вартість Договору складається з місячних сум вартості фактично поставлених обсягів природного газу, згідно актів приймання - передачі, складених Сторонами протягом періоду постачання.

Вартість фактично поставленого споживачу обсягу природного газу, протягом відповідного розрахункового місяця визначається як добуток ціни природного газу та обсягу фактично поставленого споживачу природного газу, за відповідний розрахунковий період, згідно актів приймання - передачі природного газу;

п. 3.7. Договору - розрахунковим періодом за цим Договором є відповідний розрахунковий місяць. Розрахунки споживача за природний газ здійснюються за розрахунковий період, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі акту приймання-передачі природного газу. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунки за поставлений товар здійснюються споживачем протягом 7 (семи) банківських днів з дати отримання споживачем бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок. За домовленістю сторін порядок оплати може бути змінений, про що укладається додаткова угода, яка є невід`ємною частиною даного Договору;

п. 3.10. Договору - за підсумками розрахункового періоду, споживач до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог чинного законодавства України;

п. 3.11. Договору - на підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГРМ/ГТС, постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірника акта приймання-передачі природного газ, підписаний уповноваженим представником постачальника;

п. 3.12. Договору - споживач протягом двох днів з дня одержання акту приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання - передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивувальну відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу;

п. 11.1. Договору - Договір набирає чинності з 12.04.2019р. та діє в частині постачання природного газу до 31.01.2019р., а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання. Відповідно до п. 5. ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" дія Договору може продовжуватися а строк, достатній для проведення процедури закупівлі природного газу на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми визначеної в договорі, укладеному у попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установчому порядку.

Сторони вносили зміни у Договір шляхом укладання додаткових угод, а саме:

№ 1/470В від 23.04.2019р., якою на підставі п. 1 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони зменшили вартість обсягу поставки на 709 560,00грн. та виклали п. 1.4., 1.5. та 3.3. Договору у новій редакції (а.с. 16) ;

- № 2/1415/В від 06.12.2019р., якою на підставі п. 11.2. Договору та у зв"язку із зміною банківських реквізитів постачальника, сторони виклали п. 11.8. Договору у новій редакції (а.с. 17-18);

- № 3/1416/В від 06.12.2019р., якою на підставі п. 1 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони зменшили вартість обсягу поставки на 85 427,32грн. та виклали п. 1.4., 1.5. та 3.3. Договору у новій редакції (а.с. 19) ;

- № 4/1587/В від 27.12.2019р., якою на підставі п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони домовились продовжити строк дії Договору до 01.04.2020р. (а.с. 20);

- № 5/11П від 23.01.2020р. , згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору, достатній для проведення процедури закупівлі природного газу на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми цього Договору, а саме 248 882,54грн. , у тому числі ПДВ - 41 480,42грн.. Плановий обсяг постачання газу по даній додатковій угоді складає 34,5670194 тис. куб.м. (а.с. 21).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято у лютому 2020р. природний газ у кількості 61,92056 тис. куб. м на суму 445 828,03грн., що підтверджується Актом № РН- 00000341 приймання - передачі природного газу від 16.03.2020р. (а.с. 23). Зазначений акт підписаний сторонами без застережень.

Також на підтвердження факту поставки природного газу відповідачу позивач зазначає, що за даними офіційної платформи оператора ГТС, за постачальником ТОВ "Кастум" ЕІС код 56Х30Q, був закріплений у період з 01.02.2020р. по 29.02.2020р. за заведено номінацію Споживачу - "Головне управління Національної поліції в Полтавській області", ЕІС код Споживача 56ХS0001430HI006, у лютому 2020р., ТОВ "Кастум" поставив, а Споживач прийняв 61, 92056 м.куб. природного газу (скріншот даних офіційної платворми ГТС за період з 01.02.2020р. по 29.02.2020р. - а.с. 28).

Позивач вказує, що відповідач в порушення умов Договору розрахунок за поставлений природний газ здійснив частково, сплативши грошові кошти в сумі 184 190,43грн., на підтвердження чого позивач надав виписку по особовим рахункам за період з 01.01.2020р. по 07.04.2020р. (а.с. 29-78).

Відповідно до даних бухгалтерського обліку позивача, станом на 25.03.2020р. сума боргу ГУ Національної поліції в Полтавській області за постачання природного газу з урахуванням проведеної оплати склала 261 911,20 грн., що також підтверджується двостороннє підписаним актом звірки взаєморозрахунків між сторонами від 25.03.2020р. (а.с. 24).

06.04.2020р. позивач на адресу відповідача направив претензію за вих. № 25/03/01 від 25.03.2020р. про сплату суми боргу в розмірі 261 911,20грн. (а.с. 22-27), яка залишена відповідачем без виконання.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача вказану суму основного боргу.

У відзиві на позовну заяву (вх. № 5373 від 19.05.2020р.) відповідач проти позову заперечує. Зокрема зазначає, що Договір було укладено з ТОВ "Кастум" як з переможцем процедури закупівлі, проведеної відповідно до вимог Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки сума закупівлі перевищувала 200 000 грн., що відповідно до Закону зумовлює обов`язковість проведення тендерної процедури.

Пунктом 3.3. Договору було визначено: "вартість договору визначається як добуток ціни природного газу та договірних обсягів постачання природного газу, визначених Споживачем у п. 1.5. цього Договору та становить 2 039 400,00 з ПДВ"

Відповідно до п. 1.4. Договору обсяг постачання газу на 2019 рік становив 283 250 тис. куб. м

Пунктом 1 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника.

У відповідності до положень наведеної норми 23.04.2019р. між ТОВ "Кастум" та ГУ Національної поліції в Полтавській області було укладено додаткову угоду до Договору, якою з урахуванням фактичного обсягу видатків ГУ Національної поліції в Полтавській області обсяг природного газу, що постачається протягом 2019р., було зменшено на суму 709 560,00 грн. У зв`язку з цим, пункт 3.3. Договору було викладено у новій редакції, відповідно до якої вартість договору становила 1 329 840грн.

Одночасно було внесено зміни до п. 1.4, згідно яких обсяг постачання природного газу на 2019 рік становив 184,7 тис. куб. м.

06.12.2019 між ТОВ "Кастум" і ГУ Національної поліції в Полтавській області було укладено додаткову угоду № 3/1416/В до Договору, відповідно до якої сторони домовились зменшити вартість всього обсягу поставки на 85 427,32 грн. У зв`язку з цим пункт 3.3 викладено у новій редакції, відповідно до якої вартість Договору становила 1 244 412,68 грн.

Одночасно було внесено зміни до п. 1.4, згідно яких обсяг постачання природного газу на 2019 рік становив 172,835094 тис. куб. м.

Відповідно до ч. 6 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Так, 27.12.2019 між ТОВ "Кастум" та ГУ Національної поліції в Полтавській області було укладено додаткову угоду до Договору, відповідно до якої строк дії Договору було продовжено до 01.04.2020.

У подальшому 23.01.2020р. було укладено ще одну додаткову угоду до Договору, якою суму договору було збільшено на 248 882,54 грн., тобто на суму, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному в попередньому році у зв`язку із необхідністю проведення процедури закупівлі природного газу на 2020 рік.

Таким чином, до моменту закінчення дії Договору, укладеного з позивачем, повинна була завершитися процедура закупівлі природного газу на 2020 рік, однак, як вказує відповідач, з причин, що не залежали від ГУ Національної поліції в Полтавській області, не вдалося визначити переможця конкурсних торгів.

Отже, на момент закінчення дії Договору, укладеного з позивачем, ГУ Національної поліції в Полтавській області не вдалося провести тендер та укласти новий договір про постачання природного газу на 2020 рік.

При цьому, відповідач зазначає, що не мав можливості укласти ще одну додаткову угоду про продовження дії Договору, укладеного з позивачем, оскільки це б суперечило вимогам Закону України "Про публічні закупівлі".

Також у відзиві на позов відповідач не заперечує, що договір укладено на постачання природного газу в кількості 207,4021134 тис, куб.м., проте фактично було спожито 243,77867 тис. куб.м. газу.

У відповіді на відзив (вх. № 5802 від 01.06.2020р.) позивач вважає заперечення відповідача безпідставними, посилаючись на те, що фактично підписавши Акт № РН-0000341 приймання-передачі природного газу від 16.03.2020р. відповідач підтвердив, що він прийняв та спожив у лютому 2020р. природний газ у обсязі 61,92056 м.куб. Підписавши Акт звірки взаємних розрахунків за спожитий природний газ станом на 25.03.2020р. відповідач підтвердив факт існування заборгованості перед позивачем за поставлений природний газ у лютому 2020р. в сумі 261 911,20грн. Таким чином, як вказує позивач, підписавши вищенаведені документи відповідач визнав свої невиконані зобов"язання перед позивачем за Договором №450/В від 12.04.2019р. на постачання природного газу.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України, одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобов`язань з оплати переданого газу.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст.ст. 692, 693 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Частиною першою статті 692 ЦК України визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Між ТОВ "Кастум" та ГУ Національної поліції в Полтавській області укладено Договір № 450/В на постачання природного газу від 12.04.2019р.

В п. 11.1 Договору сторони визначили, що Договір набирає чинності з 12.04.2019р. та діє в частині постачання природного газу до 31.01.2019р., а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання. Відповідно до п. 5. ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" дія Договору може продовжуватися а строк, достатній для проведення процедури закупівлі природного газу на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми визначеної в договорі, укладеному у попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установчому порядку.

Згідно Додаткової угоди № 4/1587/В від 27.12.2019р., на підставі п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони домовились продовжити строк дії Договору до 01.04.2020р. (а.с. 20).

Відповідно до умов зазначеного Договору постачальник (позивач) взяв на себе зобов`язання по постачанню природного газу, а споживач (відповідач по справі) взяв на себе зобов`язання оплатити вартість поставленого газу та наданих послуг.

Матеріалами справи підтверджується, що в період лютого 2020 р. позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму кількості 61,92056 тис. куб. м на суму 445 828,03грн., що підтверджується Актом № РН- 00000341 приймання - передачі природного газу від 16.03.2020р. (а.с. 23). Зазначений акт підписаний сторонами без застережень. Отже, строк виконання зобов`язання з оплати газу, відповідно до п. 3.7 Договору, є таким, що настав.

Відповідач оплату отриманого природного газу здійснив частково в сумі 184 190,43грн., у зв"язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 261 911,20 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що сторонами було складено, підписано та скріплено печатками обох сторін Акт звіряння взаєморозрахунків, згідно якого сторони узгодили, що станом на 25.03.2020р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 261 911,20 грн. (а.с.24).

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2019р. у справі № 910/1389/18.

Щодо посилання відповідача у відзиві на позов на відсутність у нього можливості укласти з позивачем договір на постачання природного газу на 2020р. та продовжити дію Договору шляхом укладання ще однієї додаткової угоди, суд зазначає, що відповідно до п.4.2.12 Договору №450/В про постачання природного газу від 12.04.2019р. споживач зобов`язаний самостійно обмежити (припинити) споживання природного газу у випадках:

- порушення строків оплати за цим Договором;

- відсутності або недостатності підтверджуваного обсягу природного газу;

- перевитрати добової норми та/або місячного підтвердженого обсягу природного газу;

- в інших випадках, передбачених цим Договором та чинним законодавством України.

В порушення зазначеного пункту Договору, відповідач не припинив споживання природного газу, а навпаки, - спожив природний газ та документально підтвердив факт споживання природного газу.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що позивач взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, здійснивши постачання природного газу згідно Договору, а відповідач оплату природного газу здійснив не належним чином та не у повному обсязі, суд прийшов до висновку про правомірність позовних вимог про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача 261 911,20грн.

За ч.1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При подачі даного позову позивачем сплачено 3 928,68 грн. судового збору за платіжним дорученням № 1433 від 07.04.2020р. (а.с. 7). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 08.04.2020р. (а.с. 110).

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просить покласти на відповідача витрати, пов"язані з розглядом справи, що становить правова допомога у розмірі 18 500,00грн. згідно Договору № 2 від 02.03.2020р. про надання правової допомоги та представництво інтересів в суді.

В якості доказів понесених витрат на оплату послуг адвоката позивач надав суду: копію наказу по особовому складу № 2 від 27.04.208р. про прийняття, зокрема, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) на посаду юрисконсульта на постійне місце праці з 02.05.2018р.; копію посадової інструкції юрисконсульта ТОВ "Кастум"; Трудовий контракт № 2/02 від 02.05.2018р.; копію Договору № 2 про надання правової допомоги та представництво інтересів в суді від 02.03.2020р.; копію акта виконаних робіт № 202 від 31.03.2020р.; виписку по рахунку приватного клієнта № /0408 за період з 02.03.2020р. по 31.03.2020р., довіреність № 02-01-02 від 02.01.2020р., копія паспорта ОСОБА_2 П. ОСОБА_3 , довідка про реєстрацію місця проживання особи.

Відповідач у відзиві на позов заперечує щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки як зазначає, до позовної заяви не додано копії договору про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом та позивачем, копії свідоцтва на право на зайняття представником позивача адвокатською діяльністю, посвідчення адвоката України, ордеру на надання правової; доказів оприбуткування отримання суми гонорару даними Книги обліку доходів і витрат.

В спростування заперечень відповідача щодо стягнення витрат позивача на правничу допомогу позивач у відповіді на відзив (вх. № 5802 від 01.06.2020р.) зазначає, що представник позивача діє від імені юридичної особи - позивача відповідно до Трудового контракту та Договору про надання правової допомоги, відповідно до якого за надану правову допомогу при розгляді справи за позовом ТОВ "Кастум" до ГУ Національної поліції в Полтавській області про стягнення заборгованості за спожитий природний газ по Договору № 450/В від 12.04.2019р. Довіритель виплачує представнику винагороду у розмірі заробітної плати за надані послуги в розмірі 18 150,00грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу судом прийнято до уваги наступне.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1, 2,3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже з аналізу наведених норм вбачається, що відшкодуванню підлягають лише послуги адвоката, а не будь-якого представника.

За приписами ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом є фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до ч. 3 ст. 4, ч. 1 ст. 13 зазначеного Закону адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Як вбачається з матеріалів справи представником позивача є Карплюк П.М., на підтвердження повноважень якого до позовної заяви залучено, зокрема, копію наказу по особовому складу № 2 від 27.04.208р. про прийняття, зокрема, ОСОБА_1 на посаду юристконсульта на постійне місце праці з 02.05.2018р.; копію посадової інструкції юрисконсульта ТОВ "Кастум"; Трудовий контракт № 2/02 від 02.05.2018р.; копію Договору № 2 про надання правової допомоги та представництво інтересів в суді від 02.03.2020р.; довіреність № 02-01-02 від 02.01.2020р., копію паспорта ОСОБА_1 .

За вимогами ч. 3 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Отже, в господарському судочинстві згідно з вимогами ст. 60 Господарського процесуального кодексу України допустимим доказом повноважень адвоката, є виключно довіреність або ордер.

За відсутності ордера, довіреність повинна містити інформацію, що повноваження на представництво в суді надано саме адвокату, а не громадянину.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд ( ухвала від 18.06.2018 р. у справі № 910/15163/17).

Зі змісту доданої до позовної заяви довіреності № 02-01-02 від 02.01.2020р. не вбачається, що повноваження з представництва позивача надано саме адвокату Карплюку П.М., тобто довіреність самі по собі не є доказом, які підтверджують повноваження адвоката Карплюка П.М., а також не свідчить про те, що у відносинах з довірителем (позивачем) Карплюк П.М., як представник за довіреністю, виступає у статусі адвоката.

Водночас, з представлених позивачем доказів вбачається, що ОСОБА_1 з 02.05.2018р обіймає посаду юрисконсульта в товаристві позивача як найманий працівник, який працює за трудовим контрактом (а.с. 84-89).

Отже, позивачем не додано доказів того, що Карплюк П ОСОБА_4 М ОСОБА_4 є уповноваженою особою за довіреністю представляти інтереси позивача як адвокат.

Суд критично відноситься до Договору № 2 про надання правової допомоги та представництво інтересів в суді від 02.03.2020р., укладеного між позивачем та ОСОБА_1 , з огляду на приписи ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". За змістом зазначеної норми Закону договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Отже, укладання договору про надання правової допомоги довірителем можливе лише з адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на доданий до позовної заяви Акт виконаних робіт № 202 від 31.03.2020р., який було складено та підписано замовником - ТОВ Кастум" (позивач) та виконавцем - Карплюк П ОСОБА_5 до звернення позивача з позовом до суду. Проаналізувавши зміст зазначеного акта, суд встановив, що виконавцем - Карплюком П.М. було надано, а замовником - ТОВ Кастум" прийнято та оплачено правову допомогу по Договору № 2 від 02.03.2020р., а саме: усна консультація з вчиненням документів та складання претензії - 6 075,00грн.; складання позовної заяви - 6 000,00грн.; участь в судових засіданнях по справі - 6 075,00грн.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 Справа East/West Alliance Limited проти України зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Зважуючи на вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про те, що витрати позивача на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 18 150,00грн. не підтверджені належними доказами, а отже не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Керуючись ст. ст. 129, 130, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області ( ; вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум" (; юридична адреса: проспект Чорновола, 63, м. Львів, 79019; фактична адреса: площа Міцкевича 8 (5-й поверх), м. Львів, 79005) 261 911,20грн. основного боргу та 3 928,68 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

3. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум" про відшкодування судових витрат в сумі 18 150,00грн., які позивач поніс у зв"зку з розглядом справи № 917/610/20, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 22.06.2020 р.

Суддя О.О. Ореховська