РІШЕННЯ

Іменем України

24 червня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/347/20

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Книш Н.Ю.

за участю секретаря судового засідання Солончева О.П.

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу №927/347/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІ-ПАК»

вул. Предславинська, 25, кв. 5, м. Київ, 03150

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Юрченко Олександра Миколайовича

АДРЕСА_1

про стягнення 59239грн 00 коп.

За участю представників учасників справи:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

У судовому засіданні була підписана вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІ-ПАК» до Фізичної особи-підприємця Юрченко Олександра Миколайовича про стягнення 59239 грн 00 коп. вартості неповернутого майна, яке було передано відповідачу товариством з обмеженою відповідальністю «Кушнер» по актам прийому-передачі майна №4 від 06.06.2017, №6 від 28.07.2017 та від 30.07.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки продукції №9065 від 02.06.2017, що укладено між ТОВ «Кушнер» та ФОП Юрченко О.М., щодо вчасного повернення зворотної тари. Крім того, позивач посилається на укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кушнер» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УНІ-ПАК» 23.03.2018 договору купівлі-продажу права вимоги (цесії) № 4, відповідно до умов якого ТОВ «Кушнер» відступає, а ТОВ «УНІ-ПАК» повністю приймає на себе право вимоги (право грошової вимоги по сплаті за товари (послуги), неповернуте з оренди/суборенди майно, відповідно до договорів, укладених із третіми особами, що зазначені у реєстрі вимог (Додаток 1)), що належить ТОВ «Кушнер», і стає кредитором за договорами (Основними договорами), укладеними ТОВ «Кушнер» із третіми особами згідно із реєстром вимог, що додається до цього договору і є невід`ємною його частиною.

23.04.2020 судом з метою перевірки статусу відповідача та його місце проживання отримано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за критерієм пошуку ідентифікаційний номер , в якому значиться фізична особа-підприємець Юрченко Олександр Миколайович, місце проживання : АДРЕСА_2 , не перебуває в стані припинення.

Відповідно до ухвали Господарського суду Чернігівської області від 27.04.2020 розгляд справи по суті призначено на 25 травня 2020 року. Явка уповноважених представників сторін у судове засідання не визнавалася судом обов`язковою. Уповноважені представники сторін в призначене судове засідання 25.05.2020 не прибули.

Позивач та відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №005 (30.04.2020 - отримано позивачем), №021 (28.04.2020 - отримано відповідачем).

На час судового засідання 25.05.2020 заяви та клопотання від сторін не надходили.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.05.2020 відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 09.06.2020. Явка уповноважених представників сторін у судове засідання не визнавалася судом обов`язковою.

Уповноважені представники сторін в судове засідання 09.06.2020 не прибули.

Позивач та відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №856 (28.05.2020 - отримано позивачем), №848 (26.05.2020 - отримано відповідачем).

На час судового засідання 09.06.2020 заяви та клопотання від сторін не надходили. Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.06.2020 відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 24.06.2020.

Уповноважені представник позивача та відповідача в судове засідання 24.06.2020 з розгляду справи по суті не прибули.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №438.

Ухвала суду від 09.06.2020 направлена на адресу відповідача (вул. Дачна, 4, м. Прилуки, Чернігівська обл. 17500), що відповідає зареєстрованому місцю проживання відповідача, повернулася 19.06.2020 до суду неврученою, з відміткою відділення поштового зв`язку «інші причини».

23.06.2020 судом вчинені дії щодо перевірки статусу та місцезнаходження відповідача, у зв`язку з чим отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за критерієм пошуку код ЄДРПОУ, відповідно до якого в реєстрі значиться Фізична особа-підприємець Юрченко Олександр Миколайович, місце проживання: АДРЕСА_3 , не перебуває в стані припинення.

У ч.7 ст.120 Господарського кодексу України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не повідомляв суду про зміну свого місця проживання під час розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Судом також враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Зважаючи на те, що згідно з ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а тому неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи з огляду на приписи ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, судом враховано, що відповідно до частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Частиною 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи обізнаність відповідача про наявність судового провадження по справі №927/347/20, що підтверджується поштовими повідомленнями №021, №848, зокрема, обізнаність про відкриття провадження у справ та про його відкладення, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень та отримати відповідну інформацію щодо розгляду справи.

Враховуючи наведене вище, господарський суд вважає, що не отримання відповідачем ухвали від 09.06.2020, якою господарський суд з дотриманням вимог процесуального закону, надіслав копію ухвали про відкладення судового засідання з розгляду справи по суті за належною адресою є обставиною, яка зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Таким чином, судом було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи № 927/347/20, про місце, дату та час проведення судового засідання.

Виклад позицій учасників судового процесу

Стислий виклад позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки продукції №9065 від 02.06.2017, що укладено між ТОВ «Кушнер» та ФОП Юрченко О.М., щодо вчасного повернення зворотної тари та обладнання. Крім того, позивач посилається на укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кушнер» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УНІ-ПАК» 23.03.2018 договору купівлі-продажу права вимоги (цесії) № 4, відповідно до умов якого ТОВ «Кушнер» відступає, а ТОВ «УНІ-ПАК» повністю приймає на себе право вимоги (право грошової вимоги по сплаті за товари (послуги), неповернуте з оренди/суборенди майно, неповернуту зворотну тару, відповідно до договорів, укладених із третіми особами, що зазначені у реєстрі вимог (Додаток 1)), що належить ТОВ «Кушнер», і стає кредитором за договорами (Основними договорами), укладеними ТОВ «Кушнер» із третіми особами згідно із реєстром вимог, що додається до цього договору і є невід`ємною його частиною.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач відзив не надав, проти позовних вимог не заперечив. Заяви та клопотання від відповідача до суду не надходили.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 27.04.2020 попереджено відповідача про те, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки відповідачем не подано відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин, тому в силу приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа вирішується судом за наявними у ній матеріалами.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі, фактичні обставини справи.

До обставин, які є предметом доказування у справі належить: наявність правових підстав для виникнення грошових зобов`язань відповідача по суті спору, наявність факту невиконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасного повернення зворотної тари та переданого обладнання, грошових зобов`язань з оплати вартості зворотної тари та обладнання, які ним не повернуті, визначеному умовами договору поставки.

Висновок суду про обставини, які є предметом доказування у справі, та визнаються судом встановленими або спростованими з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів.

02.06.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кушнер» (постачальник) і фізичною особою-підприємцем Юрченко О.М. (покупець, відповідач) укладено договір поставки продукції №9065 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язаний поставляти продукцію покупцю згідно замовлення покупця, а покупець зобов`язується своєчасно приймати продукцію, оплачувати її вартість на умовах Договору та повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним Договором. Замовлення передається постачальнику в будь-якій зрозумілій сторонам формі (електронною поштою, через торгового представника, факсимільним, телефонним зв`язком, усно тощо) (п. 1 розділу І договору).

Згідно з п. 2 розділу І договору під терміном продукція в даному Договорі сторони розуміють пиво в пляшках, банках та кегах, напої безалкогольні, напої слабоалкогольні, мінеральні води, мінеральні води ароматизовані, воду питну, що вироблені ПАТ «Оболонь», ДП ПАТ «Пивоварня Зіберта», ПАТ «Охтирський пивоварний завод», ПАТ «Красилівське», ПАТ «Бершадський пиво комбінат». Продукція, що поставляється, повинна відповідати всім санітарним, гігієнічним, технічним стандартам і правилам, встановленим діючим законодавством України, що підтверджується сертифікатами відповідності та якості.

За приписами п. 6 розділу І договору, він вступає в дію з моменту підписання і діє до 31.12.2020. Якщо за тридцять календарних днів до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін письмово не повідомить про своє бажання розірвати договір або між сторонами не буде укладений новий договір, останній вважається кожен раз продовженим на наступний календарний рік і на тих самих умовах. В частині зобов`язання покупця щодо оплати продукції та повернення (або відшкодування вартості) зворотної тари, торгово-рекламного і холодильного обладнання цей договір діє до моменту повного виконання зазначених зобов`язань.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ договору постачальник передає в тимчасове користування ящики, піддони, кеги, бутлі та балони (далі - зворотна тара) покупцю відповідно до переліку та виключно в межах лімітів передачі зворотної тари, погоджених сторонами в договорі шляхом підписання Акту прийому-передачі майна, який є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язується повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним договором. Пляшка, у якій міститься продукція, що продається покупцю, є незворотною тарою. Покупець зобов`язується забезпечити повне збереження схоронності зворотної тари, що передана в тимчасове користування постачальником, не змінювати за власною ініціативою місце зберігання зворотної тари, письмово погоджувати з постачальником нові місця зберігання зворотної тари, не передавати свої права та обов`язки по даному договору третім особам.

Заставна ціна на зворотну тару вказується у накладних. Якщо заставну ціну у накладних по технічним або іншим причинам вказано таким чином, що сторони або інші особи не можуть встановити по ним заставну ціну (ціна або сума не зазначені взагалі, цифри погано пропечатані, розмиті тощо), покупець зобов`язаний письмово повідомити про це постачальника у строк не пізніше 5 календарних днів від дня підписання накладних. Сторони домовилися, що у випадку, якщо покупець не повідомив постачальника про наявність дефектів у накладних, вказаних в другому реченні даного пункту договору, і сторони не можуть встановити по технічним або іншим причинам заставну ціну зворотної тари, вказану у накладних, то заставна ціна встановлюється постачальником в день проведення розрахунків в односторонньому порядку (пункт 3 розділу ІІ договору).

У відповідності до п. 5 розділу ІІ договору повернення зворотної тари здійснюється по ретуру при завезенні продукції або за погодженням із постачальником покупцем самостійно.

Покупець зобов`язаний повертати постачальнику 100% від поставленої кількості: кеги, вуглекислотні балони, ящики, бутлі, піддони. Вся зворотна тара повинна бути повернена покупцем постачальнику в термін не більше 90 діб з дня отримання продукції, кеги - в термін не більше: 60 діб - для теплих місяців (квітень-вересень); 80 діб - для прохолодних місяців (жовтень-березень), вуглекислотні балони - в термін не більше 60 діб. Покупець зобов`язується протягом 1 (одного) календарного дня повернути наявні залишки зворотної тари в разі: демонтажу обладнання для розливу пива та напоїв; письмової вимоги постачальника, якщо покупцем порушено умови договору поставки; письмової вимоги постачальника, якщо останній вважає, що є загроза схоронності переданої в тимчасове користування зворотної тари; дострокового розірвання або припинення строку дії цього договору (пункт 6 розділу ІІ договору);

Згідно пункту 8 розділу ІІ договору якщо зворотна тара при поверненні має механічні пошкодження (деформацію) та включає подальше використання, то вона не приймається постачальником, про що складається відповідний акт. При пошкодженні, псуванні, втраті, не поверненні в строк, вказаний в даному договорі або знищенні зворотної тари з вини покупця, покупець зобов`язаний відшкодувати постачальнику подвійну заставну ціну зворотної тари із врахуванням податку на додану вартість (згідно умов даного договору) та відшкодувати всі спричинені своєю діяльністю або бездіяльністю збитки та упущену вигоду постачальника.

В разі порушення покупцем кінцевого терміну повернення зворотної тари або виявлення нестачі тари, постачальник залишає за собою право на стягнення вартості неповернутої тари, а покупець зобов`язаний її оплатити. Покупець повинен оплатити рахунок вартості неповернутої тари впродовж трьох календарних днів, після закінчення строку на повернення зворотної тари (пункт 12 розділу ІІ договору).

Зворотна тара, що передана в тимчасове користування, залишається власністю постачальника (пункт 14 розділу ІІ договору).

У відповідності до пункту 4, 6 розділу ІІІ договору розрахунковим документом за повернену зворотну тару є накладна на повернення зворотної тари з відміткою постачальника. В разі неповернення покупцем зворотної тари в обумовлені терміни, покупець на вимогу постачальника відшкодовує постачальнику подвійну заставну ціну зворотної тари (згідно умов цього договору).

За приписами п. 1 розділу ІІІ з метою сприяння продажу продукції, постачальник може передавати в користування покупцю торгове та торгово-рекламне обладнання (зокрема, але не виключно - холодильне обладнання, обладнання для розливу пива та напоїв, інше торгівельне обладнання). Перелік, кількість, ціна, місцезнаходження та інша інформація щодо обладнання, яке передається покупцю, вказується у відповідному акті (актах) приймання-передачі обладнання, який підписується сторонами та власником обладнання та є невід`ємною частиною договору.

У випадку припинення/дострокового розірвання договору поставки продукції, укладеного між постачальником та покупцем, або у випадку відсутності замовлення продукції покупцем більш ніж 45 календарних днів від дати останньої поставки продукції, або при порушенні умов даного договору покупець зобов`язується повернути обладнання постачальнику протягом 10 робочих днів з дати закінчення/припинення дії договору поставки продукції (в тому числі дострокового). Факт повернення обладнання підтверджується актом повернення обладнання, який підписується уповноваженими представниками сторін (п. 3.7. розділу ІІІ договору).

У п. 3.13 розділу ІІІ договору сторони погодили, що після отримання обладнання від постачальника покупець зобов`язаний на письмову вимогу постачальника повернути йому обладнання в 10-денний термін з моменту отримання вимоги в тому ж самому стані, в якому воно було передано з урахуванням зносу.

Пунктом 3 розділу IV договору поставки встановлено, що відвантаження продукції проводиться на підставі попередньої оплати, після зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника. При відвантаженні продукції без попередньої оплати покупець зобов`язується протягом 7 календарних днів з моменту поставки повністю оплатити всю отриману продукцію.

Матеріали справи свідчать, що договір поставки є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами, строк дії якого до 31.12.2020.

Як вбачається з Актів прийому-передачі, ТОВ «Кушнер» передало, а відповідач прийняв наступну тару: - за Актом №4 від 06.06.2017: балон 10 л. в кількості 5 шт вартістю 1000,00 грн без ПДВ; - за актом №6 від 28.07.2017: кега Об. 30 л в кількості 4 шт вартістю 2650,00 грн за штуку без ПДВ, кега Об. 50 л в кількості 2 шт вартістю 2 650,00 грн за штуку без ПДВ, балон 10 л в кількості 1 шт вартістю 1 000,00 грн без ПДВ.

За видатком тари №РТ-41790 від 06.06.2017 постачальник відвантажив відповідачу балон 10 л. в кількості 5 шт вартістю 1000,00 грн на суму 5000,00 грн, ПДВ 1000,00грн, всього 6000,00грн

За видатком тари №РТ-42370 від 28.07.2017 постачальник відвантажив відповідачу кега Об. 30 л. в кількості 4 шт вартістю 2650,00 грн за штуку, кега Об. 50 л. в кількості 2 шт вартістю 2650,00 грн за штуку, балон 10 л. в кількості 1 шт вартістю 1000,00 грн, ПДВ 3380,00грн, на загальну суму 20280,00 грн.

В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем тари ТОВ «Кушнер» в обумовлені договором строки.

До позовної заяви позивачем надано двосторонній акт звірки взаєморозрахунків по тарі з 01.08.2017 по 31.08.2017 складений між ТОВ «Кушнер» та ФОП Юрченко О.М., відповідно до якого заборгованість ФОП Юрченко О.М. перед ТОВ «Кушнер» станом на 01.09.2017 складає 12 одиниць тари, перелік якої наведено в акті.

За таких обставин, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення тари у постачальника - ТОВ «Кушнер» виникло право стягнення з відповідача вартості неповернутої тари, а у відповідача - обов`язок її оплатити. Відповідно вартість неповернутої зворотної тари відповідачем складає 26280,00 грн (з ПДВ 20%),

В матеріалах справи наявна копія заяви відповідача від 25.07.2017, в якій останній просить директора ТОВ «Кушнер» дозволити ФОП Юрченко О . М. працювати з ТОВ «Кушнер» без печатки до 31.07.2017 у зв`язку з її втратою.

Відповідно до акту від 30.07.2017 приймання передачі обладнання до договору поставки №9065 від 02.06.2017, постачальник передав, а покупець прийняв обладнання на загальну суму 32959,00 грн, зокрема: комплект «Тайфун-90» на 4 с.п. інв номер №965985, зав.номер 71819, кількість - 1 на суму 10425,00грн; флеш у кількості - 9 на суму 3575,00грн; редуктор у кількості - 1 на суму 450,00грн; краплезбірник у кількості - 1 на суму 60,00грн; медальйон у кількості - 5 на суму 500,00грн; колона «Терра» на 5с.п. у кількості - 1 на суму 3000,00грн; холодильна шафа-вітрина «ICE STREAM MEDIUM» внутр. с лого «Живчик» інв номер №1168381, зав.номер НОМЕР_1 , кількість - 1 на суму 14949,00грн.

У п. 7 розділу VII договору сторони встановили, що у випадку втрати (повного знищення) або неповернення в строк передбачений даним договором покупцем обладнання або неповернення обладнання у відповідності до п. 3.7. розділу ІІІ даного договору покупець зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість обладнання, вказану в акті приймання-передачі обладнання, якщо інша сума відшкодування не буде додатково узгоджена між сторонами.

У довідці ТОВ «Кушнер» №148 від 23.03.2018, копія якої додана позивачем до матеріалів справи, зазначено, що «станом на 23.03.2018 по даним бухгалтерського обліку ТОВ «Кушнер» встановлено, що ФОП Юрченко О.М. не було повернуто зворотну тару та обладнання, отримані на умовах Договору поставки № 9065 від 02.06.2017 в наступній кількості: Кега Оболонь 30 л. в кількості 4шт.; Кега Оболонь 50 л. в кількості 2 шт.; Балон 10 л. в кількості 6 шт.; Комплект «Тайфун-90» на 4 с.п.; Флеш (9 шт.); Редуктор; Краплезбірник; Медальйон (5 шт.); Колона «Терра» на 5 с.п.; Холодильна шафа-вітрина ІСЕ STREAM NEDIUM».

У п. 4 розділу ІХ договору сторони погодили, що в разі закінчення терміну дії цього договору або в разі припинення роботи зі сторони покупця, останній повинен повернути постачальнику у термін не більше 15 діб все рекламне та інше обладнання , яке знаходилось в користуванні покупця.

У позовній заяві позивач стверджує, що відповідач перестав замовляти продукцію у ТОВ «Кушнер» та в порушення умов п.3.7 розділу III договору не повернув обладнання ТОВ «Кушнер», остання поставка продукції відповідачу по договору була 15.08.2017.

Однак позивачем не подано суду доказів того, що остання поставка продукції відповідачу по договору була 15.08.2017.

Матеріали справи не містять доказів письмової вимоги постачальника (ТОВ «Кушнер») до відповідача повернути обладнання в 10-ти денний термін з моменту отримання вимоги в тому ж самому місці, в якому воно було передано з урахуванням нормального зносу (п.3.13 розділу ІІІ договору), доказів проведення звірки наданого обладнання на 1 січня, 1 квітня, 1 липня та 1 жовтня відповідно (п.3.11. розділу ІІІ договору).

Дослідивши зміст п.3.7 розділу ІІІ договору, суд дійшов висновку, що за умовами наведеними у вказаному пункті договору, відповідач зобов`язувався повернути обладнання постачальнику протягом 10 робочих днів з дати закінчення/припинення дії договору поставки продукції (в тому числі дострокового).

Суд встановив, що матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказів припинення/дострокового розірвання договору поставки продукції №9065 від 02.06.2017, укладеного між постачальником та покупцем, доказів відсутності замовлення продукції покупцем більш ніж 45 календарних днів від дати останньої поставки продукції, доказів втрати (повного знищення) спірного обладнання.

23.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кушнер» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Уні-Пак» (позивач) укладено Договір про купівлю-продаж права вимоги (цесії) №4 (далі - договір цесії №4), відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Кушнер» (цедент) відступає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Уні-Пак» (цесіонарій) повністю приймає на себе право вимоги (право грошової вимоги по сплаті за товари (послуги), неповернуте з оренди/суборендар майно, неповернуту зворотну тару, відповідно до договорів, укладених із третіми особами, що зазначені у реєстрі вимог (додаток №1)), що належить цеденту, і стає кредитором за договорами (основними договорами), укладеними цедентом із третіми особами згідно із реєстром вимог, що додається до цього договору і є невід`ємною його частиною (пункт 1.1. договору цесії №4).

Договір поставки продукції №9065 від 02.06.2017 не містить застережень стосовно того, що кредитор у зобов`язанні не може бути змінений.

Відповідно до п. 2.1. договору цесії №4 підписанням цього договору сторони підтверджують передачу цедентом цесіонарію всіх оригіналів документів на підтвердження права вимоги за основним договором.

Пунктом 2.2. договору цесії №4 визначено, що одночасно з підписанням цього договору цедент передає цесіонарію повідомлення до боржника про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Обов`язок направлення повідомлення боржнику покладається на цесіонарія.

Загальна вартість відступлення права вимоги становить суму всіх грошових вимог, які передаються за цим договором до цесіонарія (згідно з додатком №1), що станом на 23.03.2018 становить 8 980 321,23 грн (пункт 4.1. договору цесії №4).

Згідно з п. 5.1. договору цесії №4 договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

З додатку №1 до договору цесії №4 від 23.03.2018 (Реєстр вимог №4 станом на 23.03.2018), виписка з якого додана до матеріалів справи, вбачається, що ТОВ «Кушнер» право відступило, а ТОВ «Уні-Пак» прийняло право вимоги за договором поставки продукції №9065 від 02.06.2017, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю та Фізичною особою-підприємцем Юрченко О.М. (відповідач) право грошової вимоги на суму 89239,00 грн.

06.06.2018 ТОВ «Уні-Пак» на адресу відповідача надіслало повідомлення №322 від 24.03.2018 про відступлення прав вимоги за договором поставки продукції №9065 від 02.06.2017.

Одночасно 06.06.2018 позивачем було надіслано відповідачу вимогу (претензію) від 24.03.2018 №322 за договором №9065 від 02.06.2017, в якій позивач просив відповідача сплатити суму заборгованості в розмірі 59239,00 грн.

Відповідач залишив вказані вимоги без відповіді та задоволення.

Норми права, які суд застосував, та мотиви їх застосування

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до вимог статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, відповідно до ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до приписів статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною третьою статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 516 Цивільного кодексу України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (стаття 513 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Мотивована оцінка аргументів, наведеного учасниками справи.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписам ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Подані позивачем докази повністю підтверджують факт отримання відповідачем тари та обладнання.

Так, за умовами договору поставки відповідач був зобов`язаний повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Кушнер» зворотну тару, отриману за актами прийому-передачі майна.

Проте в порушення взятих на себе договірних зобов`язань відповідач зворотної тари в обумовлені договором строки не повернув.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач суму вартості неповернутої зворотної тари на день подання позову не сплатив.

Відповідач на час розгляду справи у суді доказів виконання зобов`язання щодо повернення зворотної тари, отриманої за вищевказаними актами прийому-передачі або відшкодування її вартості не надав, твердження позивача відповідач не спростував.

З огляду на вище наведене суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості неповернутої зворотної тари в сумі 26280,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повній сумі.

При цьому, судом враховано, що позивачем не надано документального підтвердження втрати (повного знищення) обладнання, звернення до відповідача з вимогою про повернення постачальнику обладнання (як встановлено п. 3.13 розділу ІІІ договору), а також припинення/дострокового розірвання дії договору поставки продукції №9065 від 02.06.2017.

Отже, доказів на підтвердження виникнення у відповідача зобов`язання щодо відшкодування вартості обладнання на час звернення позивача до суду, останнім не надано.

З огляду на умови п.1.1 договору про купівлю-продаж права вимоги (цесії) №4 від 23.03.2018, суд дійшов висновку, що до позивача не перейшло право вимоги повернення відповідачем обладнання та право вимоги щодо відшкодування відповідачем вартості обладнання по договору поставки №9065 від 02.06.2017.

За таких обставин, враховуючи те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем зобов`язання з повернення обладнання, а також порушення прав позивача щодо отримання суми відшкодування вартості неповернутого обладнання, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Уні-Пак» про стягнення з фізичної особи-підприємця Юрченко Олександра Миколайовича вартості неповернутого обладнання в розмірі 32959,00 грн безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, судовий збір відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача в розмірі 932 грн 50 коп.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 123, 129, 165-167, 232, 233, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІ-ПАК» до фізичної особи-підприємця Юрченко Олександра Миколайовича про стягнення 59239грн 00 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Юрченко Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІ-ПАК» (вул. Предславинська, 25, кв. 5, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код 30371359) 26280грн 00 коп. вартості неповернутої зворотної тари та 932грн 50 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «УНІ-ПАК» в стягненні з фізичної особи-підприємця Юрченко Олександра Миколайовича 32959 грн 00 коп. вартості неповернутого обладнання.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням приписів п. 4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 30.06.2020.

Суддя Н.Ю.Книш