ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2020 р. Справа№ 910/366/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Буравльова С.І.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2020

у справі №910/366/20 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 8 484,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 у справі №910/366/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" штраф в розмірі 8 484 грн. 75коп., витрати на правову допомогу в сумі 5 000грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 грн. 00 коп.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- залізничними накладними підтверджується факт того, що 28.06.2019 відповідачем прийнято до перевезення вантаж, 12.07.2019 вантаж доставлено та видано одержувачу;

- відповідачем вантаж доставлено з простроченням доставки на 5 днів.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- ухвалюючи рішення суд не звернув уваги на доводи залізниці щодо накопичення вагонів на станціях з вини позивача, зокрема, як зазначалось у відповідь на претензії позивача (копії долучені до матеріалів справи) залізничні вагони, що перевозились за залізничними накладними №40085961, 40085987, 40086050, 40086118, 40086126, перебували на станції Червоноград через неможливість їх прийому на станції Соколь у зв`язку із зайнятістю фронту навантаження на станційних коліях вагонами, що прибули на адресу позивача;

- про ситуацію, що склалась було відомо позивачу, через що ним 09.07.2019 надано залізниці лист №09-07/2 на переадресування вагонів, що і було зроблено залізницею згідно з наказами №282, 283;

- витрати на правову допомогу не підлягають стягненню з відповідача, оскілки є неспіврозмірними із фактично наданими послугами, враховуючи й те, що вагони затримались із вини позивача.

Крім того, відповідач (21.04.2020) звернувся з заявою, в якій окрім того, що зазначено в апеляційній скарзі просив апеляційну скаргу задовольнити, зокрема і щодо стягнення 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням критеріїв співмірності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності надання послуг адвокатом, зокрема: найменування виконаних адвокатом Драченко В.В. робіт (наданих послуг) та терміни їх виконання по справі №910/366/20, вказані в акті №81-02/11 виконаних робіт від 26.12.2019, є повністю ідентичним найменуванням виконаних цим адвокатом робіт (наданих послуг) та терміну їх виконання по справах №910/36/20, 910/41/20 що вказані в актах №81-02/12 виконаних робіт (наданих послуг) від 26.12.2019, а тому адвокату позивача під час надання послуг у справах №910/36/20, 910/41/20, 910/366/19 не потрібно було повторно здійснювати правовий аналіз відповіді АТ «Укрзалізниця» на претензію позивача та надавати позивачу повторну консультацію щодо порядку стягнення штрафу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця».

Від позивача (28.05.2020) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про те, що:

- доводи відповідача щодо неврахування судом першої інстанції факту неможливості прийняти вантаж на станції призначення у зв`язку із зайнятістю фронту навантаження є необґрунтованими та спростовуються положеннями Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644;

- відповідач вказує, що розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. є надмірним, однак жодного доказу на підтвердження зазначеного відповідачем не надано.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 справу №910/366/20 призначено до розгляду на 01.07.2020.

Від відповідача (22.06.2020) надійшла відповідь на відзив, в якій відповідач зазначає про те, що для визначення розміри витрат на правову допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Такого доказу позивачем не долучено до матеріалів цієї справи.

В судове засідання апеляційного господарського суду 01.07.2020 не з`явились представники позивача та відповідача.

Враховуючи те, що позивач та відповідач про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, явка учасників судового процесу не визнана обов`язковою та неявка представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги у справи по суті, клопотань про неможливість прибути в судове засідання та відкладення розгляду справи від позивача та відповідача не надходило, колегія суддів ухвалила розгляд апеляційної скарги у справі у відсутності представників позивача та відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи судовою колегією встановлено.

07.02.2018 року між ТОВ «ГРЕЙСНВАРД», як замовником, та ПАТ «Українська залізниця», як перевізником, укладено договір № 07153/ПЗ-2018 про надання послуг, згідно п. 1.1 предметом договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт/імпорт) у вагонах перевізника, вагонах інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п.8.1 договору сторони домовились про використання електронного документообігу.

Згідно п.п.8.5.1 договору замовник формує електронний перевізний документ (далі - ЕПД) та передає їх перевізнику через АС Клієнт-УЗ не пізніше часу пред`явлення вантажу для приймально-здавальних операцій відповідно до режиму роботи товарної контори станції.

Відповідно п.п. 8.5.6. договору видача вантажу, перевезення якого здійснювалось за електронною накладною, проводиться за електронною накладною. На вимогу замовника перевізник може проводити видачу вантажу за паперовою копією електронної накладної.

Згідно п.п. 8.8. договору у разі судового розгляду справи, чи виникненні претензійної практики, використовується візуальне відображення електронних документів на папері.

Залізничними накладними № 40178451, №40178469, №40178477, № 40178485 та № 40178493 від 28.06.2019 року підтверджується факт того, що 28.06.2019 року відповідачем прийнято до перевезення вантаж на станції Одеса-Порт Одеської залізниці. Станція призначення - Сокаль Львівської залізниці. Одержувач - ТОВ «ГРЕЙСНВАРД». 12.07.2019 року вантаж за вказаними перевізними документами доставлено та видано одержувачеві.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 919 Цивільного кодексу України передбачено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно із статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Доводи відповідача щодо неврахування судом першої інстанції факту неможливості прийняти вантаж на станції призначення у зв`язку з зайнятістю фронту навантаження є необґрунтованими та спростовуються положеннями Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджено Статут залізниць, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (стаття 2 Статуту).

Статтею 41 Статуту встановлено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Вантаж вважається доставлений вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Статтею 41 Статуту передбачено, що у разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Аналогічні норми закріплені Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

При цьому, відповідно з п.2.9 Правил, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Проте перевізні документи відміток про причини, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, в графі 49 не містять.

Згідно із статтею 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Відповідно до Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, граничний термін доставки вантажу по перевізним документам №40178451, № 40178469, № 40178477, № 40178485 та № 40178493 - 06.07.2019 року.

Проте, відповідачем вантаж по вказаним перевізним документам доставлено лише 12.07.2019 року, чим допущено прострочення доставки на 5 діб.

Відповідач в суді першої інстанції просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50 %.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Разом із тим, за приписами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте, відповідачем не доведено наявності виняткових обставин, що визначені у вказаних приписах ст.233 ГК України та ст. 551 Цивільного кодексу України з наявністю яких законодавець пов`язав виникнення підстав для зменшення розміру штрафних санкцій судом, а тому у задоволенні клопотання відповідача про зменшення суми пені судом обґрунтовано відмовлено.

Враховуючи викладене судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому вимоги про стягнення 8 484,75 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано належні та допустимі докази, а саме - договір від 06.02.2019 року № 81-02, що укладений між позивачем та адвокатом Драченком Владиславом Вікторовичем, акт виконаних робіт (наданих послуг) № 81-02/15 від 02.01.2020 року, рахунок на оплату № 81-02/15 від 02.01.2020 року, а також платіжне доручення від 03.01.2020 року № 295 на суму 5 000,00 грн.

Відповідач вказуючи в апеляційній скарзі, що розмір витрат на правничу допомогу є надмірним, жодного доказу на підтвердження зазначеного не надав.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 у справі №910/366/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/366/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 07.07.2020

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.Г. Сітайло

С.І. Буравльов