РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/138/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.

за участю секретаря судового засідання Тарасевич А.М.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Південтрансмонтаж-ВБК

вул. Широківське шосе, 39, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50026, код 32264535

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю УКРСПЕЦМОНОЛІТ

вул. Густинська, буд. 22/1-Г, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500,

предмет спору: про стягнення 683795,00 грн

За участю: представника позивача: не з`явився;

представника відповідача: Жайворонко І.В. адвокат (посвідчення №151 видане 11.08.2000)

В судовому засіданні присутній слухач: Михайличенко В.В. паспорт НК 527626 виданий 29.07.1998

У судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення

Товариством з обмеженою відповідальністю Південтрансмонтаж-ВБК подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю УКРСПЕЦМОНОЛІТ про стягнення 683795,00 грн, з яких 350000,00 грн основного боргу, 322000,00 грн пені, 11795,00 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань, які виникли за договором №25/05-2018 оренди обладнання від 25 травня 2018 року.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 02 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 30 березня 2020 року; повідомлено сторін, що явка їх представників у судове засідання є обов`язковою; зобов`язано позивача протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду докази направлення відповідачу рахунку №88 від 28 грудня 2018 року у період з 28 грудня 2018 року по 03 січня 2020 року, якщо цей рахунок направлявся відповідачу у зазначений період та докази можливого отримання такого рахунку відповідачем; встановлено строк відповідачу для подачі відзиву на позовну заяву протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі; встановлено строк позивачу для надання суду відповідь на відзив протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання відзиву на позов; встановлено відповідачу строк для надання суду заперечення на відповідь позивача на відзив протягом 2 (двох) календарних днів з моменту отримання відповіді на відзив.

Про отримання відповідачем 03 березня 2020 року ухвали господарського суду від 02 березня 2020 року свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи.

Про отримання позивачем 04 березня 2020 року ухвали господарського суду від 02 березня 2020 року свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи.

16 березня 2020 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Обґрунтовуючи клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відповідач зазначає, що на його думку дана справа, потребує детального розгляду спору по суті та з`ясування всіх обставин, а саме: встановлення відповідності договорів, що знаходяться у сторін по справі та наявності оригіналу договору у позивача та підтвердження здійснення господарської операції згідно договору оренди обладнання від 25 травня 2018 року №25/05-2018 та наявності первинних документів, згідно яких зазначена операція була здійснена.

Крім того, 16 березня 2020 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди обладнання від 25 травня 2018 року №25/05-2018, для його погодження та підписання на електронну адресу відповідача 25 травня 2018 року від засновника ТОВ ПІВДЕНТРАНСМОНТАЖ-ВБК (позивача) надійшов проект вказаного договору, після чого 25 травня 2018 року з вищезазначеної адреси надійшов остаточний варіант договору, який був підписаний ТОВ УКРСПЕЦМОНОЛІТ (відповідачем). Відповідач стверджує, що у ТОВ УКРСПЕЦМОНОЛІТ відпала необхідність у використанні обладнання, у зв`язку з чим операції з наданням та отриманням послуг оренди майна по договору не здійснювались, обладнання не орендувалося. Позивачем претензії та рахунки стосовно виконання зазначеного договору не виставлялися. А вже 19 листопада 2019 року на адресу ТОВ УКРСПЕЦМОНОЛІТ надійшов лист щодо утримання вартості матеріалів згідно договору оренди. Відповідач стверджує, що в зв`язку з тим, що ніякі операції згідно вказаного договору не здійснювались у відповідача він не зберігся, тому відповідачем було здійснено запит про направлення на адресу відповідача копії договору оренди. Так, на електрону адресу відповідача надійшла сканована копія договору оренди обладнання від 25 травня 2018 року №25/05-2018 з приміткою, що в листі №392 помилка в даті договору і що дата договору оренди 25 травня 2018 року, а не 25 лютого 2018 року. Відповідач зазначає, що направлена сканкопія договору повністю відповідає остаточному варіанту договору, який був отриманий відповідачем 25 травня 2018 року та підписаний ним. У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що умови в договорі оренди обладнання від 25 травня 2018 року №25/05-2018 надісланого на адресу ТОВ УКРСПЕНМОНОЛІТ і наданого в додатку до позовної заяви позивача та описані в позові різні. В зв`язку з тим, що у договорі відсутні підпис та печатка на кожній сторінці, відповідач зробив висновок, що вони були змінені позивачем. Відповідач стверджує, що в розділі 3 договору відрізняється п.3.1., в одному варіанті передача майна здійснюється згідно Акту приймання - передачі, в іншому згідно Специфікації. З вказаного, відповідач робить висновок, що у зв`язку з відсутністю зазначеного акту зроблена заміна, а до договору підкладена Специфікація підписана однією стороною. Також відповідач стверджує, що є невідповідності в розділі 5 договору, в якому змінені умови щодо оплати оренди, зокрема, невідповідність в п. 5.3 та п. 5.4. щодо строків оплати оренди. З договору оренди доданого до позову відповідачу незрозуміло: чи після підписання акту приймання - передачі чи акту повернення об`єкту оренди повинна бути здійснена оплата на протязі 5-ти днів (в позові зазначено що оплата повинна бути проведена на протязі 5-ти днів з моменту підписання акту прийому - передачі, а саме 28 травня 2018 року (до позову даний акт не доданий), а чомусь першим днем прострочення зобов`язань є 03 січня 2019 року з моменту закінчення 5-ти днів на добровільну оплату після підписання акту повернення об`єкту оренди). Відповідач стверджує, що у розділі 9 договору змінені п.9.3. та п.9.4., а п. 9.5. добавлений та зазначає, що пункт 9.4. в договорах відрізняється тим, що, на думку відповідача, позивач змінив умови договору та прописав строк позовної давності для стягнення пені два роки. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що операції згідно договору оренди не проводилися, рахунки на адресу відповідача позивачем не виставлялися, а лише 08 січня 2020 року вперше відповідачем від позивача був отриманий рахунок разом з супровідним листом від 03 січня 2020 року №1, який міститься в матеріалах справи. Крім того, відповідач зауважив, що йому незрозуміло чому сума рахунку який позивач виставляє відповідачу та додає до позову становить 420000,00 грн, а сума заборгованості, згідно договору оренди, яку позивач просить стягнути становить 350000,00 грн. Також, відповідач не погоджується з наведеним у позовній заяві розрахунком пені та її сумою. Більш того, відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на приписи Податкового кодексу України, Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та лист Мінфін від 22 серпня 2017 року №35210-07/23-3364/2658, та наголошує, на тому, що для підтвердження господарської операції з надання й отримання послуг оренди необхідно скласти окремий первинний документ. Відповідач зазначає, що документами які підтверджують факт надання й отримання послуг оренди, є: рахунок на внесення орендної плати та акт наданих послуг, який між сторонами не підписувався.

19 березня 2020 року від позивача на адресу суду надійшло письмове пояснення від 11 березня 2020 року №4 на виконання вимог ухвали суду, в якому позивач зазначив, що в день повернення предмета оренди, а саме 28 грудня 2018 року, орендодавець виставив орендарю рахунок №88 на сплату орендної плати за період оренди червень 2018 - грудень 2018 року в розмірі 350000,00 грн, при цьому позивач зазначив, що 28 грудня 2018 рахунок надано нарочно представнику орендаря (доказів отримання вказаного рахунку позивачем суду не надано). Крім цього, позивач стверджує, що у зв`язку з невиконанням протягом року відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач 30 листопада 2019 року поштовим відправленням (з описом) направив ідентичний рахунок за №76 від 11 листопада 2019 року на сплату орендної плати за період оренди червень 2018 - грудень 2018 року в розмірі 350000,00 грн, разом з цим позивач до пояснення додає копію опису вкладення у цінний лист про направлення рахунку №76 від 11 листопада 2019 року на суму 420000,00 грн та копії поштової накладної №441 від 30 листопада 2019 року та фіскального чеку від 30 листопада 2019 року до відправлення №441, які не засвідчені належним чином. Позивач зазначив що орендар умисно відмовився отримувати поштове відправлення і вже 03 січня 2020 року позивач, поштовим відправленням №154 направив на адресу відповідача лист-вимогу №1 від 03 січня 2020 року з додатком рахунок №88 з повторним проханням сплатити орендну плату за період оренди червень 2018 - грудень 2018 року в розмірі 350000, 00 грн.

26 березня 2020 року на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому відповідач просить суд перенести судове засідання призначене на 30 березня 2020 року на іншу дату. Обґрунтовуючи своє клопотання відповідач посилається на те, що на усій території України установлено карантин (постанова Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 від 11 березня 2020 року №211), посилаючись також на те, що Рада суддів України звернулась до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін, а таж на те, що Рада суддів України просить громадян утриматися від відвідин суду, якщо у них є ознаки будь-якого вірусного захворювання (заява Голови Ради суддів України щодо карантинних заходів від 11 березня 2020 pоку). Крім того, обґрунтовуючи своє клопотання відповідач посилається на те, що Постановою Уряду заборонено з 18 березня по 3 квітня на усій території нашої держави регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньо обласному і міжобласному сполученні.

27 березня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшло пояснення на лист позивача від 11 березня 2020 року №4, в якому відповідач зазначив, що вважає посилання позивача необґрунтованими, з огляду на те, що позивач не надав доказів, які б підтверджували вручення представнику відповідача рахунку. Більш того відповідач заперечив стосовно тверджень позивача щодо умисної відмови ТОВ УКРСПЕЦМОНОЛІТ в отриманні поштового відправлення від 30 листопада 2019 року, згідно поштової накладної №441 від 30 листопада 2019 року, так як ніякі повідомлення з відділення Укрпошти на адресу відповідача не надходили. Відповідач також звертає увагу на те, що позивач надає різні рахунки з датою та номером, згідно яких повинна бути здійснена оплата.

30 березня 2020 року на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (клопотання не підписано ЕЦП).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 30 березня 2020 року, з метою недопущення розповсюдження коронавірусу COVID-19, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема, представників учасників справи та працівників суду, враховуючи приписи постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 №215) та розпорядження міського голови "Про додаткові заходи спрямовані на запобігання розповсюдженню коронавірусу на території міста Чернігова" від 16 березня 2020 року № 32-р, а також враховуючи клопотання відповідача, було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження; відкладено розгляд справи по суті; зазначено, що про дату та час наступного судового засідання учасники справи будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

09 червня 2020 року ухвалою Господарського суду Чернігівської області призначено розгляд справи по суті на 17 червня 2020 року; повідомлено сторони про дату та час проведення судового засідання; у зв`язку з триваючими карантинними заходами, явка представників сторін в судове засідання не визнана обов`язковою.

12 червня 2020 року та 15 червня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з участю представника в іншому судовому засіданні в Північному апеляційному господарському суді по справі №927/627/19.

В судове засідання 17 червня 2020 року представники сторін не з`явились.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17 червня 2020 року відкладено розгляд справи по суті на 24 червня 2020 року; зобов`язано позивача та відповідача надати на огляд суду оригінали документів, копії яких були надані сторонами суду; визнано явку позивача та відповідача обов`язковою.

В судовому засіданні 24 червня 2020 року представник позивача надав суду для огляду оригінали документів, копії яких були надані позивачем суду. Представник позивача в судовому засіданні зазначив про те, що докази тримання рахунку відповідачем існують лише з 08 січня 2020 року, а також зазначив, що стягнути з відповідача позивач просить суму боргу саме у розмірі 350000,00 грн, незважаючи на те, що в рахунку на оплату №88 від 28 грудня 2018 року зазначено суму боргу у розмірі 350000,00 грн, а всього з ПДБ 420000,00 грн.

Відповідач в судове засідання 24 червня 2020 року повноважного представника не направив, про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

06 липня 2020 року від позивача на адресу суду надійшло письмове пояснення від 02 липня 2020 року №15 в якому позивач підтримує в повному обсязі позовні вимоги та просить розглянути справу без його участі.

В судовому засіданні 08 липня 2020 року представник відповідача повторно наголосив на своїй правовій позиції, що була викладена у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 16 березня 2020 року та категорично заперечував проти задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд встановив:

25 травня 2018 року між Товариством з обмеженого відповідальністю «ПІВДЕНТРАНСМОНТАЖ-ВБК» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦМОНОЛІТ» (орендар) укладено договір №25/05-2018 «аренды оборудования».

Відповідно до умов договору (п.1.1): «В порядке и на условиях, определенных настоящим Договором, Арендодатель обязуется передать Арендатору во временное владение и пользование, а Арендатор обязуется принять во временное владение и пользование оборудование для устройства монолитных ростверков в количестве определенной в Спецификации №1 от 25.05.2018 г. к настоящему Договору (в дальнейшем именуется «предмет аренды»), и обязуется уплачивать Арендодателю арендную плату. По договоренности Сторон коммерческая стоимость объекта аренды по состоянию на день подписания данного договора составляет 1041776,00 грн. (один миллион сорок одна тысяча семьсот семьдесят шесть грн. 00 коп.).

Відповідно до п. 3.1. договору: «Подписанием договора Арендатор подтверждает, что предмет Аренды (указан в Спецификации №1 от 25.05.2018) им получен и находится у него, возврат предмета аренды осуществляется строго по Акту приема-передачи».

«Предмет аренды считается возвращенным из аренды с момента оформления соответствующего акта приема - передачи, составленного в день передачи. Арендатор обязуется вернуть предмет аренды по окончании срока действия Договора» /п.3.3., 3.4. договора/.

Пунктом 4.1. договору сторони передбачили: «Срок аренды составляет 3 месяца с момента подписания договора».

«При отсутствие письменных возражений со стороны Арендодателя и дальнейшего пользования Арендатором предметом аренды, договор аренды оборудования считается пролонгированным и действует до полного возврата оборудования» /п.4.2. договора/.

У відповідності до п. 5.1.-5.3. договору «Арендная плата устанавливается в размере 50000,00 грн. (пятьдесят тысяч грн. 00 коп.) в месяц, за весь период аренды 150000,00 грн (сто пятьдесят тысяч грн. 00 коп.) (50 000,00 х 3 = 150000,00). Арендная плата уплачивается на текущий счет Арендодателя в течении 5-ти банковских дней со дня выписки счета Арендодателем. Арендатор обязуется оплатить весь срок аренды в течении 5 дней с момента подписания акта приема-передачи (возврата предмета аренды)».

Відповідно до умов п. 6.4.3. договору «Арендатор обязан своевременно и в полном объеме уплатить арендную плату)».

«Предмет аренды должен быть возвращен Арендодателю в течении 3-х рабочих дней по окончании срока аренды, определенного в п.4.1 настоящего Договора, или прекращении договора на других условиях, в исправном состоянии с учетом нормального физического износа, возникшего в период эксплуатации» /п.7.1. договора/.

У відповідності до п.7.3. договора «Возврат Арендодателю предмета аренды (согласно спецификации № 1 от 25.05.2018) осуществляется по акту приема-передачи, составленного в день возврата предмета аренды».

«В случае нарушения своих обязательств по настоящему договору Стороны несут ответственность, определенную настоящим Договором и действующим в Украине законодательством. Нарушение обязательства является его невыполнение или ненадлежащие выполнение, т.е выполнение с нарушением условий, определенных содержанием обязательства» /п.9.2. договора/.

Відповідно до умов п. 9.3. договору «Арендатор несет следующую ответственность по настоящему Договору:

- в случае нарушения Арендатором правил использования предмета аренды, согласно условиям настоящего Договора, Арендатор обязан возместить Арендодателю возникшие при этом убытки в установленном законном порядке;

- в случае просрочки уплаты арендных платежей Арендатор уплачивает Арендодателю пеню в размере 0,5% от суммы долга за каждый день просрочки. Строк начисления Арендодателем неустойки составляет два года.»

«Стороны пришли к согласию, что исковая давность взыскания пени составляет два года. Размер пени не может превышать 500000,00 (пятьсот тысяч 00 гривен)» /п.9.4-9.5. договора/.

Відповідно до умов п.11.1. договору «Настоящий договор вступает в силу с момента его подписания и действует до полного выполнения Сторонами своих обязательств по настоящему договору».

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1,6 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У відповідності до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ст. 760 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частина 5 статті 762 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.

Враховуючи зміст укладеного між сторонами договору суд приходить до висновку, що за своєю правовою природою він є договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На виконання умов договору орендодавцем 25 травня 2018 року передано, а орендарем прийнято предмет оренди зазначений у специфікації №1 від 25.05.2018 (комерційною вартістю 1041776,00 грн).

Факт передачі та отримання орендарем предмету договору підтверджується підписанням 25.05.2018 договору оренди обладнання №25/05-2018, у відповідності до умов п. 3.1. договору.

Повернення предмету договору підтверджується підписаним та скріпленим печатками з обох сторін актом зворотного прийому-передачі предмету оренди від 28.12.2018, що міститься в матеріалах справи /а.с.9/.

На сплату орендної плати за період оренди з червня 2018 по грудень 2018 року в розмірі 350000,00 грн (триста п`ятдесят тисяч грн 00 коп), згідно умов Договору 50000,00 грн за місяць оренди, орендодавець виставив орендарю рахунок №88 від 28 грудня 2018 року.

В матеріалах справи міститься копія повідомлення про вручення відповідачу 08 січня 2020 року рахунку №88 від 28 грудня 2018 року /а.с. 12/. Інших доказів отримання рахунку відповідачем матеріали справи не містять.

Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 350000,00 грн.

Станом на день подачі позову відповідач заборгованість у сумі 350000,00 грн не сплатив.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 350000,00 грн заборгованості є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись п. 9.3. договору, позивачем нараховано до сплати відповідачу та заявлено до стягнення за порушення термінів оплати 322000,00 грн пені за період з 17.08.2019 до 17.02.2020.

Так, відповідно до п. 9.3. договору «арендатор несет следующую ответственность по настоящему договору: в случае просрочки уплаты арендных платежей арендатор уплачивает арендодателю пеню в размере 0,5% от суммы долга за каждый день просрочки. Срок начислений арендодателем неустойки составляет два года».

«Стороны пришли к согласию, что исковая давность взыскания пени составляет два года. Размер пени не может превышать 500000,00 грн.» /п.9.4-9.5. договору/.

Згідно зі ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.1,3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платник грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У пункті 9.4. договору сторони домовились, що строк нарахування неустойки становить два роки, а строк позовної давності щодо стягнення пені становить два роки.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобов`язань саме з 14 січня 2020 року (дата отримання відповідачем рахунку №88 08 січня 2020 року), суд доходить висновку, що позивачем неправомірно заявлено до стягнення пеню за період з 17 серпня 2019 року до 13 січня 2020 року.

За таких обставин, враховуючи, що розмір пені, передбачений ст.1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, позовні вимоги в частині стягнення 322000,00 грн пені за період з 17 серпня 2019 року до 17 лютого 2020 року підлягають частковому задоволенню у розмірі 8176,00 грн за період з 14 січня 2020 року по 17 лютого 2020 року.

Позивачем також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 11795,00 грн 3% річних за період з 03 січня 2019 року по 17 лютого 2020 року.

Частиною 2 статті 625 ЦК України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, судом встановлено наявність прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань з 14 січня 2020 року, дослідивши поданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних у сумі 11795,00 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 1004,10 грн за період з 14 січня 2020 року по 17 лютого 2020 року.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 126, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю УКРСПЕЦМОНОЛІТ (вул. Густинська, буд. 22/1-Г, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Південтрансмонтаж-ВБК (вул. Широківське шосе, 39, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50026, код 32264535) 350000,00 грн основного боргу, 8176,00 грн пені, 1004,10 грн трьох відсотків річних.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю УКРСПЕЦМОНОЛІТ (вул. Густинська, буд. 22/1-Г, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Південтрансмонтаж-ВБК (вул. Широківське шосе, 39, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50026, код 32264535) 5387,74 грн судового збору.

4.В іншій частині позову відмовити.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 08 липня 2020 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 та п. 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/