ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" червня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2390/14

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» від 05.05.2020 № 05-1/05 на бездіяльність державного виконавця Слов`янського МРВДВС Східного МРУ Міністерства Юстиції (м. Харків)

у справі № 911/2390/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс», м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп», Київська обл., Васильківський р-н, с. Мархалівка

2) Фізичної особи-підприємця Кудухашвілі Сергія Георгійовича, Донецька обл., м. Слов`янськ

про стягнення 21682,32 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

За участю секретаря Абрамової В.Д.

За участю представників учасників у справі:

від ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»: адвокат Грищенко О.М.

ВСТАНОВИВ:

рішенням Господарського суду Київської області від 21.07.2014 позов задоволено повністю, вирішено солідарно стягнути з ФОП Кудухашвілі С.Г. та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» 12548,64 грн пені, 2611,05 грн 3% річних, 6522,63 грн інфляційних втрат, 1400,00 грн витрат на оплату адвокатських послуг та 1827,00 грн судового збору.

18.08.2014 на виконання рішення у даній справі Господарським судом Київської області було видано відповідний наказ.

05.05.2020 до Господарського суду Київської області від ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» надійшла скарга від 05.05.2020 № 05-1/05 (вх. № 107/20) на бездіяльність державного виконавця Слов`янського МРВДВС Східного МРУ Міністерства Юстиції (м. Харків) у виконавчому провадженні № 50987559.

Ухвалою суду від 06.05.2020 розгляд скарги призначено в судовому засіданні на 16.06.2020, зобов`язано державного виконавця Слов`янського МРВДВС Східного МРУ Міністерства Юстиції (м. Харків), який здійснює виконавче провадження № 50987559 надати пояснення щодо скарги, а також копії матеріалів виконавчого провадження № 50987559.

Ухвалою суду від 18.05.2020 повідомлено сторони про те, що 16.06.2020 судове засідання не відбудеться; розгляд скарги призначено на 23.06.2020.

23.06.2020 до суду надійшов лист скаржника від 23.06.2020 № 23-1/06 (вх. № 12489/20) з доданими доказами.

23.06.2020 в судове засідання з`явився представник скаржника, подану скаргу підтримав і просив задовольнити. Інші учасники у справі та представник органу ДВС не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином. Державним виконавцем Слов`янського МРВДВС Східного МРУ Міністерства Юстиції (м. Харків) не виконано вимоги ухвали суду від 06.05.2020 щодо надання копій матеріалів виконавчого провадження, пояснень по суті скарги не подано.

Згідно ч. 2 ст. 342 ГПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Детально дослідивши подану скаргу, судом встановлено наступне.

У поданій скарзі скаржник просить суд:

- визнати за період з 13.12.2017 по 05.05.2020 неправомірною бездіяльність державного виконавця Слов`янського МРВДВС Східного МРУ Міністерства Юстиції (м. Харків) у виконавчому провадженні № 50987559 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі № 911/2390/14 від 18.08.2014 із врахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати державного виконавця або іншу посадову Слов`янського МРВДВС Східного МРУ Міністерства Юстиції (м. Харків) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 50987559 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі № 911/2390/14 від 18.08.2014 із врахуванням норм та положень Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 326 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (надалі: «Інструкція»), під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 11 Розділу ІІІ Інструкції, перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій, за дорученням державного виконавця.

Частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Так, постановою ВДВС Слов`янського МРУЮ Донецької області від 29.04.2016 відкрито виконавче провадження № 50987559 щодо примусового виконання наказу від 18.08.2014 № 911/2390/14.

У 2017 році ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» неодноразово зверталось до суду зі скаргами на бездіяльність органу ДВС при виконанні рішення у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.03.2017 скаргу задоволено; визнано за період з 29.04.2016 по 04.02.2017 незаконною та протиправною бездіяльність Слов`янського МРВДВС ГТУЮ у Донецькій області у виконавчому провадженні № 50987559 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі № 911/2390/14 від 18.08.2014 в частині невжиття належних та допустимих виконавчих дій щодо нерухомого майна боржника, зокрема, та не обмежуючись, його арешту, опису, оцінки та реалізації; визнано за період з 29.04.2016 по 04.02.2017 незаконною та протиправною бездіяльність Слов`янського МРВДВС ГТУЮ у Донецькій області у виконавчому провадженні № 50987559 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі № 911/2390/14 від 18.08.2014 щодо невчинення інших виконавчих дій у виконавчому провадженні, котрі направлені та свідчили б про його примусове виконання.

Крім цього, ухвалою Господарського суду Київської області від 12.12.2017 у даній справі задоволено скаргу ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»; визнано незаконною та протиправною бездіяльність Слов`янського МРВДВС ГТУЮ у Донецькій області у виконавчому провадженні № 50987559 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі № 911/2390/14 від 18.08.2014 в частині невжиття належних та допустимих виконавчих дій щодо нерухомого майна боржника, зокрема, та не обмежуючись, його арешту, опису, оцінки та реалізації; визнано незаконною та протиправною бездіяльність Слов`янського МРВДВС ГТУЮ у Донецькій області у виконавчому провадженні № 50987559 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі № 911/2390/14 від 18.08.2014 в частині невжиття належних та допустимих виконавчих дій щодо рухомого майна боржника, зокрема, та не обмежуючись, його арешту, опису, оцінки та реалізації; визнано незаконною та протиправною бездіяльність Слов`янського МРВДВС ГТУЮ у Донецькій області у виконавчому провадженні № 50987559 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі № 911/2390/14 від 18.08.2014 в частині невжиття належних та допустимих виконавчих дій щодо звернення стягнення на майно боржника, належне на праві спільної сумісної власності, його арешту, опису, оцінки та реалізації; визнано незаконною та протиправною бездіяльність Слов`янського МРВДВС ГТУЮ у Донецькій області у виконавчому провадженні № 50987559 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі № 911/2390/14 від 18.08.2014 щодо невчинення інших виконавчих дій у виконавчому провадженні, котрі направлені та свідчили б про його примусове виконання.

В поданій скарзі від 05.05.2020 скаржник зазначає, що за наступний період після постановлення ухвал суду від 21.03.2017 та від 12.12.2017 державним виконавцем не було належним чином виконано покладені на нього обов`язки щодо примусового виконання рішення суду, у зв`язку з чим скаржник просить визнати незаконною та протиправною бездіяльність державного виконавця у вказаному виконавчому провадженні саме за період з 13.12.2017 по 05.05.2020.

Зокрема скаржником подавались до органу ДВС відповідні клопотання про вчинення виконавчих дій (клопотання від 18.01.2018 № 12-2/01, від 26.03.2018 № 26-1/03), у тому числі в частині оцінки - визначення вартості описаного та арештованого майна станом на березень 2017 року, та на день його арешту, щодо майна боржника - автомобіля КАМАЗ-53212, д/н НОМЕР_1 , 1992 року; повідомити зберігача описаного та арештованого майна - ПСП Агрофірма «Ірина», по відповідальність за пошкодження та втрату описаного та арештованого майна; здійснення звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , зокрема арешту, опису, оцінки та реалізації наявного нерухомого майна - 3 житлових квартир, що знаходяться у м. Слов`янську Донецької області; заборонити боржнику здійснювати використання вказаного майна для ведення господарської діяльності, направлення запитів щодо виявлення банківських рахунків боржника, накладення на них арешту, направлення запитів до реєстраційних органів щодо встановлення майнового стану боржника, вжиття інших виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкції.

Однак державним виконавцем не було вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів, спрямованих на пошук та виявлення майна боржника, з`ясування фінансово-господарського стану боржника та задоволення вимог стягувача за рахунок майна та активів боржника.

Зокрема, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), останній є власником наступного нерухомого майна: житлова квартира, загальною площею 60,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , котра перебуває у його власності ще із березня 2006 року, житлова квартира, загальною площею 39,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , котра перебуває у його власності ще із грудня 2006 року; житлова квартира, загальною площею 38,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , котра перебуває у його власності ще із лютого 2007 року.

Судом встановлено, що органом ДВС станом на дату судового засідання не надано доказів вжиття відповідних заходів на спростування викладених у скарзі обставин, вимоги ухвали суду від 06.05.2020 не виконано.

Крім цього, як вбачається з наданих скаржником матеріалів, зокрема відомостей Державної прикордонної служби, боржником протягом березня 2019 - травня 2020 було здійснено 10 перетинів кордону, що свідчить про невжиття державним виконавцем у даному виконавчому провадженні заходів щодо обмеження права боржника на виїзд за кордон, про які клопотав стягувач.

Також, як вбачається з наявних матеріалів справи, перевірка майнового стану боржника органом ДВС не проводилась, періодична перевірка майнового стану боржника (кожні два тижні - щодо виявлення рахунків, кожні три місяці - щодо виявлення рухомого та нерухомого майна) не здійснюється.

Зазначене свідчить про порушення Слов`янського МРВДВС Східного МРУ Міністерства Юстиції (м. Харків) принципів неупередженості, своєчасності та повноти проведення виконавчих дій, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Суд констатує, що через невиконання органом ДВС усіх приписів Закону України «Про виконавче провадження», на сьогоднішній день наказ Господарського суду від 18.08.2014 про примусове виконання рішення у справі № 911/2390/14 залишається не виконаним та стягувачем ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» не отримано присуджених судом коштів.

Така бездіяльність державного виконавця є порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», і є підставою для визнання судом бездіяльності державного виконавця протиправною.

Аналогічної правової позиції щодо визнання протиправною бездіяльності державного виконавця, яка полягає у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій, здійснення їх несвоєчасно та не в повному обсязі, дотримується Верховний Суд в постанові від 09.11.2018 у справі № 911/1388/16.

Крім того, з огляду на положення статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», частини 1 статті 3 і частини 4 статті 11 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв`язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Європейського суду з прав людини з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

У рішенні у справі Янголенко проти України, no. 14077/05, від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що рішення Господарського суду Київської області від 21.07.2014 у справі № 911/2390/14 до цього часу не виконано, суд вважає, що має місце незаконна та протиправна бездіяльність Слов`янського МРВДВС Східного МРУ Міністерства Юстиції (м. Харків) у виконавчому провадженні № 50987559, допущена у ході примусового виконання вказаного рішення господарського суду, а тому скарга ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 345 ГПК України встановлено, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст. 126, 129, 232-235, 342-345, п. 17.5. розділу ХІ ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» від 05.05.2020 № 05-1/05 на бездіяльність державного виконавця Слов`янського МРВДВС Східного МРУ Міністерства Юстиції (м. Харків) (вх. № 107/20) задовольнити.

2. Визнати за період з 13.12.2017 по 05.05.2020 неправомірною бездіяльність державного виконавця Слов`янського МРВДВС Східного МРУ Міністерства Юстиції (м. Харків) у виконавчому провадженні № 50987559 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі № 911/2390/14 від 18.08.2014 із врахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження».

3. Зобов`язати державного виконавця або іншу посадову Слов`янського МРВДВС Східного МРУ Міністерства Юстиції (м. Харків) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 50987559 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі № 911/2390/14 від 18.08.2014 із врахуванням норм та положень Закону України «Про виконавче провадження».

4. Копію ухвали надіслати учасникам у справі та Слов`янському МРВДВС Східного МРУ Міністерства Юстиції (м. Харків).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дати складення та підписання повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 30.06.2020.

Суддя С.Ю. Наріжний