ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2020 р. Справа№ 911/2739/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Дикунської С.Я.

Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 11.06.2020

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу виконуючого обов`язки прокурора Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.02.2020 (повний текст ухвали підписано 02.03.2020)

у справі №911/2739/19 (суддя: Третьякова О.О.)

за позовом керівника Фастівської місцевої прокуратури

до 1) Головного управління Держгеокадастру у Київській області

2) Фермерського господарства «Невзгляденко»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1

про визнання недійсними наказів та договорів

1. Зміст позовної заяви та заперечень

На розгляді Господарського суду Київської області знаходилась справа №911/2739/19 у межах якої керівник Фастівської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся з позовними вимогами до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - відповідач-1) та Фермерського господарства «Невзгляденко» (далі - відповідач-2) про:

- визнання недійсними наказів Головного управління Держземагентства у Київській області від 02.04.2015 №10-2997/15-15-сг, від 02.04.2015 №10-3004/15-15-сг, від 02.04.2015 №10-2998/15-15-сг, від 02.04.2015 №10-3002/15-15-сг, від 02.04.2015 №10-3000/15-15-сг, від 03.07.2015 №10-0394/36-15-сг, від 04.12.2014 №10-11110/15-14-сг, від 04.12.2014 № 10-11110/15-14-сг, від 03.12.2015 №10-8385/36-15-сг, від 04.12.2014 №1011103/15-14-сг, від 04.12.2014 №10-11108/15-14-сг, від 04.12.2014 №10-11105/15-14-сг, від 04.12.2014 №10-11104/15-14-сг, від 04.12.2014 №10-11112/15-14-сг, від 02.04.2015 №10-3003-15-15-сг, від 02.04.2015 №2994/15-15-сг щодо затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок в оренду для ведення селянського фермерського господарства, що розташовані на території Фастівського району Київської області;

- визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :01:007:0100, :01:007:0095, :01:007:0098, :01:007:0096, :01:001:0099, :01:003:0215, :04:001:0051, :03:006:0346, :04:001:0053, :04:002:0140, :04:001:0050, :04:001:0054, :04:001:0052, :01:008:0070, :01:008:0069 від 02.11.2015 №№ 1295, 1281, 1301, 1277, 1299, 1275, 1289, 1261, 1287, 1285, 1273, 1269, 1279, 1446, 1297, укладені з ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства.

Головне управління Держгеокадастру у Київській області подало суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позову прокурора заперечує та просить відмовити у його задоволенні з мотивів того, що при передачі ОСОБА_1 земельних ділянок (винесенні наказів, укладенні договорів) відповідач-1 діяв у межах наданих законодавством повноважень та керувався виключно вимогами чинного законодавства. Також відповідач-1 вказує, що оскаржувані прокурором накази є ненормативними актами, які вичерпують свою дію внаслідок їх виконання, а тому їх скасування чи визнання недійсними не породжує наслідків для користувачів земельних ділянок, що унеможливлює задоволення позовних вимог у цій частині.

02.01.2020 Фермерське господарство «Невзгляденко» надіслав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить застосувати позовну давність при вирішенні спору за позовом прокурора та в позові відмовити повністю, посилаючись на те, що прокурором не доведено порушення інтересів держави, Головне управління Держгеокадастру у Київській області прийняло оспорювані накази в межах повноважень та з дотриманням вимог законодавства, а прокурором пропущено строк звернення до суду з цим позовом. Також відповідач-2 вказує на недоведеність позовних вимог з огляду на посилання прокурора на докази, які не є належними, допустимими і достовірними. Крім того, на переконання відповідача-2 позов не обґрунтовано нормами матеріального права, так як прокурор посилається на взаємовиключні ст.203, 215 та 228 Цивільного кодексу України. Згідно з поданим відзивом позовні вимоги прокурора зводяться до непропорційного втручання у право Фермерського господарства "Невзгляденко" на мирне володіння майном.

2. Фактичні обставини, встановлені апеляційним судом

04.11.2019 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява керівника Фастівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - відповідач-1) та Фермерського господарства «Невзгляденко» (далі - відповідач-2) про:

- визнання недійсними наказів Головного управління Держземагентства у Київській області від 02.04.2015 №10-2997/15-15-сг, від 02.04.2015 №10-3004/15-15-сг, від 02.04.2015 №10-2998/15-15-сг, від 02.04.2015 №10-3002/15-15-сг, від 02.04.2015 №10-3000/15-15-сг, від 03.07.2015 №10-0394/36-15-сг, від 04.12.2014 №10-11110/15-14-сг, від 04.12.2014 № 10-11110/15-14-сг, від 03.12.2015 №10-8385/36-15-сг, від 04.12.2014 №1011103/15-14-сг, від 04.12.2014 №10-11108/15-14-сг, від 04.12.2014 №10-11105/15-14-сг, від 04.12.2014 №10-11104/15-14-сг, від 04.12.2014 №10-11112/15-14-сг, від 02.04.2015 №10-3003-15-15-сг, від 02.04.2015 №2994/15-15-сг щодо затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок в оренду для ведення селянського фермерського господарства, що розташовані на території Фастівського району Київської області;

- визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :01:007:0100, :01:007:0095, :01:007:0098, :01:007:0096, :01:001:0099, :01:003:0215, :04:001:0051, :03:006:0346, :04:001:0053, :04:002:0140, :04:001:0050, :04:001:0054, :04:001:0052, :01:008:0070, :01:008:0069 від 02.11.2015 №№ 1295, 1281, 1301, 1277, 1299, 1275, 1289, 1261, 1287, 1285, 1273, 1269, 1279, 1446, 1297, укладені з ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2019 у справі №911/2739/19 залишено позовну заяву без руху, встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня вручення цієї ухвали.

В обґрунтування ухвали місцевий господарський суд зазначив, що порушення інтересів держави керівник Фастівської місцевої прокуратури вбачає у тому, що незаконне прийняття оскаржуваних рішень суперечить принципам регулювання земельних відносин, що закріплені в ст. 14 Конституції України.

Звернення до суду без визначення органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах мотивоване тим, що відповідний центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі і, яким є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, а також її територіальні органи не наділені повноваженнями зі звернення до суду з позовами про визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями, договорів оренди землі, скасування записів про державну реєстрацію права на земельну ділянку та витребування з незаконного володіння земельних ділянок.

Разом з тим, суд зауважив, що у позові не викладено документально обґрунтованих пояснень щодо обставин, за яких керівнику Фастівської місцевої прокуратури стало відомо про необхідність вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави в суді, а саме: не зазначено та не надано доказів щодо обставин, які мали своїм наслідком встановлення прокуратурою порушення вимог земельного законодавства під час відведення ОСОБА_1 земельних ділянок для ведення селянського фермерського господарства.

Потреба у неважному мотивуванні та доведенні необхідності вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави в суді обумовлюється вимогами чинного законодавства, зокрема, приписами ст. 19 Конституції України, де визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, закріплено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, а докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відтак, місцевим судом у вказаній ухвалі було встановлено спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- належним чином засвідченої копії наказу Головного управління Держземагенства у Київській області від 02.04.2015 №10-2998/15-15-сг;

- доказів доплати судового збору в сумі 53788,00 грн за 28 позовних вимог немайнового характеру;

- письмових пояснень до позовної заяви із зазначенням належних, достовірних, достатніх і допустимих доказів, які підтверджують факт набуття Фермерським господарством «Невзгяденко» статусу орендаря за нотаріально посвідченими договорами оренди земельної ділянки, укладеними громадянином ОСОБА_1 з Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області;

- доказів набуття Фермерським господарством «Невзгяденко» статусу орендаря за нотаріально посвідченими договорами оренди земельної ділянки, укладеними громадянином ОСОБА_1 з Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області або ж письмових пояснень на підтвердження неможливості подачі таких доказів;

- письмових обґрунтованих пояснень та доказів щодо обставин, за яких Фастівській місцевій прокуратурі стало відомо про необхідність вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави в суді, а саме: у зв`язку з чим прокуратурою проводилось опрацювання відомостей, на підставі яких подано позов; на підставі чого та за яких обставин отримано відповідні відомості; обґрунтування щодо дотримання закону під час отримання доказів, які стали підставою для подання позову;

- доказів направлення відповідачам та іншому учаснику справи документів, складених на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 27.12.2019.

Приймаючи позовну заяву до розгляду суд виходив з того, що в установлений строк від Фастівської місцевої прокуратури надійшли документи на виконання вимог ухвали від 11.11.2019 №911/2739/19 та усунення недоліків позовної заяви, а тому підстави для її повернення відповідно до ч.3 ст.174 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

Головне управління Держгеокадастру у Київській області подало суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позову прокурора заперечує та просить відмовити у його задоволенні з мотивів того, що при передачі ОСОБА_1 земельних ділянок (винесенні наказів, укладенні договорів) відповідач-1 діяв у межах наданих законодавством повноважень та керувався виключно вимогами чинного законодавства. Також відповідач-1 вказує, що оскаржувані прокурором накази є ненормативними актами, які вичерпують свою дію внаслідок їх виконання, а тому їх скасування чи визнання недійсними не породжує наслідків для користувачів земельних ділянок, що унеможливлює задоволення позовних вимог у цій частині.

02.01.2020 Фермерське господарство «Невзгляденко» надіслав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить застосувати позовну давність при вирішенні спору за позовом прокурора та в позові відмовити повністю, посилаючись на те, що прокурором не доведено порушення інтересів держави, Головне управління Держгеокадастру у Київській області прийняло оспорювані накази в межах повноважень та з дотриманням вимог законодавства, а прокурором пропущено строк звернення до суду з цим позовом. Також відповідач-2 вказує на недоведеність позовних вимог з огляду на посилання прокурора на докази, які не є належними, допустимими і достовірними. Крім того, на переконання відповідача-2 позов не обґрунтовано нормами матеріального права, так як прокурор посилається на взаємовиключні ст.203, 215 та 228 Цивільного кодексу України. Згідно з поданим відзивом позовні вимоги прокурора зводяться до непропорційного втручання у право Фермерського господарства «Невзгляденко» на мирне володіння майном.

Разом з тим, 26.02.2020 ухвалою Господарського суду Київської області у справі №911/2739/19 позов керівника Фастівської місцевої прокуратури в інтересах держави №38-69-5864вих19 від 31.10.2019 (вх.№2845/19 від 04.11.2019) до Головного управління Держгеокадастру у Київській області та Фермерського господарства «Невзгляденко» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання недійсними наказів та договорів залишено без розгляду.

3. Короткий зміст ухвали місцевого суду

Залишаючи без розгляду позов керівника Фастівської місцевої прокуратури ухвалою від 26.02.2020 місцевий господарський суд зазначив, що прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах держави з позовом, в якому зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або з позовом в інтересах держави, зазначивши про відсутність у відповідного органу повноважень щодо звернення до господарського суду. При цьому у будь-якому разі наявність підстав для представництва інтересів держави має бути обґрунтована прокурором у позовній заяві відповідно до приписів наведених норм.

Доводи прокурора суд відхилив з огляду на безпідставність посилань прокурора на відсутність у відповідного органу державної влади достатньої правосуб`єктності та дієздатності для звернення до суду для захисту інтересів держави.

Реалізуючи принцип jura novit curia («суд знає закони»), за наслідками самостійної перевірки доводів прокурора і думки інших учасників провадження щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати в обраний прокурором спосіб захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку про наявність достатніх процесуальних підстав для залишення позову керівника Фастівської місцевої прокуратури без розгляду в порядку п.1 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.

Дійшовши висновку про наявність передумов для залишення позову без розгляду, суд надав оцінку посиланням прокурора на відсутність підстав для розгляду на стадії підготовчого провадження питання правомірності звернення прокурора до суду з позовом без визначення органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах.

Суд не погодився з позицією прокурора у справі №911/2739/19, відповідно до якої прокурор апелював до постанови Верхового суду від 01.07.2019 у справі №820/582/19, де увага судів зверталася на те, що прийняття до розгляду позовної заяви прокурора свідчить про здійснення судом перевірки наявності підстав для представництва інтересів держави та не виявлення перешкод для цього (як доконана дія, що не потребує подальших та/або додаткових перевірок) та зазначив, що законодавець передбачив можливість вчинення такої процесуальної дії як залишення позову без розгляду, не встановлюючи обмежень щодо стадій судового процесу (ст.226 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, суд зазначив, що залишення позову без розгляду є одним з процесуальних наслідків стадії підготовчого провадження (п.1 ч.2 ст.185 Господарського процесуального кодексу України). У зв`язку з цим, посилання прокурора на те, що факт відкриття провадження у справі виключає або ж унеможливлює повернення до питання правомірності звернення особи до суду є безпідставними.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, виконувач обов`язків прокурора Київської області 18.03.2020 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу Господарського суду Київської області від 26.02.2020 у справі №911/2739/19 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги, прокурор вказав, що місцевий господарський суд не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, така ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Прокурор зазначив, що відповідно до норм п. 5-1 постанови КМУ №15 від 14.01.2015 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи не наділені повноваженнями на звернення до суду з позовами про визнання недійсними наказів чи договорів оренди земельних ділянок. Проте, судом проігноровано приписи чинного законодавства.

Повноваження Головного управління Держгеокадастру у Київській області стосовно розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Київської області визначено в пп. 13 п. 4 вищезгаданого Положення.

Таким чином, судом першої інстанції залишено поза увагою ті обставини, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру у даному випадку делегувала свої повноваження щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Київської області територіальному органу, і тому виключно останній є відповідальним за організацію та виконання цих повноважень.

Враховуючи, що у цій справі прокурор фактично звернувся із позовом на захист інтересів держави Україна про оскарження наказів Головного управління Держземагентства (на даний час Держгеокадастр) у Київської області як самостійної юридичної особи з відповідною процесуальною дієздатністю, правомірно визначивши його в якості відповідача, суд погодився із аргументами прокурора стосовно неможливості одночасного набуття ним двох абсолютно протилежних статусів - позивача та відповідача. Тому, є хибними висновки суду про те, що прокурором неправомірно не зазначено позивачем у даній справі Державну службу України з питань геодезії, у картографії та кадастру.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст. 3 вказаного Закону встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього ж Закону, усім суб`єктам правовідносин гарантується захист їх прав і законних інтересів незалежним і неупередженим судом.

Разом з тим, внаслідок порушення вимог процесуального закону судом першої інстанції ухвалено необґрунтоване рішення про залишення без розгляду позовної заяви прокурора, а тому оскаржуване рішення підриває саму суть права доступу до суду і тим самим породжує судову тяганину.

5. Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу, Фермерське господарство «Невзгляденко» проти задоволення скарги заперечив, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства, а ухвала місцевого суду від 26.02.2020 прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду про заміну позивача його правонаступником без змін.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

У березні 2020 року виконуючий обов`язки прокурора Київської області звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.02.2020 у справі №911/2739/19, в якій просив скасувати ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №911/2739/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2020 поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою виконуючого обов`язки прокурора Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.02.2020 у справі №911/2739/19, справу призначено до розгляду на 21.05.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2020 відкладено розгляд справи №911/2739/19 на 11.06.2020.

У судове засідання з`явився прокурор Київської області та відповідач-2.

Відповідач-1 та третя особа в судове засідання не з`явилися, про причини неявки відповідач-1 та третя особа суд не повідомили. Про час та місце розгляду справи учасники справи повідомлялися належним чином.

Через відділ діловодства Північного апеляційного суду третьою особою подано заяву про залучення третьої особи, в якій третя особа просила залучити Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру до участі справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Згідно з ч.1 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Так, в розрізі розгляду цієї справи за позовом керівника Фастівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Фермерського господарства «Невзгляденко», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання недійсними наказів та договорів, відповідачем є територіальне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

За вказаних обставин, враховуючи підстави та предмет позову, а також доводів викладених у заяві про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, суд приходить до висновку, що правові підстави для залучення Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, а також для задоволення заяви третьої особи ФГ «Невзгляденко» відсутні, оскільки спір, що розглядається в межах даної справи стосується безпосереднього сторін у справі, а Головне управління Держгеокадастру у Київській області є юридичною особою та користується при цьому процесуальними правами учасника процесу визначеними чинним законодавством. Крім того, третьою особою не зазначено в заяві у зв`язку з чим рішення у справі може вплинути на права чи обов`язки Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники третіх осіб, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, ухвалу місцевого суду від 26.02.2020 у справі №911/2739/19 скасувати та направити справу для подальшого розгляду до місцевого господарського суду.

Представники Фермерського господарства «Невзгляденко» заперечили проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, на підставі доводів, зазначених у відзиві на скаргу та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

7. Джерела права й акти їх застосування

Конституція України

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює: підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Господарський процесуальний кодекс України

Згідно до ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.1, 3 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За приписами частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

За визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. 5 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру»

Відповідно до п. 5-1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право: звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Закон України «Про прокуратуру»

Відповідно до ч.3, 4 ст. 23 Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Рішення Європейського Суду з прав людини від 15.01.2009, заява № 42454/02 у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (неофіційний переклад)

Згідно з п.35 Рішення Європейського Суду з прав людини від 15.01.2009, заява № 42454/02 у справі "Менчинська проти Російської Федерації" сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.

Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 у справі № 1-1/99 за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді).

Відповідно до п.3, 4 Рішення Конституційного Суду України для вирішення справи суттєвим вбачається з`ясування поняття «інтереси держави». У процесі дослідження встановлено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обгрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

8. Позиція апеляційного суду

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 19, 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 4, 53 Господарського процесуального кодексу України, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

Враховуючи рішення Європейського Суду з прав людини та Конституційного Суду України, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Аналіз ч. 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Разом з тим, згідно ч.ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

При цьому, суд звертає увагу, що прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Як визначено ст.53 Господарського процесуального кодексу України, невиконання цих вимог прокурором має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу, що виключає можливість залишення позову без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, встановлення наявності вказаних обставин необхідне для визначення існування підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, іншими словами - наявності права у прокурора заявляти у суді відповідний позов (право на позов), тобто забезпеченої законом можливості звернення до суду за захистом цивільних прав.

Прокурор в обґрунтування підстав для звернення з вказаним позовом зазначив, що оспорювані накази Головного управління Держземагенства у Київській області прийняті з порушенням вимог земельного законодавства, договори оренди землі укладені всупереч законодавчо встановленої процедури набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства, адже громадянин ОСОБА_1 звернувся для отримання земельних ділянок за спрощеною процедурою, не маючи наміру ведення селянського фермерського господарства особисто та вже маючи інші створені фермерські господарства.

Саме звернення до суду без визначення органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах прокурор мотивував тим, що відповідний центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі і, яким є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, а також її територіальні органи не наділені повноваженнями зі звернення до суду з позовами про визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями, договорів оренди землі, скасування записів про державну реєстрацію права на земельну ділянку та витребування з незаконного володіння земельних ділянок.

Колегія суду погоджується з твердженням прокурора з огляду на приписи Положення, відповідно до якого у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів, наявні повноваження лише щодо звернення з позовом про відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Аналогічні норми закріплені у Положенні про Головне управління Держгеокадастру у Київській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 №308.

Крім того, аналіз матеріального і процесуального законодавства дає підстави вважати, що право на позов - це право на відновлення порушеного права в певній, встановленій законом формі та в певному порядку, який забезпечує об`єктивність та реальність захисту порушеного права. Відповідно право на пред`явлення позову та право на задоволення позову є складовими частинами права особи на позов, яке є суб`єктивним правом позивача.

Отже залишати позовну заяву без розгляду з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, суд вправі, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, що в даній справі не має місця.

Місцевий господарський суд першої інстанції, залишаючи позов прокурора без розгляду, зазначив, що відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави у цій справі, оскільки існує уповноважений суб`єкт владних повноважень Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка може бути позивачем у цій справі.

Натомість прокурор вказав, що є позивачем, бо ГУ Держгеокадастру у Київській області - один зі співвідповідачів, наказ якого оскаржується через недотримання вимог законодавства стосовно передання земельної ділянки в користування для ведення фермерського господарства. Цим прокурор обґрунтовував відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів саме у спірних правовідносинах, тобто, навів підставу для представництва інтересів держави.

З огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, визначив ГУ Держгеокадастру у Київській області одним зі співвідповідачів у справі та заявив вимогу про визнання незаконним і скасування його оскарженого наказу, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про неможливість захисту прокурором інтересів держави за вимогами, які заявив прокурор. Зазначена правова позиція підтверджується постановою Великої Палати Верховного суду від 15.01.2020 у справі № 698/119/18.

9. Висновки апеляційного суду

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені прокурором доводи в обґрунтування апеляційної скарги є обґрунтованими, такими що відповідають обставинам справи, а тому підлягають задоволенню. Ухвала суду першої інстанції від 26.02.2020 про залишення позову без розгляду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду та направлення справи на розгляд до місцевого суду, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу виконуючого обов`язки прокурора Київської області на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.02.2020 у справі №911/2739/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 26.02.2020 у справі №911/2739/19 скасувати.

3. Матеріали справи №911/2739/19 передати на розгляд до Господарського суду Київської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 02.07.2020

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Я. Дикунська

С.Р. Станік