ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.06.20 Справа № 920/61/20

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/61/20 в порядку загального позовного провадження

за позовом: акціонерного товариства «Сумиобленерго» (40035, м. Суми, вул. Івана Сірка, 7, )

до відповідача: приватного акціонерного товариства «Хлібозавод «Залізничник» (42600, Сумська область, м. Тростянець, пров. Гаївський, 2Б, )

про врегулювання розбіжностей,

представники сторін:

позивача: адвокат Бабич Л.Ф., адвокат Андрієнко Н.О.;

відповідача: Резнік І.С.

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява позивача, в якій просить суд врегулювати розбіжності до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 231129 від 10.12.2019, виклавши спірний додаток 1 «Однолінійна схема» до договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 7-СВ від 10.12.2019 у редакції ПАТ «Сумиобленерго».

Ухвалою господарського суду Сумської області від 30.01.2020 відкрито провадження у справі № 920/61/20 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.02.2020.

04.02.2020 представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд викласти п. 1 прохальної частини позовної заяви ПАТ «Сумиобленерго» у наступній редакції: « 1. Прийняти рішення, яким врегулювати розбіжності до договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 7-СВ від 10.12.2019, виклавши спірний додаток 1 «Однолінійна схема» до договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 7-СВ від 10.12.2019, у редакції ПАТ «Сумиобленерго» (додаток 1 додається).

Ухвалою суду від 27.02.2020 відкладено підготовче засідання на 24.03.2020.

16.03.2020 відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд прийняти рішення, яким зобов`язати позивача підписати договір про спільне використання технологічних електричних мереж № 7-СВ від 10.12.2019 з додатками № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 разом з протоколом розбіжностей в редакції ПрАТ «Хлібозавод «Залізничник»; вимоги ПАТ «Сумиобленерго» залишити без задоволення; відмовити позивачу в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача судового збору.

24.03.2020 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій зазначив, що вимоги викладені у позовній заяві з урахуванням уточнень підтримує в повному обсязі.

Ухвалою суду від 24.03.2020 продовжено строк підготовчого провадження до 29.04.2020 та відкладено підготовче засідання на 14.04.2020.

03.04.2020 до суду надійшла заява відповідача, в якій просить суд зобов`язати позивача надати відповідачу копії відповіді на відзив на позовну заяву та доданих до неї документів; продовжити строк відповідачу для подачі заперечень на відповідь на відзив відповідача та відкласти розгляд справи.

30.03.2020 на виконання вимог ухвали суду від 24.03.2020 представник позивача подав до суду докази направлення на адресу відповідача відповіді на відзив відповідача.

Ухвалою суду від 14.04.2020 відкладено підготовче засідання на 12.05.2020.

У судовому засіданні 12.05.2020 оголошено перерву до 26.05.2020.

У судовому засіданні 26.05.2020 оголошено перерву до 29.05.2020.

Відповідно до ухвали суду від 29.05.2020 змінене найменування позивача у справі з публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» на акціонерне товариство «Сумиобленерго», закрите підготовче провадження у справі №920/61/20, розгляд справи по суті призначено на 11.06.2020.

Ухвалою суду від 11.06.2020 розгляд справи по суті відкладено на 26.06.2020.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Судом з матеріалів справи було встановлено наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Починаючи з 01.01.2019, акціонерне товариство «Сумиобленерго», яке діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 1445 від 16.11.2018, здійснює діяльність з розподілу електричної енергії на території ліцензованої діяльності.

Приватне акціонерне товариство «Хлібозавод «Залізничник» є власником технологічних електричних мереж, за адресою: Сумська обл., м. Тростянець, пров. Гаївський, 2б, через які здійснюється електропостачання товариству з обмеженою відповідальністю «Лайфселл».

01 липня 2007 року між ВАТ «Хлібзавод «Залізничник» (в подальшому «ПрАТ «Хлібзавод «Залізничник») і ТОВ «Астеліт» (в подальшому «ТОВ «Лайфселл») був укладений договір оренди нерухомого індивідуально визначеного майна №SU0380, відповідно до умов Розділу 6 якого («Енергопостачання») сторони домовились про те, що відповідач (орендодавець), за наявності власних трансформаторної підстанції та/чи розподільного щита зобов`язується без додаткової оплати надати їх ТОВ «Лайфселл» (орендареві) у тимчасове користування для здійснення постачання через них електроенергії, яка необхідна для телекомунікаційного та іншого обладнання орендаря. Орендодавець безоплатно надав всі необхідні дозволи на проведення до його обладнання, через свою територію (площу), відповідних ліній електропостачання. Орендар зобов`язаний в установленому порядку укласти договір про постачання електричної енергії з місцевим постачальником електричної енергії. Орендодавець зобов`язаний сприяти орендареві у підключенні до мережі постачальника електричної енергії, у оформленні договору енергопостачання та не перешкоджати йому в цьому.

У судовому засіданні відповідач, не оспорюючи орендних відносин з ТОВ «Лайфселл», повідомив про припинення вищевказаного договору та існування іншого, копію якого не надав.

Правила роздрібного ринку електроенергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі за текстом «ПРРЕЕ»), набули чинності з 11.06.2018. На час укладення відповідачем договору з ТОВ «Астеліт» (2007 рік) діяли положення пунктів 1.7, 5.16 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.96 № 28 (далі за текстом «ПКЕЕ»), якими передбачено, що у разі використання технологічних електричних мереж електропередавальною організацією відносини між власником цих мереж та електропередавальною організацією, у тому числі їх взаємна відповідальність, регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж, що укладається між ними на основі типового договору. Договори про спільне використання технологічних електричних мереж укладаються електропередавальною організацією з усіма власниками електричних мереж, технологічні електричні мережі яких використовуються для передачі електричної енергії. Для укладення договору власник технологічних мереж звертається до електропередавальної організації з листом щодо укладення договору та пакетом необхідних документів.

Проте відповідач (основний споживач) з відповідним пакетом документів до позивача жодного разу не звертався, договір із субспоживачами про технічне забезпечення електроустановок споживача відповідач постачальнику (АТ «Сумиобленерго») не надавав.

Відповідно до п.2.5.2 ПРРЕЕ основний споживач не має права відмовити оператору системи розподілу, на території здійснення ліцензованої діяльності з розподілу якого розташовані його мережі, в укладенні (переукладенні) договору про спільне використання технологічних електричних мереж.

Згідно з п. п.5.1.11 ПРРЕЕ оператор системи укладає передбачені законодавством у сфері енергетики договори з користувачами системи розподілу (передачі) електричної енергії: власниками розподіленої генерації, основним споживачем, малою системою розподілу, електропостачальником, споживачем, суміжним оператором системи чи власником мереж відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі та Кодексу систем розподілу.

Пунктом 5.5.13 ПРРЕЕ визначено, що непобутовий споживач, крім обов`язків та відповідальності, визначених пунктами 5.5.5 - 5.5.12 цієї глави, зобов`язаний серед іншого: у разі використання технологічних електричних мереж оператором системи розподілу укласти з ним договір про спільне використання технологічних електричних мереж

Загальний порядок укладення господарських договорів встановлений ст. 181 ГК України.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що з метою впорядкування договірних відносин між основним споживачем (ПрАТ «Хлібозавод «Залізничник») та оператором системи розподілу (АТ «Сумиобленерго»), у відповідності до пункту 2.5.1 ПРРЕЕ, Позивачем на адресу Відповідача був направлений Проект договору про спільне використання технологічних електричних мереж, з супровідним листом № 90-09/2157 від 10.10.2019, про що свідчить відмітка про отримання на супровідному листі від 18.10.2019, копія якого міститься в матеріалах справи.

На виконання положень пункту 2.5 Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008 № 691 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.08.2008 за № 732/15423 (зі змінами), відповідач повернув позивачу підписаний Проект договору про спільне використання технологічних електричних мереж від 10.10.2019 та надав Кошторис витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання ПрАТ «Хлібозавод «Залізничник» на базовий період від 01.11.2019, погоджений Сектором НКРЕКП 08.11.2019, з обґрунтуванням щодо кожної статті витрат та розрахунку плати на спільне використання технологічних електричних мереж.

Оскільки до Проекту договору про спільне використання технологічних електричних мереж жодних розбіжностей чи зауважень від відповідача не надійшло, 13.12.2019 позивачем на адресу відповідача для підписання був направлений Договір про спільне використання технологічних електричних мереж № 7-СВ від 10.12.2019 (далі за текстом «Договір»), з додатками 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 у двох примірниках, з супровідним листом № 90-09/2625 від 10.12.2019, про що свідчить відповідна відмітка представника відповідача на супровідному листі, копія якого міститься в матеріалах справи.

19.12.2019 відповідачем на виконання умов Договору, а саме додатку 5 до Договору, був виставлений Рахунок-фактура № 29 за спільне використання технологічних електричних мереж за IV квартал 2019 року у сумі 115,64 грн.

23.12.2019 позивачем згідно виставленого відповідачем рахунку-фактури № 29 від 19.12.2019, були перераховані кошти у сумі 115,64 грн.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору, сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірника протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Згідно з ч. 5 ст. 181 ГК України сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, у цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

27.12.2019 на адресу позивача надійшов підписаний та скріплений печаткою з боку відповідача Договір з Протоколом розбіжностей та супровідним листом № 119 від 27.12.2019 (вх. №5665 від 27.12.2019).

У пункті 1 Протоколу розбіжностей відповідач не погодився з розділом 13 «Місцезнаходження та банківські реквізити Сторін» Договору, реквізитом Основного споживача «телефон», а саме: (05458) 5-15-49; 5-16-03, та запропонував свою редакцію, а саме: (05458) 5-31-71.

У пункті 2 Протоколу розбіжностей Відповідач не погодився з Додатком 1 «Однолінійна схема» до Договору, щодо марки автоматичного вимикача - «ВА-200А» та запропонував свою редакцію марки автоматичного вимикача, а саме: «ВА-600А».

10.01.2020 позивач надав відповідачу Протокол узгодження розбіжностей до Договору з супровідним листом № 90-08/19 від 09.01.2020, про що свідчить відповідна відмітка останнього на супровідному листі.

Таким чином, станом на дату звернення з позовом до суду з урахуванням протоколу розбіжностей відповідача сторонами було врегульовано п. 1 Протоколу розбіжностей, в якому позивач погодився внести зміни до Колонки 2 Розділу 13 «Місцезнаходження та банківські реквізити Сторін» Договору, та викласти номер телефону Основного споживача у редакції Відповідача, а саме: «(05458) 5-31-71».

Відповідно залишився неврегульованим п. 2 Протоколу розбіжностей, а саме: позивач не погодився з редакцією змін до Додатку 1 «Однолінійна схема» до Договору щодо марки автоматичного вимикача «ВА-600А», обґрунтовуючи свої заперечення наступним чином.

Згідно з положеннями Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 20.11.2018, який є публічним договором, а також Додатку 7 «Схема електропостачання об`єкта Споживача № 1» до Договору про постачання електричної енергії № 231129 від 21.07.2015; Додатків 7 «Схема електропостачання об`єкта Споживача № 1» та № 10.1 «Розрахунок втрат електричної енергії в мережах Споживача» (п.5) до Договору про постачання електричної енергії № 231129 від 21.11.2014; Додатку 7 «Схема електропостачання об`єкта споживача» до Додаткової угоди № 6 від 12.02.2013 до Договору про постачання електричної енергії № 129 від 17.06.2009, укладених між АТ «Сумиобленерго» та ПрАТ «Хлібозавод «Залізничник», зазначена марка автоматичного вимикача - «ВА-200А».

Крім того, 04.12.2019 на об`єкті Відповідача - ПрАТ «Хлібозавод «Залізничник», за адресою: м. Тростянець, пров. Гаївський, 2б, була проведена технічна перевірка розрахункових засобів обліку електричної енергії, за участі представника Відповідача директора Резніка Івана Степановича, за результатом якої було складено Акт технічної перевірки розрахункових засобів обліку електричної енергії № 407 від 04.12.2019, у якому зазначено марку автоматичного вимикача - «ВА-200А».

А отже, редакція змін до Додатку 1 «Однолінійна схема» до Договору щодо марки автоматичного вимикача, запропонованих Відповідачем, не відповідає вимогам нормативно-технічних документів та характеру правовідносин, що склалися між позивачем і відповідачем.

У Супровідному листі до протоколу узгодження розбіжностей № 90-08/19 від 09.01.2020 позивач просив відповідача письмово повідомити про розбіжності, що залишились неврегульованими та про свою згоду на передачу цих розбіжностей на розгляд господарського суду, проте відповіді на лист відповідач не надав.

Враховуючи викладене, позивач просить суд врегулювати розбіжності до Договору, виклавши Додаток №1 в редакції позивача.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що відповідно до договору підряду №24 від 12 липня 2006 року укладеного між АТ «Сумиобленерго» («Підрядник») та ПрАТ «Хлібозавод «Залізничник» («Замовник») про виготовлення проектно-кошторисної документації (кошторисною вартістю 665,80 грн.) на електропостачання хлібозаводу в м. Тростянець із сумарним навантаженням - 250,0 кВт були виконані роботи з виготовлення проектно-кошторисної документації на електропостачання хлібозаводу в м. Тростянець із сумарним навантаженням 250,0 кВт, про що 17.08.2006 був підписаний акт виконання робіт з боку ВАТ «Сумиобленерго» - заступником голови правління по виробництву та режиму ОСОБА_1 , з боку ВАТ «Хлібозавод «Залізничник» ОСОБА_2 .

Відповідно до договору на виконання підрядних робіт на ПЛ-0,4 кВ від КТП №209 і КТП №209 (для електропостачання ВАТ «Хлібозавод «Залізничник») №7 від 06 червня 2006, укладеного між Тростянецьким РЕМ ВАТ «Сумиобленерго» («Виконавець») та ВАТ «Хлібозавод «Залізничник» («Замовник») про виготовлення електромонтажних робіт, кошторисною вартістю 5 255,98 грн., були виконані електромонтажні роботи та змінені технічні параметри електроустановки, збільшені величини приєднаної та дозволеної до використання потужності електроустановки, внаслідок чого 11.04.2007 року були внесені зміни до договору про постачання електричної енергії на ВАТ «Хлібозавод «Залізничник» №129 від 19 травня 2003 року, а саме до додатків 7, 10,12, 13 (однолінійна схема підключення КТП №209 Хлібозавод «Залізничник», розрахункова (однолінійна) КТП №209 (250Ква), перелік кількості встановленої потужності та кількості годин роботи споживача, його структурних підрозділів та субспоживачів, перелік об`єктів з дозволеною та приєднаною потужністю споживача.

Договором про постачання електричної енергії №129 від 19 травня 2003 року зі споживачем ВАТ «Хлібозавод «Залізничник» було передбачено, що даний договір вважається щорічно подовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про розірвання цього договору або його перегляд. Інших умов перегляду істотних умов договору вище вказаним договором не було передбачено.

Жодною зі сторін договору: ВАТ «Хлібозавод «Залізничник» та Тростянецьке РВЕ ВАТ «Сумиобленерго», а потім філією Тростянецький РЕМ ПАТ «Сумиобленерго» протягом його дії не було заявлено про внесення змін до істотних умов Договору про постачання електричної енергії №129 від 19 травня 2003, а отже зменшення величини дозволеної потужності зі 139,0 кВт до 83,7 кВт та відповідна зміна інших параметрів електрообладнання відбулися внаслідок або механічних «помилок», або неправомірних дій Тростянецького РВЕ ВАТ («Сумиобленерго» (філії Тростянецький РЕМ ПАТ «Сумиобленерго») та підлягає виправленню.

Відповідач зазначає про те, що вперше вказані «помилки» допущені Тростянецьким РВЕ ВАТ «Сумиобленерго» (філією Тростянецький РЕМ ПАТ «Сумиобленерго») при переукладанні договору про постачання електричної енергії №129 від 19 травня 2003 року зі споживачем ВАТ «Хлібозавод «Залізничник» з внесеними змінами (після введення в експлуатацію КТП №209) від 11 квітня 2007 в новому Договорі про постачання електричної енергії №129 від 17 червня 2009, а потім і в договорі №231129 від 21 липня 2015. Філією Тростянецький РЕМ ПАТ «Сумиобленерго» без погодження із споживачем ПрАТ «Хлібозавод «Залізничник» та підписання згоди чи додаткової угоди було (внесено зміни до відповідних додатків договору (додатки 12, 13), та в односторонньому порядку безпідставно зменшено величину дозволеної потужності зі 139,0 кВт до 83,7 кВт, чим було змінено істотні умови договору та в односторонньому порядку обмежено електропостачання споживача.

Судом установлено, що предмет договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 7-СВ від 10.12.2019 визначено пунктами 1.1 та 1.2 цієї угоди.

Відповідно до п.1.1 договору Основний споживач (відповідач) зобов`язується забезпечити можливість доставки електричної енергії необхідного обсягу та рівня потужності (із забезпеченням якості, надійності та безперервності) власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок Користувача або інших суб`єктів господарювання, розподіл електричної енергії яким забезпечує Користувач (позивач), а Користувач - своєчасно сплачувати вартість послуг Основного споживача з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього Договору.

Згідно з п.1.2 договору доставка електричної енергії забезпечується відповідно до Однолінійної схеми, яка є додатком 1 до Договору, наданої Основним споживачем, з обов`язковим зазначенням місць встановлення, типів, марки обладнання, довжини ліній, які задіяні в передачі електричної енергії. Основний споживач забезпечує доставку електричної енергії до межі балансової належності належних йому електричних мереж, визначених Актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який є додатком 2 до Договору.

З предмету договору про спільне використання технологічних електричних мереж і додатків 1-2 до нього вбачається, що спірний автоматичний вимикач «ВА-200А» не відноситься до мереж спільного використання, є обладнанням відповідача для власних потреб. Доречно зауважити, що останній у судових засіданнях підтвердив, що саме такий вимикач установлено вже певний час до цього спору та має місце і на даний час.

Таким чином, найменування автоматичного вимикача «ВА-200А» відповідає дійсності та самому факту його існування в технологічній електричній мережі, що належить відповідачу та не задіяній в передачі та розподілу електричної енергії ТОВ «Лайфселл» .

У той же час суд не бере до уваги вищезазначені заперечення відповідача, оскільки робочим проектом, виконаним на підставі заяви голови правління ТОВ «Хлібзавод «Залізничник» Гуренко В.В., технічними умовами №56/4012 від 31.05.2006 та внесеними змінами до технічних умов № 56/5653 від 01.08.2006, виданими ВАТ «Сумиобленерго передбачено встановлення та монтаж комплектної трансформаторної підстанції -10/0,4 кВ (далі за текстом «КТП») з трансформатором потужністю 250 кВА. Хлібозавод планувалося позивачем заживити від РУ-0,4 кВ проектованого КТП-250 кВА. Для обліку електричної енергії в РУ-0,4 кВ КТП-250 кВА встановити трифазний 4-х квадратний лічильник активної та реактивної електричної енергії марки CTK3-10Q2H4M, І=5А, який підключити через трансформатори струму марки Т-0,66 У1,І= 300/5А, класу точності 0,5.

Згідно з договором на виконання підрядних робіт на ПЛ-0,4 кВ від КТП № 209 і КТП № 209 (для електропостачання ВАТ «Хлібозавод «Залізничник») № 7 від 06.06.2006, укладеним між Тростянецьким РЕМ ВАТ «Сумиобленерго» та ВАТ «Хлібозавод «Залізничник», були виконані електромонтажні роботи, а саме: здійснено монтаж КТП № 209 і ПЛ-0,4 кВ з трансформаторною потужністю 250 кВА. Технічні параметри електроустановки, величини приєднаної та дозволеної до використання потужності електроустановки були визначені у технічних умовах на зовнішнє електропостачання хлібозаводу від 31.05.2006 та робочому проекті.

Отже, у зв`язку зі встановленням КТП № 209 та ПЛ-0,4 кВ, та зміною технічних параметрів, 11.04.2007 були внесені зміни до договору про постачання електричної енергії № 129 від 19.05.2003, а саме: додатки 7, 10, 12, 13, були викладені у новій редакції. Зокрема, у додатках 7, 10 до договору марка автоматичного вимикача трансформаторів струму зазначена - 300/5А.

Відповідач також стверджує, що у спірному Додатку №1 «Однолінійна схема» до Договору марка автоматичного вимикача не відповідає зміненим 11.04.2007 (після фактичного приєднання до електроустановки ТОВ «Астеліт») технічним параметрам електроустановки внаслідок збільшення величини приєднаної та дозволеної до використання потужності електроустановки та відповідного внесення змін до договору про постачання електричної енергії на ВАТ «Хлібозавод «Залізничник» № 129 від 19.05.2003, а саме до додатків 7,10,12,13 від 11.04.2007.

Разом з цим з письмових матеріалів справи вбачається, що марка автоматичного вимикача «ВА-200А», зазначена у додатку 1 «Однолінійна схема» до договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 7-СВ від 10.12.2019 року, повністю узгоджуються з маркою автоматичного вимикача, вказаною у попередніх укладених договорах:

1. договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії о/р 231129 від 20.11.2018 року (публічний договір);

2. додаток 7 «Схема електропостачання об`єкта Споживача № 1» до договору про постачання електричної енергії № 231129 від 21.07.2015;

3. додаток 7 «Схема електропостачання об`єкта Споживача № 1» до договору про постачання електричної енергії № 231129 від 21.11.2014;

4. додаток № 10.1 «Розрахунок втрат електричної енергії в мережах Споживача» (п.5) до договору про постачання електричної енергії № 231129 від 21.11.2014;

5. додаток 7 «Схема електропостачання об`єкта споживача» до додаткової угоди № 6 від 12.02.2013 до договору про постачання електричної енергії № 129 від 17.06.2009, укладених між ВАТ «Сумиобленерго» (в подальшому - АТ «Сумиобленерго») та ВАТ «Хлібозавод «Залізничник» (в подальшому - ПрАТ «Хлібозавод «Залізничник»), де марка автоматичного вимикача зазначена як «ВА-200А».

Крім того, згідно з актом технічної перевірки розрахункових засобів обліку електричної енергії № 407 від 04.12.2019, на об`єкті відповідача - ПрАТ «Хлібозавод «Залізничник», за адресою: м. Тростянець, пров. Гаївський, 26, зазначена марка автоматичного вимикача «ВА-200А».

Вищезазначені договори та додатки до них були підписані без розбіжностей та заперечень з боку відповідача.

Відповідач стверджує, що 11.04.2007 у зв`язку зі зміною технічних параметрів електроустановки ВАТ «Хлібозавод «Залізничник» були внесені зміни до договору про постачання електричної енергії № 129 від 19.05.2003, а саме: до додатків 7,10,12,13.

11.04.2007 об`єкт «Хлібозавод «Залізничник» за адресою: пров. Гаївський, 2Б, м. Тростянець, Сумська обл., був включений до договору про постачання електричної енергії № 129 від 19.05.2003 у зв`язку з трьохзмінним цілодобовим режимом роботи підприємства без вихідних днів, зі споживанням протягом 2007 року близько 300,0 тис кВт/год., щомісячно - 25,0 тис. кВт/год, дозволена потужність до використання була встановлена на рівні 139,0 кВт.

У березні 2008 року підприємство припинило свою роботу. У зв`язку зі зменшенням обсягів виробництва, дозволену потужність, за згодою сторін було обмежено до рівня 83,7 кВт.

Згідно з заявою ВАТ «Хлібозавод «Залізничник» № 249 від 15.05.2008 договір про постачання електричної енергії № 129 від 19.05.2003 року був розірваний з 20.10.2008.

Відповідач відновив свою діяльність тільки у червні 2009 року, у зв`язку з чим був укладений договір про постачання електричної енергії № 129 від 17.06.2009 з технічними параметрами та дозволеною потужністю 83,7 кВт.

У відповідності до пункту 1.5.30. Правил улаштування електроустановок (ПУЕ) номінальні струми плавких вставок запобіжників і струми уставок спрацювання захисних апаратів мають відповідати номінальному струму лічильника і визначенню дозволеної до використання потужності.

Згідно з рівнем дозволеної потужності на об`єкті відповідача, автомат має бути встановлений на 160А. А отже, марка автоматичного вимикача «ВА-200А» повністю відповідає встановленій на об`єкті відповідача потужності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що марка автоматичного вимикача «ВА-200А» не впливає права та обов`язки сторін за договором, повністю відповідає встановленій на об`єкті відповідача потужності, а отже позовні вимоги щодо врегулювання розбіжностей до Договору про спільне використання технологічних електричних мереж №7-СВ від 10.12.2019 шляхом викладення Додатку №1 до Договору в редакції позивача визнаються судом правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

Ураховуючи те, що суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Врегулювати розбіжності до договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 7-СВ від 10.12.2019, виклавши спірний додаток 1 «Однолінійна схема» до договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 7-СВ від 10.12.2019, у редакції ПАТ «Сумиобленерго»:

Додаток 1

до Договору про спільне використання технологічних електричних мереж

№ 7-СВ від "10" грудня 2019 року

1. Точка межі балансової належності

2. Точка експлуатаційної відповідальності

3. Точка узгодженого навантаження

4. Точка захисту від перевантаження

5. Точка встановлення комерційних засобів обліку електроенергії

6. Точка забезпечення узгодженого рівня надійності електропостачання

7. Точка контролю параметрів якості електричної енергії

8. Точка розподілу електричної енергії Основному Споживачу

9. Точка приєднання субспоживача

Основний споживач:Користувач:
Директор ПрАТ "Хлібозавод "Залізничник" _______________ І.С. РєзнікДиректор філії "Охтирський РЕМ" ПАТ "Сумиобленерго" ______________ О.Г. Кісіль
"10" грудня 2019 року М.П ОСОБА_3 "10" грудня 2019 року М. ОСОБА_4

3. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Хлібозавод «Залізничник» (42600, Сумська область, м. Тростянець, пров. Гаївський, 2Б, ) на користь акціонерного товариства «Сумиобленерго» (40035, м. Суми, вул. Івана Сірка, 7, ) 2102 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 03.07.2020.

Суддя В.В. Яковенко