ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

07.07.2020р. Справа № 905/1202/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Макарової Ю.В., розглянувши заяву №450/1 від 23.06.2020 Комунального підприємства "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства", м.Маріуполь, Донецька область,

про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Митько Івана Веніаміновича, м.Маріуполь, Донецька область, заборгованості, що виникла внаслідок несплати рахунку за скид стоків з перевищенням встановлених допустимих концентрацій забруднювальних речовин в розмірі 8' 556,64грн,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства", м.Маріуполь, Донецька область, звернулось до господарського суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Митько Івана Веніаміновича, м.Маріуполь, Донецька область, заборгованості, що виникла внаслідок несплати рахунку за скид стоків з перевищенням встановлених допустимих концентрацій забруднювальних речовин в розмірі 8' 556,64грн.

В обґрунтування вимог, викладених у заяві про видачу судового наказу, Комунальне підприємство «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» посилалось на те, що на підставі укладених між сторонами договорами №4569 від 01.12.2017, від 24.05.2019 про надання послуг централізованого водопостачання, водовідведення представниками заявника проводились відбори проб стічних вод, внаслідок чого були виявлені перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин. З огляду на зазначене, заявником на підставі Правил прийому стічних вод підприємств у систему міської каналізації м.Маріуполя, затверджених рішенням №465 від 22.10.2018 виконкому Маріупольської міської ради, були здійснені розрахунки плати за скид понаднормових забруднень в розмірі, який заявлений до стягнення.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу виходячи з наступного:

Частиною 1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.150 ГПК України у заяві про видачу судового наказу повинні бути зазначені, зокрема: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються (п.4 ч.2); до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості (п.3 ч.3), інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п.4 ч.3).

За приписами п.7 ч.1 статті 155 ГПК України суд під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Водночас, за приписами п.1 ч.1 ст.152 ГПК України підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, звернення із заявою, поданою з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

У заяві №450/1 від 23.06.2020 Комунальне підприємство "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" як на підставу своїх вимог посилається на: договір №4569 від 01.12.2017 та від 24.05.2019 про надання послуг з централізованого водопостачання, водовідведення; акти відбору стічних вод від 02.04.2019, 29.07.2019, 16.10.2019; розрахунки плати за скид понаднормових забруднень від 02.04.2019, 29.07.2019, 16.10.2019 згідно вказаних актів; направлення боржнику рахунків №4569-219/2 від 23.04.2019, №4569-223/Ш від 23.08.2019, №4569-225/Ш від 25.10.2019; Правила прийому стічних вод підприємств у систему міської каналізації міста Маріуполя, затверджені рішенням виконкому Маріупольської міської ради №465 від 22.10.2018.

Відповідно до пункту 4.3. доданого до заяви договору №4569 від 01.12.2017 про надання послуг з централізованого водопостачання, водовідведення у разі перевищення допустимих концентрацій речовин у стічних водах Абонента, розрахунок за надані послуги здійснюється відповідно до Правил прийому стічних вод.

Відповідно до умов доданого до заяви про видачу судового наказу договору №4569 від 24.05.2019 абонент зобов`язався здійснити оплату рахунків сформованих на підставі розрахунків плати за скид понаднормативних забруднень у 5 денний строк після отримання рахунку (п.п.4.6, 4.8. договору).

Однак, до заяви про видачу судового наказу Комунальним підприємством "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" не додано рахунки на оплату заявлених вимог.

До заяви також не додано Правила прийому стічних вод підприємств у систему міської каналізації міста Маріуполя, затверджені рішенням виконкому Маріупольської міської ради №465 від 22.10.2018, на які містяться посилання у заяві №450/1 від 23.06.2020 про видачу судового наказу.

Суд також відзначає, що у доданих до заяви розрахунках плати за скид понаднормативних забруднень наведено порядок визначення розміру плати, яка залежить від об`єму скиду стічних вод у каналізацію, проте заява не містить викладу обставин визначення цих показників для кожного з таких розрахунків.

Таким чином заявником порушена вимога п.4 ч.2, п.4 ч.3 ст.150 ГПК України. З огляду на викладене, із поданої заяви також не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу (п.8 ч.1 ст.152 ГПК України).

Крім того, суд звертає увагу заявника, що відповідно до змісту заяви про видачу судового наказу Комунальне підприємство "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" посилається на наявність заборгованості, що виникла внаслідок несплати рахунку за скид стоків з перевищенням встановлених допустимих концентрацій забруднювальних речовин у тому числі за актом відбору стічних вод від 02.04.2019, який разом з розрахунком та результатами аналізу проб стічних вод доданий до матеріалів заяви. Водночас відповідно до "Взаєморозрахунку між КП "Маріупольське ВУ ВКГ" та ОФП Митько І.В. період серпень 2019 по травень 2020", в якому відображена заявлена до стягнення сума 8' 556,64грн, розрахунок плати за актом відбору стічних вод від 02.04.2019 не включений до розрахунку. Вказані обставини не дають можливість суду визначити, які саме обставини є підставами звернення з даною заявою.

Відповідно до ч.2 ст.12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Суд зазначає, що, за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п.7 ч.1 ст.155 ГПК України).

Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги.

Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права, в тому числі щодо наявності прострочення виконання зобов`язання боржником (зокрема, з метою визначення періоду).

Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст.15 Господарського процесуального кодексу України).

Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині, навіть щодо частини періоду нарахування в межах певного виду вимог, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав.

При цьому, законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог та право суду видавати судовий наказ в частині заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги, так як у протилежному випадку суд буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.

Відтак, судом не встановлено підстав для видачі судового наказу в порядку р.ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

За таких обставин заява №450/1 від 23.06.2020 про видачу судового наказу не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.147, 148, 150, 152-154, 234, 235 ГПК України, господарський суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити Комунальному підприємству "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства", м.Маріуполь, Донецька область, у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Митько Івана Веніаміновича, м.Маріуполь, Донецька область, заборгованості, що виникла внаслідок несплати рахунку за скид стоків з перевищенням встановлених допустимих концентрацій забруднювальних речовин в розмірі 8' 556,64грн.

Ухвала набирає законної сили 07.07.2020 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили, з урахуванням приписів п. 4 розділу Х Прикінцевих положень цього кодексу, що внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-ІХ від 30.03.2020.

Суддя Ю.В. Макарова