РІШЕННЯ

06 липня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/368/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Бега В.М.

розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум", проспект Чорновола, 63, м. Львів, 79019

до відповідача Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46021

про стягнення заборгованості в загальній сумі 141 732 грн 10 коп.

За участі представників:

Позивача: не прибув

Відповідача: Гетьман Л.П. - уповноваженої

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Заяв про відвід (самовідвід) судді (суддів) та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило. Клопотань про роз`яснення прав та обов`язків, відповідно до ст. 205 ГПК України, не надходило.

Суть справи:

03.06.2020 (згідно з відбитком поштового штемпу на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю "Кастум", надалі - позивач, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, надалі - відповідач, про стягнення заборгованості в загальній сумі 141 732 грн 10 коп., з якої 134 936 грн 82 коп. - заборгованість за постачання природного газу, 6 795 грн 28 коп. - пеня.

Підставою позову визначено неналежне виконання відповідачем умов Договору на постачання природного газу за №26/12 від 26.12.2018.

В підтвердження позовних вимог до матеріалів справи долучено належним чином засвідчені копії: Договору на постачання природного газу №26/12 від 26.12.2018, додатку № 1 до нього; Додаткових угод №2 від 28.12.2019, №3 від 28.12.2019 до Договору №26/12 на постачання природного газу від 26.12.2018; рахунку-фактури № СФ-0001217 на суму 116 154,54 грн, в т.ч. 19 359,09 грн ПДВ, та Акту приймання-передачі №РН-0001152 на суму 96 795,45 грн; рахунку-фактури № СФ-0000136 на суму 110 582,28 грн, в т.ч. 18 430,38 грн ПДВ та Акту приймання-передачі №РН-0000145 на суму 92 151,90 грн; податкових накладних №134 від 26.12.2019 на суму 91 800, №135 від 31.12.2019 на суму 24 354,54 грн, №100 від 31.01.2020 на суму 110 582,28 грн, платіжного доручення №1568 від 26.12.2019 на суму 91 800 грн, претензії №29/05/01 від 29.05.2020, розрахунок пені, а також інші документи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 04.06.2020, головуючим суддею для розгляду справи №921/368/20 визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.06.2020 зазначену вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №921/368/20; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначено на 14:00 год. 06.07.2020 та запропоновано учасникам справи надати суду передбачені ст. ст. 169, 251 ГПК України заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

26.06.2020 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву №7-5/2789-20 від 23.06.2020 (вх. №4072), згідно з яким останній просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Позов вважає безпідставним та необґрунтованим. Зазначає, що 26.12.2019 Головним територіальним управління юстиції у Тернопільській області отримано від ТОВ "Кастум" рахунок-фактуру № СФ-0001217 від 26.12.2019 на суму 91 800 грн за постачання природного газу у грудні. Даний рахунок Управлінням оплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №1568 від 26.12.2019. Зауважує, що у грудні 2019 року від позивача до Управління рахунків більше не поступало. Стверджує, що згідно з кошторисом Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на 2020 рік, затвердженого Міністерством юстиції України 11.01.2020, по КЕКВу 2274 "Оплата природного газу" загального фонду було передбачено 856 400 грн. Однак, у зв`язку із розпочатою процедурою по ліквідації Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, надані пропозиції на утримання ліквідаційної комісії Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та фінансування заходів, пов`язаних з ліквідацією ГТУЮ, згідно з якими по КЕКВу 2274 "Оплата природного газу" передбачено 3 185,41 грн (з розрахунку суми на 1 місяць - 1 061,80 грн). Затвердженою Міністерством юстиції України Довідкою про зміни до кошторису Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на 2020 рік №1 від 15.01.2020 по КЕКВу "Оплата природного газу" 2274 загального фонду 853 214,00 грн знято для подальшої передачі даних коштів Південно-Західному міжрегіональному управлінню міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Так, на загальному фонді Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області по КЕКВу 2274 залишилось 3 185,41 грн.

Поряд із цим зазначає, що у січні 2020 року Управлінням отримано від ТОВ "Кастум" рахунок-фактуру № СФ-0001217 на суму 24 354,54 грн за постачання природного газу у грудні; у лютому 2020 року - рахунок-фактуру №СФ-0000136 на суму 110 582,28 грн за постачання природного газу в січні 2020 року. Однак вказані рахунки оплачені не були, у зв`язку із відсутністю відповідної суми коштів на загальному фонді по КЕКВу 2274 "Оплата природного газу". Стверджує, що саме відсутність коштів позбавило ліквідаційну комісію Головного управління юстиції у Тернопільській області оплатити пред`явлені позивачем рахунки за постачання природного газу у грудні 2019 та січні 2020 року. Згідно з долученим відповідачем до відзиву на позовну заяву Актом звіряння розрахунків за період грудень 2019 р. - січень 2020 р. між ТОВ "Кастум" і Головним територіальним управлінням юстиції у Тернопільській області, підписаним головою та членом ліквідаційної комісії, станом на 12.06.2020 заборгованість відповідача перед позивачем становить 134 936,82 грн.

Окрім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зауважує, що за умовами укладеного між сторонами у справі правочину, з врахуванням Додаткових угод до нього, не встановлено домовленості щодо сплаті пені за прострочку платежу. Ст. 119 Бюджетного кодексу України заборонено нецільове використання бюджетних коштів. Головне територіальне управління юстиції у Тернопільській області є розпорядником бюджетних коштів третього рівня, на оплату ТОВ "Кастум" за постачання природного газу кошти поступають з державного бюджету, розподіляються Міністерством юстиції України, використовуються згідно призначення та не передбачають таких витрат, як сплата пені.

Безпідставними, на думку відповідача, є і вимоги позивача про стягнення судового збору та судових витрат. В обґрунтування даної позиції вказує на відсутність розрахунку витрат на правову допомогу та документального їх підтвердження.

30.06.2020 від позивача на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив за вих. №30/06/01 від 30.06.2020, згідно з якою останній заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, вважає безпідставними, а долучені до відзиву додатки такими, що не спростовують об`єм спожитого природного газу та факт наявності заборгованості. Зокрема, зауважує, що відповідачем підтверджено те, що 28.12.2019 між сторонами у справі укладено Додаткову угоду №2 до Договору №26/12 на постачання природного газу від 26.12.2018, відповідно до умов якої, на підставі п. 4 ч. 4 Закону України "Про публічні закупівлі", сторони домовились продовжити строк дії Договору до 01.04.2020. ТОВ "Кастум на виконання умов Договору та Правил постачання природного газу №2496 від 30.09.2015 подало заявку 31.12.2019 на інформаційній платформі Оператора ГТС про те, що з 01.01.2020 по 01.04.2020 є закріпленим Постачальником за Споживачем - Головним територіальним управлінням юстиції у Тернопільській області та, відповідно, буде здійснювати постачання природного газу. Стверджує, що 26.12.2019 ТОВ "Кастум" дійсно виставило відповідачу рахунок-фактуру №СФ-0001217 на суму 91 800 грн. Однак даний рахунок відображав лише планове споживання газу за грудень 2019 року. Весь обсяг споживання по інформаційній платформі Оператора ГТС Постачальник бачить не раніше 8 числа місяця наступного за місяцем постачання. Як наслідок, ТОВ "Кастум" довиставило рахунок на фактичні об`єми спожитого відповідачем природного газу, за які відповідач не розрахувався. Посилання відповідача на ліквідацію Управління, зміни кошторису, відсутність коштів, на думку позивача, не є підставою для звільнення його від обов`язку розрахуватись з Постачальником. Вважає, що заявлена до стягнення сума заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 134 936,82 грн підтверджується підписаним Управлінням Актом звірки взаєморозрахунків. Щодо заявленої до стягнення суми пені зазначив, що остання нарахована відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

В судове засідання 06.07.2020 позивач явки свого уповноваженого представника не забезпечив. Поряд із цим, 23.06.2020 на електронну адресу суду надіслав клопотання за вих. №23/06/02 від 23.06.2020 (вх. №3960) про проведення судового засідання без участі його представника на підставі наявних документів. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Аналогічне за змістом клопотання за № 06/07/2020 від 06.07.2020 (вх. № 4292) від ТзОВ "Кастум" надійшло на електронну адресу суду і 06.07.2020.

Повноважний представник відповідача в судове засідання 06.07.2020 прибув. Позовні вимоги не визнає з підстав, викладених у відзиві на позов. Поряд із цим, факт отримання від позивача протягом грудня 2019 року - січня місяця 2020 року природного газу у вказаних позивачем обсягах, його часткової оплати та наявності станом на день розгляду даної справи в суді заборгованості в розмірі 134 936,82 грн не заперечує. Стверджує, що у зв`язку із відсутністю коштів Управління не мало можливості оплатити повну вартість спожитого у вказані вище періоди природного газу.

Приписами ст. 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

П. 4 р. Х Прикінцевих положень ГПК України визначено, що процесуальні строки судового розгляду справи продовжуються на строк дії карантину.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (ч. 8 ст. 252 ГПК України).

Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до приписів ст. 129 Конституції України, ст. 2 ГПК України своєчасний розгляд справи є одним із завдань судочинства, що відповідає положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

За даних обставин, зважаючи на те, що: явка представника позивача в судове засідання не визнавалась обов`язковою; позиція останнього щодо позовних вимог доведена до відома суду у клопотаннях за вих. №23/06/02 від 23.06.2020 (вх. №3960) та № 06/07/2020 від 06.07.2020 (вх. № 4292); наявних у справі доказів є достатньо для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні доводи та пояснення повноважного представника відповідача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне:

26.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кастум", як Постачальником, з однієї сторони, та Головним територіальним управлінням юстиції у Тернопільській області, як Споживачем, з другої сторони, укладено Договір на постачання природного газу за №26/12 (надалі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався протягом жовтня-грудня 2019 року поставити Споживачу природний газ (код за ДК021:2015-09120000-6 - газове паливо (природний газ)), а Споживач зобов`язався прийняти та здійснити оплату у строк, що визначений умовами цього Договору. Обсяг закупівлі 80 000 м куб., а Споживач зобов`язався своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором, він є орієнтовним та може бути змінений залежно від реального фінансування видатків Споживача (п. 1.1 Договору).

П. 2.1 Договору сторони передбачили, що Постачальник постачає природний газ Споживачу протягом 2019 року в обсязі до 80 000 м куб., зокрема за місяцями: січень - 16 000 м куб.; лютий - 17 600 м куб.; березень - 8 700 м куб.; квітень - 2 000 м куб.; жовтень - 2 200 м куб.; листопад - 15 200 м куб.; грудень - 18 300 м куб.

Споживач та Постачальник мають право на коригування протягом розрахункового періоду підтверджених обсягів природного газу, в порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи. Визначені обсяги газу є плановими та можуть змінюватись Сторонами шляхом коригування. При відсутності заявки Споживача плановий обсяг залишається незмінним. Споживач відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" має право зменшити плановий обсяг закупівлі природного газу, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Споживача (п. п. 2.2, 2.3 Договору).

Відповідно до п. п. 3.1-3.2, 3.4-3.5 Договору за розрахункову одиницю переданого природного газу приймається метр кубічний природного газу приведений до стандартних умов і виражений в енергетичних одиницях. Обсяги постачання/споживання природного газу визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Облік обсягів переданого газу визначається в пунктах постачання природного газу. Для визначення фактичного обсягу переданого/спожитого газу приймаються облікові дані комерційного вузла обліку газу газоспоживного об`єкту та/або дані Реєстру обсягів газу газотранспортного підприємства. На підставі результатів (показників) вимірювання вузлів обліку складаються місячні акти приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженими представниками Сторін. За підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем. На підставі отриманих від Споживача даних акту, складеного між Оператором ГРМ/ГТС та Споживачем та/або даних Оператора ГРМ/ГТС, Постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає Споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником Постачальника. Споживач протягом трьох робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується направити Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

Ціна газу становить 7 650 грн за 1 000 куб. м, крім того ПДВ 1 530 грн, всього з ПДВ - 9 180 грн. Загальна сума Договору складає 734 400 грн з ПДВ (п. 4.1 Договору).

П. 4.2 Договору сторони погодили, що ціна Товару, зазначена у цьому Договорі або додатку до нього (специфікації) , може бути змінена лише за згодою Сторін після попереднього письмового звернення Постачальника, до якого повинні додаватися всі розрахунки та інші обгрунтовуючі матеріали щодо зміни ціни Товару, але не може збільшуватись протягом дії тендерної пропозиції переможця торгів - Постачальника, а саме - 90 календарних днів з 14.12.2018.

Згідно з п. п. 4.4-4.7 Договору Споживач перераховує грошові кошти за природний газ протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем місяця споживання. Підставою для перерахування коштів за спожитий природний газ є умови цього Договору. Постачальник надає Споживачу рахунок-фактуру. Сума, яка сплачена Споживачем понад вартість фактично переданих обсягів газу, зараховується Сторонами в рахунок майбутніх авансових платежів. Звірка розрахунків здійснюється сторонами протягом 10-ти днів з дня пред`явлення вимоги однієї із Сторін.

Відповідно до пп. 5.1.1, 5.1.10 п. 5.1 Договору Споживач має право на отримання природного газу в обсягах, визначених договором постачання природного газу, за умови дотримання його умов; зменшувати обсяг закупівлі товару та загальну вартість цього Договору залежно від реального фінансування видатків. У такому разі Сторони вносять відповідні зміни до цього Договору.

Споживач зобов`язується: забезпечувати своєчасну та повну оплату переданого/спожитого природного газу згідно з умовами цього Договору; оплата (розрахунок) за Договором здійснюється на підставі отриманого від Постачальника рахунку та акту приймання-передачі природного газу, який складається відповідно до вимог встановлених Правилами (пп. 5.2.1, 5.2.5 п. 5.2 Договору).

Згідно з пп. 5.4.1, 5.4.6 п. 5.4 Договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ на умовах цього Договору, якість якого відповідає вимогам чинного законодавства України; забезпечувати постачання газу у строки, встановлені цим Договором.

П. 9.1 Договору визначено, що останній набуває чинності з дня його підписання Сторонами і діє в частині постачання газу до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Договірні зобов`язання виникають в межах та виключно за наявності коштів згідно з кошторисом. Обсяги закупівлі можуть бути змінені з урахуванням фактичного споживання газу та розміру фінансування. Продовження строку дії Договору та виконання зобов`язань Постачальника щодо постачання природного газу Споживачу, може бути виключно у разі наявності документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат Споживача, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в Договорі, що передбачено п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі". Дію цього договору на постачання природного газу може бути продовжено на строк достатній для проведення процедури закупівлі природного газу на початку наступного року в обсязі, що перевищує 20 відсотків вартості цього Договору. Усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін (п. п. 9.2, 9.4-9.5, 9.3 Договору).

28.12.2019 між сторонами у справі укладено Додаткову угоду №2 до Договору №26/12 на постачання природного газу від 26.12.2018, згідно з якою, на підставі п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", Сторони домовились продовжити строк дії Договору №26/12 на постачання природного газу від 26.12.2018 до 01 квітня 2020 року. При цьому у п. 2 даної Додаткової угоди погодили, що решта умов Договору залишається незмінною і обов`язковою до виконання Сторонами.

Відповідно до п. 4 Додаткової угоди №2 остання набирає чинності з моменту її підписання Сторонами і діє до 01.04.2020.

Також, 28.12.2019 між сторонами у справі підписано Додаткову угоду №3 до Договору №26/12 на постачання природного газу від 26.12.2018, відповідно до якої, у зв`язку з реальним фінансуванням Споживача та наявної потреби у товарах згідно затвердженого кошторису на 2019 рік, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", Сторони домовились зменшити вартість всього обсягу поставки на 250 935,30 грн та викласти п. 4.1 Договору у новій редакції: "4.1 Ціна газу становить 7 650 грн за 1 000 куб. м, крім того ПДВ 1 530 грн, всього з ПДВ - 9 180 грн. Загальна сума Договору складає 483 464,70 грн з ПДВ".

Додаткова угода набирає чинності з моменту підписання та діє до повного виконання. Всі інші пункти Договору №26/12 на постачання природного газу від 26.12.2018 є незмінними та сторони підтверджують по них свої зобов`язання (п. п. 1, 3 Додаткової угоди №3).

Наведені вище обставини, на думку суду, свідчать про пролонгацію дії Договору №26/12 на постачання природного газу від 26.12.2018 до 01 квітня 2020 року на умовах наведених у правочині, за виключенням загальної вартості Договору, а саме обмеження останньої до 483 464,70 грн.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (п. 1 ст. 193 ГК України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України).

Ч. 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приписами з ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ст. 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 86 ГПК України).

Позивач стверджує, що відповідно до умов зазначеного вище правочину та Додаткових угод до нього, протягом грудня місяця 2019 року та січня місяця 2020 року ТОВ "Кастум" поставлено, а Головним територіальним управлінням юстиції у Тернопільській області спожито природний газ в обсязі 24 699 куб. м на загальну суму 226 736,82 грн. Відповідач вартість спожитого у грудні місяці 2019 року природного газу оплатив частково на суму 91 800 грн і станом на день звернення до суду заборгованість останнього становить 134 936,82 грн.

В судовому засіданні встановлено, що в підтвердження доводів про поставку відповідачу природного газу у грудні 2019 року у наведених вище обсягах та його вартості позивач посилається на рахунок-фактуру №СФ-0001217 та акт №РН-0001152 приймання-передачі за грудень 2019 року; в підтвердження доводів про поставку природного газу у січні місяці 2020 року - рахунок-фактуру №СФ-0000136 та акт №РН-0000145 приймання-передачі за січень 2020 року, які за умовами укладеного правочину (п. 4.5, пп. 5.2.5 п. 5.2) є підставою для здійснення оплати (розрахунку).

З наявного в матеріалах справи відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач факт поставки природного газу у грудні 2019 року та січні 2020 року у наведених вище обсягах та їх вартість по суті не заперечує. Поряд із цим зазначає, що в грудні місяці 2019 року Управління отримало лише рахунок-фактуру №СФ-0001217 на суму 91 800 грн, який, відповідно, і оплатило (належним чином засвідчена копія платіжного доручення №1568 від 26.12.2019 - в матеріалах справи). Другий рахунок-фактуру №СФ-0001217 на суму 24 354,54 грн за постачання природного газу у грудні 2019 року відповідачем було отримано лише у січні місяці 2020 року; у лютому місяці 2020 року Управління отримало рахунок-фактуру №СФ-0000136 на суму 110 582,28 за постачання природного газу у січні. Однак, у зв`язку із змінами до кошторису на 2020 рік та, відповідно, відсутністю достатніх коштів, оплату не здійснило. З долученого відповідачем до відзиву на позов Акту звіряння взаємних розрахунків за період грудень 2019 р. - січень 2020 р. між ТОВ "Кастум" і Головним територіальним управлінням юстиції у Тернопільській області, який підписано головою комісії з ліквідації Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області та членом ліквідаційної комісії 12.06.2020, вбачається, що станом на 01.03.2020 заборгованість відповідача за надані згідно наведених вище рахунків фактур послуги становить 134 936,82 грн.

Присутній в судовому засіданні 06.07.2020 повноважний представник відповідача факт отримання природного газу та наявності боргу в розмірі 134 936,82 не заперечив, доказів добровільної та повної оплати вартості поставленого позивачем у грудні місяці 2019 року та січні місяці 2020 року природного газу не надав.

За даних обставин позовні вимоги ТзОВ "Кастум" про стягнення з Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 134 936 грн 82 коп. заборгованості за спожитий природній газ суд визнає обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо наведених у відзиві на позов доводів відповідача, підтриманих його повноважним представником в судовому засіданні 06.07.2020, про відсутність можливості оплатити пред`явлені позивачем рахунки за постачання природного газу у грудні 2019 р. та січні 2020 р., у зв`язку із відсутністю коштів на загальному фонді по КЕКВу 2274 "Оплата природного газу", суд відзначає наступне:

Ч. 2 ст. 218 ГК України, ст. 617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Виходячи з положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших нормативно-правових актів, договору. Сама по собі відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України", від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України", від 29.06.2004 у справі "Войтенко проти України" зазначав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Таким чином, відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Поряд із цим, предметом судового розгляду у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 795 грн 28 коп. пені.

В силу приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ст. ст. 546-551 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється в письмовій формі.

Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

У постанові від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18 (12-117гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Ч. 2 ст. 343 ГК України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Правовий аналіз наведених вище приписів чинного законодавства свідчить про те, що можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань законодавець пов`язує саме з умовами їх встановлення за договором за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Умовами укладеного правочину не встановлений розмір пені за порушення виконання грошового зобов`язання.

Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" обмежує розмір обчислення пені подвійною обліковою ставкою НБУ, поряд із цим чітко передбачає, що саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором.

За даних обставин, нарахування ТзОВ "Кастум" 6 795,28 грн пені за несвоєчасну оплату відповідачем вартості отриманого у грудні 2019 р. та січні 2020 р. суд визнає безпідставним, а позов в даній частині таким, що не підлягає до задоволення.

Щодо відшкодування ТОВ "Кастум" 5 000 грн судових витрат, у зв`язку із розглядом справи, суд відзначає наступне:

Згідно з ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1-3 ст.124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У позовній заяві позивач зазначає, що у зв`язку із розглядом даної справи ТОВ "Кастум" поніс судові витрати в загальній сумі 5 000 грн, з яких: 1 000 грн - усна консультація з вивченням документів та складання претензії; 2 000 грн - складання позовної заяви; 2 000 грн - участі у судових засіданнях. Однак жодних документів, які б підтверджували твердження позивача про понесені ним суми судових витрат до матеріалів справи не долучено, із заявою про надання відповідних доказів у встановлені процесуальним законодавством строків останній до суду не звертався. Натомість, з наявних у справі документів вбачається, що позовна заява підготовлена представником позивача Карплюком П.М. , який згідно наказу №2 від 27.04.2018 прийнятий на посаду юрисконсульта на постійне місце праці з 02.05.2018. Відповідно до укладеного з ним Контракту №2/02 від 02.05.2018 розробка або участь у розробленні документів правового характеру; аналіз і узагальнення результатів розгляду претензій судових і арбітражних справ, а також вивчення практики укладання і виконання договорів з метою розроблення відповідних пропозицій для усунення виявлених недоліків і поліпшення господарсько-фінансової діяльності підприємства; надання довідок і консультацій працівникам підприємства про сучасне чинне законодавство, а також висновків з організаційно-правових та інших юридичних питань, надання допомоги в оформленні документів і актів майново-правового характеру; представлення інтересів Товариства у місцевих загальних, адміністративних, господарських судах… де Товариство виступає позивачем, відповідачем, третьою особою, чи наділене іншим правовим статусом, встановленим чинним законодавством України належить до посадових обов`язків даного працівника. Окрім того, в судове засідання 06.07.2020 позивач явки свого представника не забезпечив.

Враховуючи усе наведене вище, суд не вбачає підстав для задоволення зазначеного вище клопотання позивача та стягнення з відповідача судових витрат у зв`язку із розглядом справи в розмірі 5 000 грн.

Щодо судового збору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору в сумі 2 024 грн 06 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд покладає на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12-14, 73-74, 76-79, 86, 123, 129, 202, 232-233, 236-238, 240, 241, 248, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46021, ідентифікаційний код 34905804, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кастум", проспект Чорновола, 63, м. Львів, 79019, ідентифікаційний код 41087491, 134 936 грн 82 коп. заборгованості та 2 024 грн 06 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору.

3. В решті позову - відмовити.

4. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07.07.2020

Суддя І.М. Гирила