ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2020 року м.Дніпро Справа № 908/3128/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Антоніка С.Г.

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від відповідача: Гнєзділова К.О., довіреність №б/н від 26.06.2020 р., адвокат;

представник позивача не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю " Югсталь"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 року у справі 908/3128/19

за позовом державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Атоменергомаш, 71503, Запорізька область, м. Енергодар, а/с 306

до товариства з обмеженою відповідальністю Югсталь, юридична адреса: 69096, м. Запоріжжя, вул. Гребельна, буд. 5

поштова адреса: 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 160

про стягнення 364 111,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Атоменергомаш звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю відповідальністю Югсталь (надалі ТОВ Югсталь) із позовом про стягнення 364 111,27 грн. за договором поставки від 10.12.18 20/05/196, а саме: 148 400,25 грн. пені та 215 711,02 грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 року позовні вимоги задоволені.

Суд стягнув з товариства з обмеженою відповідальністю "Югсталь" на користь державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Атоменергомаш (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ; адреса відокремленого підрозділу Атоменергомаш: 71503, Запорізька область, м. Енергодар, а/с 306, ) 148 400 (сто сорок вісім тисяч чотириста) грн. 25 коп. пені, 215 711 (двісті п`ятнадцять тисяч сімсот одинадцять) грн. 02 коп. штрафу та 5 461 (п`ять тисяч чотириста шістдесят одну) грн. 67 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю Югсталь звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати частково, зменшити суму неустойки та штрафу до 90% та стягнути пеню у сумі 14 185 грн. та 21 113, 05 грн. штрафу.

В обгрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що судом неправильно визначена дата поставки товару, оскільки дата видаткової накладної є відмінною від дати отримання товару, і на думку апелянта, саме з дати видаткової накладної необхідно розраховувати дату поставки.

Апелянт вважає, що суд неправильно здійснив розрахунок штрафних санкцій, оскільки перевірив лише його правильність за формою нарахування, проте, не перевірив правильність суми боргу, від якої має бути проведений відповідний розрахунок.

Крім того, апелянт зазначає, що суд безпідставно відмовив у зменшені розміру штрафних санкцій до 90%, а тому всі ці обставини є підставами для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2020 року було залишено апеляційну скаргу без руху.

12.05.2020 року до канцелярії Центрального апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю Югсталь надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, надано платіжне доручення про сплату судового збору №3260 від 06.05.2020 року.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Югсталь, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 30.06.2020 року на 09:30 год.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ( поштове повідомлення про вручення а.с.207, т.1), на час розгляду справи заяв або клопотань про відкладення до суду не надходило.

Позивачем державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Атоменергомаш надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи відповідача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

30.06.2020 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 12.12.18 між державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю Югсталь (Постачальник) укладено договір поставки 20/05/196 від 10.12.18, за умовами якого (п. 1.1.) Постачальник зобов`язується поставити в передбачені даним договором строки Покупцю наступну продукцію (Код УКТ ЗЕД 7209, найменування: Лист АТ-ПН-3,9х1450х3500 ГОСТ 19904-90 ДСТУ 2834-94 (ГОСТ 16523-97)20 ІІІб-К350В5, кількістю 59,00 т, ціна без ПДВ 42601,00 грн./т; загальна суму - 2513459,00 грн.; граничний строк поставки 31.01.2019; всього 59,00 т. на загальну суму з ПДВ 20 % - 301 6150,80 грн.), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити вказану продукцію.

У абзаці 1 п. 1.2. договору передбачено, що у разі, якщо постачання продукції у вказаній кількості виявиться неможливим з технічних причин (відхилення ваги внаслідок допустимих відхилень геометричних розмірів, інші технічні причини), постачальник зобов`язаний повідомити про це покупця з зазначенням причин. Покупець має право за результатом розгляду повідомлення Постачальника прийняти рішення про поставку з відхиленням -5% +2,5%, про що повідомляє Постачальника. Вважається, що Покупець погодив постачання продукції із вказаним відхиленням у разі, якщо він прийняв продукцію, що була поставлена Постачальником із вказаним відхиленнями.

У випадку постачання продукції з відхиленнями, передбаченими абзацом 1 цього пункту, розрахунок проводиться за фактично поставлену кількість продукції виходячи з встановленої даним договором ціни. У випадку постачання продукції з перевищенням Постачальником граничного значення відхилення +2,5%, розрахунок проводиться за кількість продукції, передбачену пунктом 1.1 цього договору, з відхиленням +2,5%; продукція, що отримана від Постачальника із перевищенням граничного значення відхилення +2,5 %, вважається переданою Покупцю безоплатно та оплаті не підлягає (абзац 2 п.1.2 договору).

Згідно з п. 3.1. договору, загальна сума договору складає 3016150,80 грн., в т.ч. ПДВ 502691,80 грн.

Пунктом 5.1. договору сторонами погоджено, що поставка продукції за цим договором здійснюється до 31.01.19 партіями відповідно до заявок Покупця, в яких визначається кількість та якість продукції, що постачається, та строки її поставки.

У разі ненадання заявок Покупцем продукція, зазначена в п.1.1 цього договору, в будь-якому разі повинна бути поставлена Постачальником не пізніше 31.01.19 (п. 5.6 договору).

Відповідно до п. 10.1. договору, цей договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє 2 роки.

Звертаючись до Товариствва з обмеженою відповідальністю відповідальністю Югсталь (надалі ТОВ Югсталь) із позовом про стягнення 364 111,27 грн. за договором поставки від 10.12.18 20/05/196, а саме: 148 400,25 грн. пені та 215 711,02 грн. штрафу, позивач - Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Атоменергомаш посилався на порушення відповідачем строків поставки товару за договором поставки від 10.12.18 20/05/196, що є підставою для стягненя штрафу та пені.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови укладеного договору в частині строку поставки товару, що у відповідності до умов договору є підставою для стягнення штрафних санкцій.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочення терміну поставки товару в даному випадку мало ознаки винятковості та поважності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За змістом положень ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення наведено у статтях 525, 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частини 1, 2 ст. 712 ЦК України).

Вимогами ч. 1 ст. 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Пунктом 5.1. договору сторонами погоджено, що поставка продукції за цим договором здійснюється до 31.01.19 партіями відповідно до заявок Покупця, в яких визначається кількість та якість продукції, що постачається, та строки її поставки.

У разі ненадання заявок Покупцем продукція, зазначена в п.1.1 цього договору, в будь-якому разі повинна бути поставлена Постачальником не пізніше 31.01.19 (п. 5.6 договору).

Отже виходячи з положень ч.1 ст. 663 ЦК України та пунктів 5.1., 5.6. договору, продукція, зазначена в п. 1.1 цього договору, в будь-якому разі повинна бути поставлена Постачальником не пізніше 31.01.19.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору поставки, відповідачем у березні 2019 року поставлено позивачу продукцію визначену умовами вказаного договору на загальну суму 3 016 150,80 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи належним чином засвідченим копіями наступних документів:

- видатковою накладною від 18.03.19 РН-1803/6 на суму 1 147 670,94 грн. та товарно-транспортною накладною від 18.03.19 1803/6, які засвідчена підписом уповноважено представника позивача про прийняття товару 19.03.19;

- видатковою накладною від 20.03.19 РН-2003/2 на суму 1 155 850,33 грн. та товарно-транспортною накладною від 20.03.19 2003/2, які засвідчена підписом уповноважено представника позивача про прийняття товару 21.03.19;

- видатковою накладною від 21.03.19 РН-2103/2 на суму 377 785,67 грн. та товарно-транспортною накладною від 21.03.19 2103/2, які засвідчена підписом уповноважено представника позивача про прийняття товару 22.03.19;

- видатковою накладною від 26.03.19 РН-2603/5 на суму 400 279,00 грн. та товарно-транспортною накладною від 26.03.19 2603/5, які засвідчені підписом уповноважено представника позивача про прийняття товару 27.03.19.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 216 ГК України закріплено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України, розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини

зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України.

Так, у абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України закріплено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів - додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

Пунктом 7.2. договору передбачено відповідальність за порушення вказаних в цьому договорі строків поставки та/або недопоставку продукції, а саме визначено, що Постачальник сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості несвоєчасно поставленої та/або недопоставленої продукції за кожен день прострочення, а у випадку, якщо прострочення поставки складає більше 30 днів, Постачальник додатково сплачує Покупцю штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

З огляду на те, що відповідач порушив строки поставки товару, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування підстав для стягнення з відповідача загальної суми пені у розмірі 148 400,25 грн. та 215 711,02 грн. штрафу.

При цьому, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції неправильно визначив дату поставки, оскільки дата видаткової накладної є відмінною від дати отримання товару, і на думку апелянта, саме з дати видаткової накладної необхідно розраховувати дату поставки, є неспроможними з огляду на наступне.

Так, умовами п. 5.7 договору передбачено, що продукція відвантажується на умовах DDP (ІНКОТЕРМС 2000), м. Енергодар, Запорізька обл., отримувач: відокремлений підрозділ Атоменергомаш ДП НАЕК Енергоатом. Відвантажувальні реквізити Покупця: м. Енергодар, Запорізька обл., вул. Приморська, 17, ЗНСОтаТ ВП АЕМ, склад металу.

Відповідно до умов DDP (ІНКОТЕРМС 2000), продавець зобов`язаний надати нерозвантажений товар у розпорядження покупця або іншої особи, призначеної покупцем, на будь-якому прибулому транспортному засобі, у названому місці призначення, в узгоджену дату або в межах періоду, узгодженого для поставки.

Оскільки передача товару відбулась за місцем знаходження покупця 19, 21,22 та 27 березня 2019 року, що підтверджується відповідною відміткою представника покупця на видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, колегія суддів вважає, що саме ці дати необхідно вважати датами поставки, а тому розрахунок штрафних санкцій позивача, з яким погодився суд першої інстанції, є правильним.

Посилання апелянта на те, що суд безпідставно відмовив у зменшенні розміру штрафних санкцій на 90%, колегія суддів також вважає необгрунтованими

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

Вирішуючи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, господарський суд першої інстанції при вирішенні питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій, оцінив обставини, на які посилався відповідач, а саме те, що відповідач не є виробником металургійної продукції та вимушений придбавати її в межах та у відповідності до умов укладених договір з виробниками такої продукції; що поставлена продукція, всупереч умов оплати визначених договором, залишається повністю не оплаченою; що строк прострочення поставки є незначним; зобов`язання з поставки відповідачем виконані в повному обсязі, відсутності будь-яких вимог чи претензій позивача пов`язаних з простроченням поставки товару, відсутності тверджень позивача про наявність будь-яких втрат, чи понесених ним збитків у зв`язку з затримкою у виконанні поставки продукції. При цьому, здійснюючи господарську діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.

При цьому, суд врахував відсутність у матеріалах справи жодних доказів на які посилається відповідач, зокрема, у листі від 14.01.19 № 1401/1-6.4, як на підставу для відстрочення строків поставки продукції за договором № 20/05/196.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність винятковості та поважності прострочення поставки товару і як наслідок, відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, а нарахована позивачем пеня та штраф базується на умовах договору, які в силу закону є обов`язковими для виконання та не є надмірно великими.

Інші доводи апелянта є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Запорізької області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю " Югсталь" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 року у справі № 908/3128/19 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю " Югсталь".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02.07.2020року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя С.Г.Антонік