СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"07" липня 2020 р. Справа № 917/2259/19

Суддя -доповідач: Плахов О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, м. Полтава, (вх. №1613 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 04.06.2020р. у справі №917/2259/19 (суддя Мацко О.С., ухвалене в м.Полтава об 11:30год., дата складення повного тексту - 15.06.2020р.)

за позовом: Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях, м. Полтава,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Дубровінської Валентини Володимирівни, м. Полтава,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державного професійно-технічного навчального закладу "Полтавське вище професійне училище ім. А.О. Чепіги", м. Полтава,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Фізичної особи-підприємця Кончатної Людмили Станіславівни, м.Полтава,

2) Фізичної особи-підприємця Семенець Людмили Анатоліївни, м.Полтава,

3) Фізичної особи-підприємця Стадніченко Юлії Іванівни, м.Полтава,

4) Фізичної особи-підприємця Мануйленко Андрія Олександровича, м.Полтава,

5) Фізичної особи-підприємця Кучеренко Олени Михайлівни, м.Полтава,

про розірвання договору оренди та зобов`язання повернути нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Дубровінської Валентини Володимирівни про розірвання договору оренди нерухомого майна №24/14-Н від 24.02.2014р., що належить до державної власності, та зобов`язання відповідача повернути позивачу нерухоме майно.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.03.2020р. у справі №922/20/20 відмовлено в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Регіональне відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.03.2020р. у справі №922/20/20 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя - доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Так, статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

01.01.2017р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016р. № 1774-VIII, яким було внесено зміни до Закону України "Про судовий збір" щодо розміру ставок судового збору.

Згідно підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" зі змінами та доповненнями станом на момент подання позовної заяви, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" зі змінами та доповненнями станом на момент подання апеляційної скарги ставка судового збору, що справляється з апеляційних і касаційних скарг на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Виходячи з положень Закону України "Про судовий збір", апелянт мав сплатити судовий збір у розмірі 5763,00грн.

Проте, з доданих до апеляційної скарги матеріалів, вбачається, що апелянтом до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Разом з тим, апелянт просить суд відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до розгляду справи по суті.

Суддя - доповідач зазначає, що відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, за приписами зазначеної норми, відстрочення від сплати судового збору може мати місце за наявності підстав, зазначених у частині 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір"

Суддя - доповідач зауважує, що наведений перелік умов відстрочення сплати судового збору є вичерпним, а наведені апелянтом доводи не є підставою для відстрочення сплати судового збору згідно зі статтею 8 Закону України "Про судовий збір".

Крім того, в силу вимог статті 8 Закону України "Про судовий збір", особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору або звільнення від сплати судового збору повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому законом порядку і розмірі. Проте, цією статтею передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочення сплати судового збору.

При цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Розглянувши клопотання про відстрочення від сплати судового збору, суддя- доповідач зазначає, що Регіональним відділенням фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях не додано належних доказів, які б свідчили про те, що фінансове становище останнього унеможливлює своєчасну сплату судового збору за подання апеляційної скарги, а також не наведено обставин, які б мали виключний характер, та свідчили б про наявність належних підстав для відстрочення сплати судового збору.

Як визначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення названого Суду від 28.05.1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (п. 60).

За наведених обставин, враховуючи положення статті 129 Конституції України, відповідно до яких основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, вказане клопотання Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях не підлягає задоволенню, а викладені вище обставини щодо відсутності доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі відповідно до частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для застосування наслідків, передбачених статті 174 Господарського процесуального кодексу України, а саме - залишення апеляційної скарги без руху з метою усунення скаржником протягом 10 днів з моменту отримання цієї ухвали недоліків.

Керуючись ст. 174, ст. 234, п. 2 ч.3 ст. 258, ст. 259, ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя- доповідач

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Регіонального відділення фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях на рішення господарського суду Полтавської області від 04.06.2020р. у справі №917/2259/19 залишити без руху.

2.Регіональному відділенню фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3.Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею-доповідачем та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач О.В. Плахов