УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

08.07.2020Справа № 910/6534/20

За позовом Державної організації «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17; ідентифікаційний код: 21708016)

До 1) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 )

2) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , )

3) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_3 )

4) ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_4 )

5) ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_5 )

6) ОСОБА_6 (

АДРЕСА_6 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_6 )

7) ОСОБА_7 ( АДРЕСА_7 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_7 )

8) ОСОБА_8 ( АДРЕСА_8 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_8 )

9) ОСОБА_9 ( АДРЕСА_9 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_9 )

10) ОСОБА_10 ( АДРЕСА_10 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_10 )

11) ОСОБА_11 ( ОСОБА_11 ) (Паспорт НОМЕР_11 , виданий 20.02.2008 року, Державним департаментом США, АДРЕСА_12; ідентифікаційний код: НОМЕР_12 )

12) ОСОБА_15 ( ОСОБА_15 ) (Паспорт НОМЕР_13, виданий 13.02.2010 року, відділенням МВС Сербії в АДРЕСА_11)

Про відшкодування шкоди в порядку ч. 5 с. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Суддя Бондаренко Г.П.

ВСТАНОВИВ:

Державної організації «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» (далі-позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач-1), ОСОБА_2 (далі відповідач-2), ОСОБА_3 (далі відповідач-3), ОСОБА_4 (далі відповідач-4), ОСОБА_5 (далі відповідач-5), ОСОБА_6 (далі відповідач-6), ОСОБА_7 (далі відповідач-7), ОСОБА_8 (далі відповідач-8), ОСОБА_9 (далі відповідач-9), ОСОБА_10 (далі відповідач-10), ОСОБА_11 (далі відповідач-11), ОСОБА_15 (далі відповідач-12) про відшкодування шкоди в порядку ч. 5 с. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Звертаючись до суду із даним позовом позивач зазначає, що рішенням від 11.01.2017 3 85 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» ТА делегування повноважень тимчасової адміністратор банку», прийнятого на підставі рішення Правління Національного Банку України № 14-рш/БТ від 10.01.2017 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ПЛАТИНУМ БАНК» до категорії неплатоспроможних», було розпочато процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку.

23.02.2017 Правлінням Національного Банку України прийнято рішення № 95-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК».

Позивач зазначив, що рішенням виконавчої дирекції Фонду від 24.04.2017 № 1730 було затверджено перелік (реєстр) вимог кредиторів ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», який з урахуванням змін станом на 13.02.2020 складає 7 039 037 792, 86 грн.

Крім того, позивач зазначив, що рішенням виконавчої дирекції Фонду від 24.04.2017 № 1726 було затверджено ліквідаційну масу Банку. Так оціночна вартість (за винятком майна банку, що є предметом застави та використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя) становить - 1 938 975 619, 80 грн.

Таким чином недостатність майна банку для задоволення вимог кредиторів складає 5 100 062 173, 06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пов`язаним особами банку, а саме членами кредитного комітету (2,3,4,5,6,7,8,9,10) та членами спостережної ради - відповідачем-1, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 (які згідно до наданої позивачем відомості про остаточних ключових учасників у структурі власності ПАТ Публічного акціонерного товариства «ПЛАТИНУМ БАНК» станом на 01.04.2016 були власниками акцій Банку у сукупності 9,90 % та 9,41 % відповідно) внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, що виразилося в прийнятті необґрунтованих рішень, оформлених протоколами Кредитного комітету ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», протоколів Правління ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та протоколів Спостережної Ради ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» щодо кредитування ПП «ЛОГІСТИК ТРАНС» за Кредитним договором №20131223.ЛТ від 23.12.2013 року, ТОВ «КОДОС ІНВЕСТ» за Кредитним договором №20140205.КІ від 05.02.2014 року, ТОВ «ОШЕР» за Кредитним договором № 20140205.0 від 05.02.2014 року, ТОВ «СТРАТАГЕМА-ІНВЕСТ» за Кредитним договором № 20131223.СІ від 23.12.2013 року, ТОВ «ТІТАН-ПІВДЕНЬ» за Кредитним договором № 20131223.ТП від 23.12.2013 року і за Кредитним договором № 20131227.ТП від 27.12.2013 року, ТОВ «ФК РЕАЛ ІНВЕСТ» за Кредитним договором № 20131223.РІ від 23.12.2013 року, а також здійснення ряду завідомо збиткових активних операцій, а саме продовження кінцевих строків повернення кредитних коштів (які не були повернуті банку), перенесення строків сплати відсотків із зменшенням відсоткової ставки за користування кредитними коштами, по грошових зобов`язаннях позичальників, юридичних осіб, на значні суми під явно неліквідне забезпечення у вигляді майнових прав за Договорами постачання, застави цінних паперів та забезпечення вартість якого не могла повністю покрити грошові зобов`язання позичальників, що прямо протирічило інтересам ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та його кредиторам, спричинили нанесення шкоди ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» у розмірі 1 477 708 016,17 грн., яка складається із сум не повернутих та списаних у збиток кредитних коштів по семи кредитним договорам.

Вчинення таких дій призвело до відсутності у банку коштів для виконання своїх зобов`язань перед вкладниками і кредиторами, порушення нормативів Національного банку України, віднесення ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» до категорії неплатоспроможних, та завдання шкоди банку, вкладникам та іншим його кредиторам, в тому числі і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів

1 477 708 016 (один мільярд чотириста сімдесят сім мільйонів сімсот вісім тисяч шістнадцять) грн 17 коп в солідарному порядку. Судові витрати покласти на відповідачів.

Також позивач просить залучити до участі у справі Публічне акціонерне товариство «ПЛАТИНУМ БАНК» в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Відповідно до частини 6 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Так, на виконання вимог даної норми судом 15.05.2020 було зроблено запити щодо встановлення місця проживання відповідачів 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10 та 25.05.2020 Судом було направлено лист в Державну міграційну службу від 22.05.2020 щодо надання інформації стосовно місця проживання ОСОБА_15 та ОСОБА_11 на території України.

У відповідь на запит суду від запитуваних органів (ЦНАП) 28.05.2020, 29.05.2020, 02.06.2020, 05.06.2020, 11.06.2020 надійшла інформація про зареєстроване місце проживання/перебування осіб - відповідачів.

17.06.2020 Суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху, встановив позивачеві строк на усунення недоліків - 5 днів з дня отримання ухвали, шляхом: 1) надання доказів сплати судового збору; 2) обґрунтування наявності підстав для об`єднання позовних вимог; 3) надання належних доказів направлення копії позовної заяви з додатками на адреси відповідачів (оригінали фіскальних та службових чеків), а також докази направлення позовної заяви з додатками відповідачам-нерезидентам; 4) зазначити в описах вкладення у цінний лист кількість аркушів на яких містяться додатки до позовної заяви; 5) вказати відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

30.06.2020 від Департаменту надання адміністративних послуг одеської міської ради надійшла відповідь на запит про надання інформації про зареєстроване місце проживання / перебування ОСОБА_2 .

Так, органом було інформовано, що останній знятий з реєстрації з 24.06.2017 та за реєстрацією місці проживання не звертався.

Ухвалу про залишення позовної заяви без руху позивач отримав, згідно рекомендованого повідомлення про вручення, 24.06.2020.

30.06.2020 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Розглянувши подану заяву, Суд зазначає наступне.

Статтею 173 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) внормовано, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

З даної норми випливає, що об`єднання позовних вимог можливе за умови дотримання положень статті 173 ГПК України. При цьому зміст наведеної норм свідчить про можливість, а не про обов`язковість об`єднання декількох вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Так, Суд встановив, що позивачем об`єднано в одній позовній заяві вимоги за: 1) Кредитним договором № 20131223.СІ від 23.12.2013, 2) Кредитним договором № 20131223.ЛТ від 23.12.2013, 3) Кредитним договором № 20140205.КІ від 05.02.2014 року, 4) Кредитним договором № 20131223.РІ від 23.12.2013, 5) Кредитним договором № 20140205.О від 05.02.2014; 6) Кредитним договором № 20131223.ТП від 23.12.2013; 7) Кредитним договором № 20131227.ТП від 27.12.2013, операціями до даних договорів, оформлених протоколами Кредитного комітету, Правління та Спостережної ради, рішеннями, оформлених протоколами щодо укладення договорів Застави цінних паперів, рішеннями, оформлених протоколами щодо виведення з під застави майна у вигляді цінних паперів з одночасним укладенням Договорів забезпечення (іпотеки) та додатковими угодами.

Суд зазначає, що хоча деякі вимоги за кількома кредитними договорами об`єднані між собою одними і тими ж підставами, а саме рішеннями, оформлених протоколами Кредитного комітету, Спостережної ради та протоколами Правління щодо здійснення ряду завідомо збиткових операцій (продовження кінцевих строків повернення кредитних коштів, перенесення строків сплати відсотків із зменшенням відсоткової ставки за користування кредитними коштами, та ін), як от наприклад по договорам 6 і 7 та частково по 1 і 4, все ж таки підстави по іншим кредитним договорам не мають ідентичного співпадіння.

Обставини по прийняттю рішень, оформлених протоколами по кожному кредитному договору з визначенням певної групи пов`язаних осіб, які брали участь у вчиненні певної кредитної операції лише частково співпадають, а критерії пов`язаності позичальників між собою договорами забезпечень цих кредитів, наприклад Договорами забезпечення (іпотеки) № 20160531/ІП2 та № 20160531/ІП1 від 31.05.2016, не є достатніми для застосування правил об`єднання позовів у розумінні статті 173 ГПК України.

До того ж до кожного із семи кредитних договорів були укладені окремі договори забезпечення.

Тобто фактично позовні вимоги по кожному окремому кредитному договору різняться як за суб`єктним складом (заявлені до різних відповідачів, виходячи з того, хто брав участь у кредитній операції), так і за заявленим розміром шкоди, який за кожним кредитним договором є різним, а також за обставинами щодо кредитування семи позичальників за кожним із семи договорів та наданими доказами (частково), на підставі яких позивач пред`явив грошову вимогу про стягнення грошових коштів в тому, чи іншому розмірі.

В заяві про усунення недоліків позовної заяви позивач зазначив, що ним було подану позовну заяву з однією вимогою, а саме про відшкодування шкоди, яка випливає із єдиного солідарного обов`язку декількох боржників (відповідачів у справі), не було об`єднано вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства або ж вимоги, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам, тому немає жодних підстав стверджувати, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.

Також позивач посилається на те, що вимога про відшкодування шкоди, заявлена до 12 відповідачів ґрунтується на одній підставі (виникла з однієї підстави), а саме завдання шкоди уповноваженими особами Банку, і відповідно такі особи згідно статті 1190 Цивільного кодексу України статті 42 Закону України «Про банки і банківську діяльність» повинні нести солідарно.

Суд звертає увагу позивача на те, що об`єднання позовних вимог на підставі лише критерію одного способу захисту не може вважатись достатньо обґрунтованим з огляду на наступне.

Із статті 173 ГПК України зазначеними нормами процесуального права передбачено право позивача пред`явити позов до кількох відповідачів, об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Об`єднаними в одне провадження можуть бути однорідні вимоги, заявлені одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів (пп. 3.6 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Позивач зазначив, що факт спільного завдання шкоди відповідачам у справі підтверджується наданими позивачем спільними доказами - рішенням колегіальних органів управління Банку.

Суд ще раз звертає увагу позивача на те, що операції до даного договору, оформлені протоколами Кредитного комітету, Правління та Спостережної ради, рішеннями, оформлених протоколами щодо укладення договорів Застави цінних паперів, рішеннями, оформлених протоколами щодо виведення з під застави майна у вигляді цінних паперів з одночасним укладенням Договорів забезпечення (іпотеки) та додатковими угодами лише частково співпадають, і склад осіб (відповідачів) при прийнятті того чи іншого рішення а саме склад Кредитного комітету, зокрема щодо надання кредиту, збільшення строку повернення кредиту, збільшення лінії кредитної лінії, перенесення строку повернення кредиту, різняться. Крім того, операції проведені по всім семи кредитним договорам не оформлені одними і тими ж самими протоколами, як зазначалося судом вище.

Проте, Суд зазначає, що об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки, адже спільний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних вимог, розширює предмет доказування у справі, збільшує коло учасників процесу, ускладнює розгляд та вирішення справи.

Сумісний розгляд заявлених Фондом позовних вимог у цій справі суттєво ускладнить вирішення спору, оскільки у даному випадку під час розгляду справи суд повинен буде надати оцінку умовам кожного з укладених кредитних договорів, встановити обставини дотримання, виконання/невиконання сторонами умов цих договорів, мети та обставин їх укладення, а також правильність заявлених до стягнення сум.

Суду необхідно буде досліджувати окремо коло доказів, пов`язаних зі встановленням обставин, на які посилається позивач, а саме обставин прийняття кожного з вказаних рішень щодо кожного кредитного договору, заборгованості, яка виникла з різних підстав, обставини укладення численних додаткових договорів до кожного кредитного договору, що також суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи та у строки, передбачені статтею 195 ГПК України, що свідчить про порушення правил об`єднання позовних вимог (Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладений в постановах Верховного Суду Касаційного господарського суду від 15.02.2019 у справі № 910/11811/18 та від 25.07.2019 у справі № 916/2733/18).

З огляду на необхідність встановлення наявності збитків та їх розміру для вирішення справи по суті щодо оцінки неправомірності (за твердженням позивача) дій відповідачів (неправомірності прийнятих рішень) так і банку, суд буде встановлювати чи дійсно при прийнятті неправомірного (за твердженням позивача) рішення не було проведено аналізу ліквідності предмета застави, оцінки предмета застави тощо, окремо досліджувати як зміст кредитного договору, так і договорів забезпечення, обставин їх виконання.

Кожна кредитна операція є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення у сторін цього правовідношення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного кредитного договору, так і при його виконанні, утворюють окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками.

Також Суд зазначає, що вимоги про стягнення шкоди у конкретно визначеному позивачем за кожним окремим кредитним договором не є основними і похідними одна від одної вимогами, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших.

І хоча розгляд питань по деяким кредитним Договорам об`єднаний одними і тими самими протоколами, все ж таки обставини щодо кредитування семи позичальників за кожним із семи договорів є різними.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовано підстави об`єднання позовних вимог, у зв`язку з чим позовна заява підлягає поверненню без розгляду на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 ГПК України.

Керуючись статтями 173, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні матеріали повернути Фонду гарантування вкладів фізичних осіб без розгляду.

2. Згідно частини 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 09.07.2020 та може бути оскаржена у порядку, встановленому статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.П. Бондаренко