УХВАЛА

м. Київ

06.07.2020Справа № 910/9455/20

Суддя Господарського суду міста Києва Удалова О.Г. розглянувши заяву про видачу судового наказу Державного підприємства «Український науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ» (далі - заявник) до Благодійного фонду «Єдине народне казначейство» (далі - боржник) про стягнення заборгованості за договором № 1/8158 від 08.06.2018 у розмірі 51 493,59 грн,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Український науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ» звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу до Благодійного фонду «Єдине народне казначейство» (далі - боржник) про стягнення заборгованості за договором № 1/8158 від 08.06.2018 у розмірі 51 493,59 грн.

Заявником було сплачено судовий збір за видачу наказу, який він не просить відшкодувати за рахунок боржника в прохальній частині заяви.

Подана заява обґрунтована тим, що боржник належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за вказаним вище договором в частині повного та своєчасного відшкодування (компенсації) витрат на утримання орендованого приміщення та надання комунальних послуг орендарю.

Суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 148 ГПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За змістом п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд перевіряє виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Як зазначено вище, заявник просить видати судовий наказ про стягнення з боржника заборгованості за договором № 1/8158 від 08.06.2018 у розмірі 51 493,59 грн.

До заяви про видачу судового наказу додано копії рахунків за період з лютого 2019 року по грудень 2019 року включно на загальну суму 42 895,89 грн без доказів їх направлення або вручення боржнику.

Крім того, до заяви про видачу наказу додано розрахунок заборгованості, який містить посилання на номери документів, які відсутні у наданих суду документах (ОУ-0000004 від 31.01.2019 тощо), та нарахування на суму 42895,89 грн

Крім того, у розрахунку зазначено, що так зване початкове сальдо складає 8 597,70 грн. Заявником не вказано що саме є підставою для виникнення даної заборгованості, за який період вона виникла, яким чином розраховано останню тощо.

Інших доказів на підтвердження виникнення заявленої до стягнення суми заборгованості у заяві не вказано та до неї не додано.

Також суд звертає увагу заявника на те, що до заяви додано претензію № 11/01 від 27.01.2020 та докази її направлення на адресу не боржника, а іншої юридичної особи (Громадської організації «Громадська безпека України» (код 39001703).

З вищенаведеного вбачається, що вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, не підтверджені належним чином доданими до неї документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 150, 152, 153, 154, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви про видачу судового наказу Державного підприємства «Український науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів «НДІБМВ» до Благодійного фонду «Єдине народне казначейство» про стягнення заборгованості за договором № 1/8158 від 08.06.2018 у розмірі 51 493,59 грн відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.07.2020.

Суддя О.Г. Удалова