ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.03.2020р. м. Харків Справа №905/2055/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при помічнику судді (за дорученням) Головко А.І.,

розглянувши справу № 905/2055/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Романської Надії Романівни

до відповідача Маріупольської міської ради Донецької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача гр. ОСОБА_1

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки,

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

Суть спору: ФОП Романська Н.Р. звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Маріупольської міської ради, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Маріупольської міської ради Донецької області №7/43-4221 від 30.07.2019р.;

- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 19.05.2014р., зареєстрованого реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 30.05.2014р. №5903073, згідно з яким Маріупольська міська рада надає ФОП Романській Надії Романівні в оренду земельну ділянку, площею 0,0012 га, кадастровий №:01:003:0083, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6, на той самий термін та на тих самих умовах, які передбачені договором оренди земельної ділянки від 19.05.2014р., зареєстрованого реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 30.05.2014р. №5903073, та викласти її у наступній редакції:

«Додаткова угода

до договору оренди земельної ділянки від 19.05.2014р.,

зареєстрованого реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 30.05.2014р. за №5903073

місто Маріуполь, Донецька область, __________________року

Ми, що нижче підписалися: Маріупольська міська рада, (), місцезнаходження: м. Маріуполь, пр-т Миру, буд. 70, іменована далі «Орендодавець», в особі директора юридичного департаменту Маріупольської міської ради Паська Максима Івановича (ІПН НОМЕР_1 ), який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , діючий на підставі розпорядження Маріупольського міського голови «Про надання повноважень з вчинення правочинів» від 23.01.2017р. №23р, з одного боку,

громадянин ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), який мешкає: АДРЕСА_2 ,

фізична особа - підприємець Романська Надія Романівна (РНОКПП НОМЕР_3 ), що мешкає: АДРЕСА_3 , іменовані далі «Орендарі», з другого боку,

на підставі положень ст. 120 Земельного кодексу України, ст. ст. 377, 415 ЦК України, згідно договору дарування торгівельного павільйону від 17.01.2018р., посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В. за №60 від 17.01.2018р., уклали цю додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 19.05.2014р., зареєстрованого Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 30.05.2014р. за №5903073 (далі - Додаткова угода) про наступне:

1. Пункт 3.1. розділу 3. Строк дії договору в Договорі оренди земельної ділянки від 19.05.2014р., зареєстрованого Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 30.05.2014р. за №5903073, викласти в наступній редакції:

« 3.1. Договір укладено на 5 (п`ять) років (з 28.03.2019р. до 28.03.2024р.)».

2. Усі інші пункти договору оренди земельної ділянки від 19.05.2014р., зареєстрованого реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 30.05.2014р. за №5903073, не змінені цією додатковою угодою, залишаються без змін.

3. Цю Додаткову угоду укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один примірник з яких знаходиться у орендодавця, другий - у орендаря.

4. Зміст ст. ст. 12, 93, 124 Земельного кодексу України сторонам договору відомо.

5. Ця Додаткова угода набуває чинності відповідно до ст. 3, 4, 5 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після його підписання сторонами та державної реєстрації.

ПІДПИСИ СТОРІН

Орендодавець Орендарі

Маріупольська міська рада, Громадянин

ОСОБА_1,

м. Маріуполь, пр. Миру, 70. РНОКПП НОМЕР_2 ,

АДРЕСА_2

___________________________ _____________________Романський Є.В.

підпис М.П. підпис

Фізична особа-підприємець

Романська Надія Романівна

РНОКПП НОМЕР_3

АДРЕСА_3 .

_________________ФОП Романська Н.Р. ».

підпис

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що останній є новим власником нерухомого майна, яке знаходиться на орендованій земельній ділянці, на підставі договору дарування торгівельного павільйону від 17.01.2018р., посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В. за № 60 від 17.01.2018р., а отже і правонаступником права оренди земельної ділянки, має законне право на переоформлення права оренди земельної ділянки та подовження дії договору оренди на тих самих умовах та на той самий строк.

При цьому, позивач під час дії та після закінчення договору оренди земельної ділянки користувався та продовжує користуватись земельною ділянкою, є добросовісним орендарем земельної ділянки, використовує її за цільовим призначенням, належно сплачує орендну плату, та не отримував протягом одного місяця після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки заперечень відповідача щодо подовження дії договору, що свідчить про те, що спірний договір є поновленим на тих самих умовах та на той самий строк на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі».

Водночас, рішення Маріупольської міської ради Донецької області №7/43-4221 від 30.07.2019р., яким відмовлено позивачу у наданні в оренду земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий номер :01:003:0083) площею 0,0012 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для експлуатації та обслуговування зупинкового навісу у комплексі з торгівельним павільйоном) по АДРЕСА_6 міста, з посиланням на те, що зупинний навіс в комплексі з торговим павільйоном є стаціонарною тимчасовою спорудою, яка повинна відповідати архітектурному типу, затвердженому рішенням Маріупольської міської ради від 03.03.2017р. № 7/16-1231 та на необхідність укладення договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою без поновлення строку оренди згідно з Положенням про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 28.09.2016р. №7/11-729, є незаконним, оскільки, по-перше, рішення Маріупольської міської ради від 28.09.2016р. №7/11-729 та від 03.03.2017р. №7/16-1231, не розповсюджуються на правовідносини сторін, з огляду на те, що земельна ділянка отримана у користування до їх прийняття; по - друге, рішення Маріупольської міської ради від 28.09.2016р. №7/11-729 та від 03.03.2017р. №7/16-1231 не можуть застосовуватись до нерухомого майна позивача; по-третє, заява позивача від 17.12.2018р. про переоформлення права оренди земельної ділянки при переході права власності на об`єкти нерухомого майна за наявності діючого договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому порядку, не розглянута у місячний термін, та рішення про відмову у поновленні строку оренди землі прийнято після трьох місяців після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою суду від 18.11.2019р. прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.12.2019р.

Ухвалами суду від 03.12.2019р., від 18.12.2019р., від 17.01.2020р., від 04.02.2020р. підготовчі засідання відкладались на 18.12.2019р., на 17.01.2020р., на 04.02.2020р., на 17.02.2020р., строк проведення підготовчого провадження продовжений до 17.02.2020р., залучено до участі у справі гр. ОСОБА_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Під час підготовчого провадження 16.12.2019р. за вх. №25624/19 господарський суд одержав відзив відповідача, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що:

- по-перше, за результатами розгляду заяви позивача від 17.12.2018р. відповідачем прийнято рішення про відмову у наданні в оренду спірної земельної ділянки, при цьому підставою для прийняття такого рішення були зауваження Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради №30.5/5541 від 12.02.2019р., за якими зупинний навіс у комплексі із торговим павільйоном є стаціонарною тимчасовою спорудою, яка повинна відповідати архітектурному типу, затвердженому рішенням Маріупольської міської ради №7/11-729 від 28.09.2016р., та згідно Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 28.09.2016р. №7/11-729, суб`єкту підприємницької діяльності треба укласти договір щодо пайової участі в користуванні об`єкта благоустрою без поновлення строку оренди;

- по-друге, порушення строку прийняття оскаржуваного рішення №7/43-4221 від 30.07.2019р. не свідчить про його протиправність;

- по-третє, позивачем безпідставно зазначено у проекті поданої додаткової угоди, крім ФОП Романської Н.Р., також і ОСОБА_1 , в той час, як обґрунтуванням позовних вимог є перехід права оренди земельної ділянки від ОСОБА_1 до Романської Н.Р. ;

-по - четверте, позивачем не дотримано процедури поновлення договору оренди землі, оскільки 20.09.2019р. позивач звернувся із заявою про укладення додаткової угоди із доданням двох примірників цієї угоди, до міської ради, а не до центру надання адміністративних послуг;

- по-п`яте, відповідач заперечив щодо поновлення договору оренди з попереднім орендарем шляхом направлення 02.04.2019р. на його адресу відповідного листа №26.4-18449-26.1 від 29.03.2019р.

11.01.2020р. за вх. №578/20 господарський суд одержав від позивача відповідь на відзив, яким проти доводів, викладених у відзиві заперечив, з огляду на наступне:

- по - перше, підстави для відмови у поновленні договору оренди земельної ділянки, зазначені у рішенні №7/43-4221 від 30.07.2019р., є необґрунтованими, оскільки норми щодо тимчасових споруд не можуть бути застосовані до нерухомого майна позивача; тобто, рішення прийнято відповідачем без жодних законних підстав, а також з порушенням місячного строку розгляду заяви позивача від 17.12.2018р. та місячного строку після закінчення дії договору оренди земельної ділянки;

- по - друге, в проекті поданої позивачем додаткової угоди, крім ФОП Романської Н.Р., зазначено ще й ОСОБА_1 , оскільки згідно договору оренди земельної ділянки від 19.05.2014р. орендарем вказано ОСОБА_1 , а на даний час право оренди земельної ділянки перейшло до ФОП Романської Н.Р. на підставі ст. 120 ЗК, ст. ст. 377, 425 ЦК України, у зв`язку із набуттям права власності на торгівельний павільйон, який розташований на цій земельній ділянці;

- по - третє, лист відповідача №26.4-18449-26.1 від 29.03.2019р. про відсутність наміру поновлювати спірний договір оренди земельної ділянки направлений на адресу третьої особи, а не позивача, як нового орендаря, хоча станом на 29.03.2019р. відповідач був обізнаний про зміну власника нерухомого майна, що розміщено на орендованій земельній ділянці, та, відповідно, про перехід права оренди земельної ділянки до позивача; крім того, вказаний лист відповідача складений та підписаний неповноважним суб`єктом, оскільки вирішення земельних питань відноситься виключно до компетенції міської ради; до того ж, у цьому листі зазначено лише про відсутність наміру поновлювати договір оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах, але не зазначено зауваження чи пропозиції щодо зміни строку чи умов договору.

29.01.2020р. за вх. №1993/20 та 17.02.2020р. за вх. №3449/20 господарський суд одержав додаткові пояснення позивача, в яких останній зазначає в т.ч. про те, що між позивачем та третьою особою укладено угоду від 17.01.2018р., на підставі якої позивач відшкодовує третій особі витрати щодо сплати орендної плати за земельну ділянку, яку остання сплачує за договором оренди земельної ділянки до переоформлення позивачем права оренди земельної ділянки на себе та здійснення відповідної державної реєстрації.

31.01.2020р. за вх. №2147/20 господарський суд одержав пояснення третьої особи, згідно з якими остання позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, та зазначає про те, що на підставі договору дарування торгівельного павільйону від 17.01.2018р. третя особа подарувала позивачу торгівельний павільйон, який розташований на спірній земельній ділянці, з цього часу позивач приступив до користування як нерухомим майном, так і земельною ділянкою, здійснює дії щодо їх утримання, належно відшкодовує витрати третьої особи за сплату орендної плати за земельну ділянку, з огляду на те, що орендарем земельної ділянки поки що значиться третя особа.

Ухвалою суду від 17.02.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.03.2020р.

05.03.2020р. за вх. №04-18/658 господарський суд одержав клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №320/5724/17 на підставі п. 7 ст. 228 ГПК України. Вказане клопотання залишено судом без розгляду з огляду на стадію судового процесу та на положення ч. 3 ст. 195 ГПК України, якою встановлено, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 (смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; необхідності призначення або заміни законного представника учасника справи; перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції) та пунктом 1 частини першої статті 228 (перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі) цього Кодексу.

10.03.2020р. за вх. №5140/20 господарський суд одержав заяву позивача, в якій останнім повідомлено про те, що докази на підтвердження витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, яка надана позивачу при розгляді даної справи, будуть подані до суду в порядку ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті 10.03.2020р. підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач та третя особа у судове засідання щодо розгляду справи по суті 10.03.2020р. не з`явилися. При цьому про дату, час і місце судового засідання останні повідомлені належним чином, оскільки одержали ухвалу суду від 17.02.2020р., що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

У судовому засіданні щодо розгляду справи по суті 10.03.2020р. за участю представника позивача оголошено перерву до 10.03.2020р. о 17:00 год. Після перерви, у судове засідання щодо розгляду справи по суті 10.03.2020р. о 17:00 год. представник позивача не з`явився.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті 10.03.2020р. судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

Рішенням Маріупольської міської ради від 28.03.2014р. №6/38-4358 «Про надання в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_6 громадянину ОСОБА_1 » затверджено технічну документацію з відновлення кордонів в натурі (на місцевості) земельної ділянки та надано в оренду строком на 5 років земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий №:01:003:0083), площею 0,0012 га, з розміром орендної плати на рівні 5% від її грошової оцінки, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (експлуатація та обслуговування зупинкового навісу в комплексі з торгівельним павільйоном) по АДРЕСА_6 гр. ОСОБА_1 без права реалізації алкогольної продукції та тютюнових виробів.

Підставою прийняття вказаного рішення було набуття права власності на торгівельний павільйон по АДРЕСА_6 гр. ОСОБА_1 згідно з договором купівлі-продажу торгового павільйону від 11.05.2013р. №737, випискою з державного реєстру майнових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.05.2013р. №897159.

На виконання рішення Маріупольської міської ради від 28.03.2014р. №6/38-4358, 19.05.2014р. між Маріупольською міською радою (орендодавець, відповідач) та ФОП Романським Є.В. (орендар, третя особа) укладено договір оренди земельної ділянки, згідно з яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 (кадастровий номер :01:003:0083) (п. 1.1 договору).

Відповідно до умов п. п. 2.1 - 2.3 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,012 га. На земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна: торгівельний павільйон. Земельна ділянка передається в оренду, має такі недоліки, що можуть перешкоджати її ефективному використанню: не має.

За умовами п.п. 4.1, 4.3, 4.8 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 2014р. становить 1 209,78 грн./кв.м. Орендна плата за землю (платіж) сплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 5% від грошової оцінки земельної ділянки (за рік) на рахунок: №0052 код 13050500, отримувач - Маріуп. УК/Жовтневий район, , банк Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, МФО 834016. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу споживчих цін за попередній рік, який враховується при проведенні індексації нормативної грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством.

У п. 5.1 договору передбачено, що земельна(і) ділянка(и) передаються в оренду з метою та за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (експлуатація та обслуговування зупинкового навісу у комплексі з торгівельним павільйоном).

Договір укладено на 5 років (з 28.03.2014р. до 28.03.2019р.). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 2 місяці до закінчення строку дії договору оренди повідомити письмово орендодавця про намір поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає (п.п. 3.1, 3.2 договору).

Цей договір набуває чинності відповідно до ст. 3,4,5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після його підписання сторонами та державної реєстрації (п.13.2 договору).

Право оренди вказаної земельної ділянки за третьою особою зареєстровано 30.05.2014р., про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено відповідний запис за №5903073

Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки відповідач передав, а позивач прийняв у користування земельну ділянку площею 0,0012 га, кадастровий №:01:003:0083, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6

Рішенням Маріупольської міської ради від 28.01.2016р. №7/4-39 «Про перейменування об`єктів топоніміки міста» перейменовано, зокрема, Жовтневий район м. Маріуполя на Центральний район.

17.01.2018р. між гр. ОСОБА_1 (третя особа, дарувальник) та гр. Романською Н.Р. (позивач, обдарований) укладено договір дарування торгівельного павільйону, згідно з яким дарувальник передав у дар, а обдарований прийняв у дар торгівельний павільйон, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, на земельній ділянці Маріупольської міської ради площею 0,0012 га кадастровий №:01:003:0083. Дарується торгівельний павільйон загальною площею 9,9 кв. м. у цілому. (п. 1 договору).

Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В. та зареєстрований в реєстрі за №60.

17.01.2018р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис №24416987 про реєстрацію права власності на торгівельний павільйон загальною площею 9,9 кв. м. за адресою АДРЕСА_6 за Романською Н.Р. (позивачем).

17.12.2018р. позивач звернувся до ЦНАП Маріупольської міської ради із заявою на ім`я міського голови про передання в оренду земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомого майна (переоформлення права оренди земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомого майна за наявності діючого договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому порядку) із доданням відповідного пакету документів згідно опису. Про отримання вказаної заяви з пакетом документів свідчить відповідна відмітка адміністратора на заяві та описі (17.12.2018р. реєстр. №054-01.22-00941).

29.03.2019р. відповідач надіслав третій особі лист №26.4-18449-26.1, яким повідомив останню про відсутність наміру поновлювати дію договору оренди земельної ділянки від 30.05.2014р. (дата державної реєстрації права оренди), предметом якого є земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, та термін дії якого сплинув 28.03.2019р. На підтвердження надсилання цього листа відповідачем надано список №1 листів рекомендованих від 02.04.2019р.

07.06.2019р. позивач звернувся до міського голови міста Маріуполя з листом про сприяння у своєчасному розгляді заяви позивача від 17.12.2018р. реєстр. №054-01.22-00941 та прийняття рішення про переоформлення права оренди земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомого майна, відповідно до якого надати позивачу в оренду земельну ділянку, площею 0,0012 га, розташовану за адресою АДРЕСА_6, кадастровий номер :01:003:0083.

30.07.2019р. Маріупольською міською радою прийнято рішення від №7/43-4221 «Про надання в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_6 фізичній особі - підприємцю Романській Н.Р . », яким відмовлено у наданні в оренду земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови) (кадастровий №:01:003:0083) площею 0,0012 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для експлуатації та обслуговування зупинкового навісу у комплексі з торгівельним павільйоном) по АДРЕСА_6 міста фізичній особі - підприємцю Романській Надії Романівні .

Підставами для відмови у наданні позивачу в оренду земельної ділянки стали зауваження Головного управління містобудування та архітектури Маріупольської міської ради від 12.02.2019р. №30.5/5541, згідно з якими зупинковий навіс в комплексі з торговим павільйоном є стаціонарною тимчасовою спорудою, яка повинна відповідати архітектурному типу, затвердженому рішенням Маріупольської міської ради від 03.03.2017р. № 7/16-1231; згідно положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 28.09.2016р. № 7/11-729, суб`єкту підприємницької діяльності треба укласти договір щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою без поновлення строку оренди.

20.09.2019р. позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просить внести зміни до договору оренди земельної ділянки щодо заміни сторони договору на підставі ст. ст. 377, 415 ЦК України, ст. 120 ЗК України, а також щодо подовження строку дії договору на тих самих умовах та на той самий строк на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», з доданням проекту додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 19.05.2014р., зареєстрованого реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 30.05.2014р. за №5903073. Вказаний лист отриманий відповідачем 20.09.2019р., що підтверджується відміткою останнього на листі.

Разом з тим, судом також встановлено, що 17.01.2018р. між ФОП Романською Н.Р. (сторона 1, позивач) та ФОП Романським Є.В. (сторона 2, третя особа) укладено угоду про відшкодування витрат зі сплати орендної плати за земельну ділянку, відповідно до п.1 якої сторона 1 зобов`язується відшкодовувати стороні 2 витрати зі сплати орендної плати за земельну ділянку площею 0,0012 га, кадастровий номер :01:003:0083, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 (далі - земельна ділянка), яка надана в оренду ОСОБА_4 на підставі договору оренди земельної ділянки від 19.05.2014р., зареєстрованого реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 30.05.2014р. за №5903073 (далі за текстом - договір оренди земельної ділянки), що сплачує сторона 2 на умовах та у розмірі, встановленому договором оренди земельної ділянки, з 17.01.2018 р. до дня здійснення державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно переходу права оренди земельної ділянки за стороною 1.

Пунктом 2 вказаної угоди передбачено зобов`язання сторони 2 сплачувати орендну плату за земельну ділянку в розмірі та на умовах, встановлених договором оренди земельної ділянки, а також приймати від сторони 1 грошові кошти на відшкодування понесених стороною 2 витрат зі сплати орендної плати за земельну ділянку у розмірі, встановленому договором оренди земельної ділянки, з 17.01.2018р. до дня здійснення державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно переходу права оренди земельної ділянки за стороною 1.

Дана угода набирає чинності з моменту її підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань у відповідності до умов цієї угоди (п.5 угоди).

Згідно платіжних доручень №62 від 19.01.2018р., №78 від 15.02.2018р., №95 від 14.03.2018р., №112 від 16.04.2018р., №129 від 16.05.2018р., №149 від 18.06.2018р., №165 від 19.07.2018р., №192 від 17.08.2018р., №203 від 18.09.2018р., №210 від 18.10.2018р., №225 від 16.11.2018р., №235 від 18.12.2018р., №246 від 18.01.2019р., №14 від 15.03.2019р., №274 від 18.04.2019р., №38 від 17.05.2019р., №60 від 18.06.2019р., №95 від 20.08.2019р., квитанцій №4948536 від 17.09.2019р., №5012798 від 16.10.2019р., №5153519 від 17.12.2019р. та платіжного доручення №5085461 від 18.11.2019р. третьою особою здійснювались орендні платежі за договором оренди земельної ділянки.

Згідно з довідкою департаменту фінансів Маріупольської міської ради від 23.09.2019р. №28.2-24791-288.1 станом на 01.09.2019р. заборгованість з орендної плати відсутня.

Згідно розписок за період з 26.02.2018р. по 27.12.2019р. третьою особою отримувались грошові кошти від позивача на виконання угоди про відшкодування витрат зі сплати орендної плати за земельну ділянку від 17.01.2018р.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача про відмову у наданні в оренду спірної земельної ділянки, та вважаючи, що останній безпідставно ухилився від підписання додаткової угоди про поновлення договору оренди на той самий строк та на тих самих умовах, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного:

Згідно з ч. 1 ст. 93 ЗК України та ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди землі ст.13 ЗУ «Про оренду землі» визначено як договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Приписами ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За змістом ст. ст. 122, 123, 124 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

В силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Питання переходу права оренди на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюється ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. 7 ЗУ «Про оренду землі».

Частиною 1 ст. 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

За змістом ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

У розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні.

При цьому, що у разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, незалежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі.

Тобто, після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки орендаря, зокрема, зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018р. у справі №922/3655/17, від 05.09.2018р. у справі №904/9027/17, від 07.11.2018р. у справі №910/20774/17, від 29.11.2018р. у справі №915/1416/17, від 06.12.2018р. у справі №902/1592/15, від 27.02.2019р. у справі №913/661/17 від 06.03.2019р. у справі №914/2687/17, від 04.06.2019р. у справі № 914/1925/18, від 26.11.2019р. у справі № 917/92/19.

Як вище встановлено господарським судом, на підставі договору оренди земельної ділянки від 19.05.2014р. відповідач надав третій особі у строкове платне користування земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_6 (кадастровий номер :01:003:0083). Строк договору встановлений з 28.03.2014р. по 28.03.2019р. (5 років).

При цьому, на вказаній земельній ділянці знаходиться торгівельний павільйон площею 9,9 кв. м., право власності щодо якого належало третій особі, та в подальшому набуто позивачем згідно договору дарування торгівельного павільйону від 17.01.2018р., укладеного між ними.

Відтак, у зв`язку із набуттям позивачем права власності на торгівельний павільйон, з 17.01.2018р. право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_6 (кадастровий номер :01:003:0083), на якій цей торгівельний павільйон розташований, припинено щодо третьої особи, та в обсязі і на умовах, що були встановлені для неї, виникло щодо позивача.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

В силу норм ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положення ст.152 ЗК України передбачають, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст.155 ЗК України).

За приписами ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (п. 10 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Як вище встановлено господарським судом, 17.12.2018р. позивач звернувся до ЦНАП Маріупольської міської ради із заявою про передання в оренду земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомого майна (переоформлення права оренди земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомого майна за наявності діючого договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у встановленому порядку), та у подальшому 07.06.2019р., з огляду на не вчинення відповідачем дій щодо розгляду цього питання, - з листом до міського голови про прискорення такого розгляду.

30.07.2019р., тобто більше, ніж через сім місяців після отримання заяви позивача від 17.12.2018р., відповідачем розглянуто вказане питання, за результатами чого прийнято рішення №7/43-4221, яким відмовлено позивачу у наданні в оренду земельної ділянки. Мотивами, з яких прийнято таке рішення, є зауваження Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради №30.5/5541 від 12.02.2019р. про те, що зупинковий навіс в комплексі з торговим павільйоном є стаціонарною тимчасовою спорудою, яка повинна відповідати архітектурному типу, затвердженому рішенням Маріупольської міської ради №7/16-1231 від 03.03.2017р., та згідно Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради №7/11-729 від 28.09.2016р., суб`єкту підприємницької діяльності треба укласти договір щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою без поновлення строку оренди.

Такі мотиви суд не визнає обґрунтованими з огляду на те, що вказані рішення Маріупольської міської ради №7/11-729 від 28.09.2016р., №7/16-1231 від 03.03.2017р. регулюють порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, в той час як на спірній земельній ділянці розташований належний позивачу об`єкт нерухомого майна, право власності щодо якого зареєстровано у встановленому порядку. При цьому, статус майна саме як нерухомого залишався незмінним з моменту набуття права власності на нього третьою особою у 2013р., та таких зауважень до 2019р. не заявлялось.

Жодних обґрунтованих підстав як для не здійснення переоформлення права оренди земельної ділянки на позивача, так і для відмови у наданні земельної ділянки, передбачених ст. 123 ЗК України, спірне рішення міської ради не містить.

До того ж, з огляду на положення ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. 7 ЗУ «Про оренду землі» набуття новим власником об`єкта нерухомості права оренди за чинним договором оренди земельної ділянки відбувається автоматично, та не потребує вирішення питання щодо повторного надання земельної ділянки в оренду.

Суд враховує, що чинне цивільне та земельне законодавство закріплює принцип спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки, на якій це майно розміщене, що обумовлюється невіддільністю такого нерухомого майна від земельної ділянки, яка фактично є його частиною, такий принцип має на меті дотримання законних прав та інтересів власника нерухомого майна, а також забезпечення можливості реалізації ним відповідних правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження цим майном.

Відмова відповідача у наданні позивачу земельної ділянки у цьому випадку нівелює правомірні, гарантовані законом та умовами договору сподівання позивача на продовження користування земельною ділянкою, щодо якого останній має виключне право (з огляду на знаходження на земельній ділянці належного йому нерухомого майна), та фактично є втручанням у право власності позивача.

За таких обставин, з огляду на те, що рішення відповідача від 30.07.2019р. №7/43-4221 порушує права позивача, як власника нерухомого майна та орендаря земельної ділянки, прийнято без належного обґрунтування та за відсутності будь-яких правових підстав, позовні вимоги про визнання його незаконним та скасування підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про оренди землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (ч.1). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше, ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч. 2). До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч.3). При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч.4). Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч.5). У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (ч.6). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (ч. 7). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (ч.8). Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч.11).

З наведеного вбачається, що ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (ч.ч. 1-5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (ч. 6 цієї норми).

Частиною 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», на яку посилається позивач як на підставу для поновлення спірного договору оренди земельної ділянки, врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому, повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

В подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у ч. 8 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі». При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018р. у справі №920/739/17.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що з часу набуття права власності на торгівельний павільйон (17.01.2018р.) позивач як новий орендар користувався земельною ділянкою та продовжував користуватися нею після закінчення строку дії договору (28.03.2019р.) відповідно до мети та цільового призначення земельної ділянки, та сплачувати орендні платежі за таке користування шляхом їх внесення через третю особу на виконання угоди про відшкодування витрат зі сплати орендної плати за земельну ділянку від 17.01.2018р., укладеної між позивачем та третьою особою. Сплата орендних платежів у такий спосіб розцінюється судом як застосування можливих, не заборонених чинним законодавством заходів, які направлені на належне виконання обов`язків позивача як орендаря земельної ділянки, приймаючи до уваги також те, що саме відповідачем створено ситуацію невизначеності протягом тривалого часу щодо розгляду заяви позивача від 17.12.2018р. та, відповідно, щодо спірних орендних правовідносинах, та у подальшому безпідставно відмовлено у наданні позивачу земельної ділянки в оренду.

В свою чергу, відповідачем не заявлено заперечень щодо поновлення договору оренди земельної ділянки та вимоги про звільнення/повернення земельної ділянки протягом одного місяця після закінчення строку дії договору.

При цьому, лист відповідача від 29.03.2019р. №26.4-18449-26.1 про відсутність наміру поновлювати дію договору оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені, судом не прийнято до уваги, оскільки цей лист направлений на адресу третьої особи, а не позивача, як нового орендаря, а тому не може бути розцінений як заявлення відповідачем та повідомлення позивача про наявність заперечень у поновленні спірного договору оренди земельної ділянки у розумінні приписів ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», із врахуванням також того, що про зміну орендаря відповідач був обізнаний з огляду на отримання ним листа позивача від 17.12.2018р.

Отже, встановлені обставини справи свідчать про наявність фактичного складу, необхідного для пролонгації договору оренди земельної ділянки в порядку ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» та дозволяють господарському суду дійти висновку, що договір оренди земельної ділянки від 19.05.2014р. є поновленим на той самий строк, тобто до 28.03.2024р., і на тих самих умовах, що ним були передбачені. Наявність вказаних обставин зумовлює необхідність обов`язкового оформлення сторонами відповідної додаткової угоди.

Водночас, встановлені обставини справи також свідчать про те, що відповідач ухилився від підписання додаткової угоди, яка надана позивачем з листом від 20.09.2019р., у добровільному порядку.

За таких обставин, позовні вимоги про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 19.05.2014р. на той самий строк і на тих самих умовах, які ним були передбачені, у запропонованій позивачем редакції, є також обґрунтованими та правомірними, а отже підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на включення у проект додаткової угоди, окрім позивача, також і третю особу, не можуть бути підставою для відмови в укладанні угоди про поновлення договору оренди землі, з огляду на те, що, по-перше, чинне законодавство, зокрема, ст.202 ЦК України дозволяє погоджену дію двох або більше сторін, по-друге, шляхом укладання також угоди попереднім користувачем відбувається волевиявлення цієї особи, якої стосується такий правочин в частині засвідчення факту вибуття зі складу учасників орендних відносин щодо означеної земельної ділянки, та підтвердження вилучення вказаної вище земельної ділянки у зв`язку з відчуженням нерухомого майна.

Посилання відповідача на не дотримання позивачем процедури поновлення договору оренди землі, оскільки 20.09.2019р. позивач звернувся із заявою про укладення додаткової угоди із доданням двох примірників цієї угоди, до міської ради, а не до центру надання адміністративних послуг, не прийнято судом до уваги, виходячи з того, що, у даному випадку, визначальним є сам факт подання позивачем та отримання відповідачем, як безпосереднім орендодавцем за договором оренди земельної ділянки, такої заяви із проектом додаткової угоди. До того ж, зі змісту ст.33 ЗУ «Про оренду землі» не вбачається визначення вимог щодо конкретного порядку та засобів здійснення такого звернення до орендодавця. Такі обставини, за висновками суду, жодним чином не виправдовують дії відповідача щодо не підписання додаткової угоди та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст.129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір покладається на відповідача.

При цьому, з огляду на наявність попереднього (орієнтовного) розрахунку позивача щодо витрат на професійну правничу допомогу та заяви позивача за вх. №5140/20 від 10.03.2020р., яка подана до закінчення судових дебатів, питання щодо розподілу цих витрат буде вирішено господарським судом після надання позивачем доказів на підтвердження розміру судових витрат, які останній сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, в порядку ст. 244 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Фізичної особи-підприємця Романської Надії Романівни задовольнити.

2.Визнати незаконним та скасувати рішення Маріупольської міської ради від 30.07.2019р. №7/43-4221 «Про надання в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_6 фізичній особі - Романській Н.Р. ».

3.Визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 19.05.2014р., зареєстрованого Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 30.05.2014р. за №5903073, у наступній редакції:

«Додаткова угода

до договору оренди земельної ділянки від 19.05.2014р.,

зареєстрованого реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 30.05.2014р. за №5903073

місто Маріуполь, Донецька область, __________________року

Ми, що нижче підписалися: Маріупольська міська рада, (), місцезнаходження: м. Маріуполь, пр-т Миру, буд. 70, іменована далі «Орендодавець», в особі директора юридичного департаменту Маріупольської міської ради Паська Максима Івановича (ІПН НОМЕР_1 ), який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , діючий на підставі розпорядження Маріупольського міського голови «Про надання повноважень з вчинення правочинів» від 23.01.2017р. №23р, з одного боку,

громадянин ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), який мешкає: АДРЕСА_2 ,

фізична особа - підприємець Романська Надія Романівна (РНОКПП НОМЕР_3 ), що мешкає: АДРЕСА_3 , іменовані далі «Орендарі», з другого боку,

на підставі положень ст. 120 Земельного кодексу України, ст. ст. 377, 415 ЦК України, згідно договору дарування торгівельного павільйону від 17.01.2018р., посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В. за №60 від 17.01.2018р., уклали цю додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 19.05.2014р., зареєстрованого Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 30.05.2014р. за №5903073 (далі - Додаткова угода) про наступне:

1. Пункт 3.1. розділу 3. Строк дії договору в Договорі оренди земельної ділянки від 19.05.2014р., зареєстрованого Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 30.05.2014р. за №5903073, викласти в наступній редакції:

« 3.1. Договір укладено на 5 (п`ять) років (з 28.03.2019р. до 28.03.2024р.)».

2. Усі інші пункти договору оренди земельної ділянки від 19.05.2014р., зареєстрованого реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 30.05.2014р. за №5903073, не змінені цією додатковою угодою, залишаються без змін.

3. Цю Додаткову угоду укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один примірник з яких знаходиться у орендодавця, другий - у орендаря.

4. Зміст ст. ст. 12, 93, 124 Земельного кодексу України сторонам договору відомо.

5. Ця Додаткова угода набуває чинності відповідно до ст. 3, 4, 5 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після його підписання сторонами та державної реєстрації.

ПІДПИСИ СТОРІН

Орендодавець Орендарі

Маріупольська міська рада, Громадянин

ОСОБА_1,

м. Маріуполь, пр. Миру, 70. РНОКПП НОМЕР_2 ,

АДРЕСА_2

___________________________ _____________________Романський Є.В.

підпис М.П. підпис

Фізична особа-підприємець

Романська Надія Романівна

РНОКПП НОМЕР_3

АДРЕСА_3 .

_________________ФОП Романська Н.Р. ».

підпис

4. Стягнути з Маріупольської міської ради Донецької області (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, Жовтневий р-н, пр. Мира, 70, ) на користь Фізичної особи-підприємця Романської Надії Романівни ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 3 842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 20.03.2020р.

Суддя Л.В. Ніколаєва