РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.07.2020Справа № 910/5673/20

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія"
доДержавного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"
простягнення 148 471 грн 26 коп.
Представники сторін:не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.04.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" з вимогами до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про стягнення 148 471 грн 26 коп. заборгованості за договором електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 27.12.2018.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 27.12.2018 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати наданих послуг, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 148 471 грн 26 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2020 відкрито провадження у справі № 910/5673/20, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

05.06.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

23.06.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.12.2018 між Приватним акціонерним товариством "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" (оператор системи розподілу за договором) та Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (постачальник електричної енергії за договором) укладено договір постачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, який є публічним договором приєднання та до якого відповідач приєднався на підставі заяви-приєднання від 26.12.2018.

Згідно з пунктом 2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), датою початку дії договору є наступний робочий день від дня отримання Оператором системи розподілу заяви-приєднання.

Відповідно до пункту 2.1 договору оператор системи забезпечує недискримінаційний доступ постачальника до мереж оператора системи з метою реалізації постачальником як суб`єктом роздрібного ринку своїх прав та виконання обов`язків та функцій постачальника електричної енергії по відношенню до споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території здійснення ліцензованої діяльності оператора системи.

Згідно з пунктом 2.2 договору постачальник здійснює оплату послуг оператора системи з розподілу, а також послуг, пов`язаних з припиненням та відновленням електроживлення споживача, в відповідності до умов розділів 3 та 8 цього договору та додатку 3 (порядок розрахунків) цього договору.

За умовами пунктів 3, 11 додатку 3, в редакції додаткової угоди № 4, розрахунковий період (розрахунковий місяць) за цим договором для визначення обсягу і вартості виконаних оператором системи послуг з розподілу електричної енергії складає календарний місяць.

Оплата послуг з розподілу здійснюється постачальником у формі попередньої оплати. Попередня оплата здійснюється першого робочого дня місяця, що передує розрахунковому, у розмірі 100 % вартості очікуваних (прогнозованих) величин розподіленої електричної енергії за споживачами постачальника на підставі самостійно отриманого постачальником у оператора системи рахунка.

Остаточний розрахунок за послуги з розподілу електричної енергії здійснюється постачальником не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим на поточний рахунок оператора системи на підставі самостійно отриманого уповноваженою особою постачальника до 10 числа кожного місяця рахунку у оператора системи. У разі не отримання рахунка, рахунок вважається отриманим і потребує оплати в вищезазначений термін.

Сума платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період визначається оператором системи на підставі підписаного обома сторонами акта виконаних робіт (послуг) та з урахуванням суми проведених попередніх платежів за послуги з розподілу електричної енергії в поточному розрахунковому періоді.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 2 статті 633 Цивільного кодексу України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За умовами частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як встановлено судом, позивач надав послуги, а відповідач без заперечень їх прийняв, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів виконаних робіт (наданих послуг) від 31.01.2020 № 159 на суму 69 477 грн 44 коп., від 29.02.2020 № 1561 на суму 78 993 грн 82 коп.

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату від 31.01.2020 № 578 на суму 69 477 грн 44 коп. та від 29.02.2020 № 2124 на суму 78 993 грн 82 коп.

Листами від 07.02.2020 № 244/010.01-04 та від 10.03.2020 № 441/010.01-04 вказані рахунки та акти були направлені на адресу відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення у цінний лист від 12.03.2020 № 449, накладною від 12.03.2020 № 449 та фіскальним чеком від 12.03.2020 № 449; описом вкладення у цінний лист від 11.02.2020 № 639, накладною від 11.02.2020 № 639, фіскальним чеком від 1211.02.2020 № 639 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 11.02.2020 № 639.

Позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості на суму 69 477 грн 44 коп. від 21.02.2020 № 351/010.01-04.

Відповідач листом від 26.03.2020 № 44/12-689/пон надав відповідь на претензію, в якій просив розглянути можливість розстрочення заборгованості за послуги розподілу.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що договір має дискримінаційний характер та явно обтяжливі умови для відповідача, відтак, таким, що не відповідає вимогам законодавства. Крім того, відповідач стверджує, що позивач не надав доказів своєчасного направлення рахунків на оплату. Також, за твердженнями відповідача, є не зрозумілим, до якого договору додаються додатки, на які є посилання в позовній заяві, а також не зрозуміло, до якого публічного договору відповідач приєднався в грудні 2018 року.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України унормовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати отриманих послуг з розподілу електричної енергії, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 148 471 грн 26 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати наданих послуг на суму 148 471 грн 26 коп.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з оплати отриманих послуг та факту наявності заборгованості за отримані послуги у розмірі 148 471 грн 26 коп., вимоги позивача про стягнення суми боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Твердження відповідача стосовно того, що договір має дискримінаційний характер та явно обтяжливі умови для відповідача, відтак, таким, що не відповідає вимогам законодавства відхиляються судом, оскільки приєднавшись до договору на підставі заяви-приєднання відповідач погодився із запропонованими в договорі умовами та взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги, які надаються позивачем, у встановлений у договорі строк.

Стосовно відсутності в матеріалах справи доказів своєчасного направлення відповідачу рахунків на оплату, суд зазначає, що договором на постачальника покладено обов`язок самостійно отримувати рахунки. Більше того, відповідно до пункту 11 договору у разі не отримання рахунка, рахунок вважається отриманим і потребує оплати в термін, зазначений в договорі.

Всі інші твердженням та доводи відповідача відхиляються судом, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтями 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080, ідентифікаційний код 19480600) на користь Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" (вул. Дмитра Кедріна, 28, м. Дніпро, 49008, ідентифікаційний код 31793056) заборгованість у розмірі 148 471 (сто сорок вісім тисяч чотириста сімдесят одна) грн 26 коп. та судовий збір у розмірі 2 227 (дві тисячі двісті двадцять сім) грн 07 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Б.Плотницька