УХВАЛА

09 липня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/6500/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Губенко Н.М., Ткач І.В.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Старлайт Сервіс"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Кропивна Л.В., судді - Дідиченко М.А., Руденко М.А.)

від 29.01.2020

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Старлайт Сервіс"

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі № 910/6500/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд, на підставі норм статті 203, частини 1 статті 209, частин 1 та 2 статті 215, статті 220, статей 793, 794, частин 1 та 2 статті 806 Цивільного кодексу України, виходив з того, що оспорюваний договір фінансового лізингу, предметом якого є передача в лізинг нерухомого майна на термін більш ніж три роки, є нікчемним, оскільки сторонами не було дотримано форми, встановленої законом для таких правочинів (нотаріального посвідчення).

Суд першої інстанції врахував висновок про застосування норми права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17, за якою визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призводить до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону, та відмовив у задоволенні позову про визнання недійсним нікчемного правочину.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2020 у справі № 910/6500/19 змінено мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі № 910/6500/19, резолютивну частину залишено без змін.

Північний апеляційний господарський суд застосував норми статті 6 Закону України "Про фінансовий лізинг", частини 1 статті 209, частини 2 статті 806 Цивільного кодексу України, врахував висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 915/865/17, від 06.03.2019 у справі № 910/22473/17, від 08.10.2019 у справі № 910/2153/19, від 31.10.2019 у справі № 910/2219/19 та дійшов висновку, що оспорюваний правочин не є нікчемним, оскільки ні Цивільним кодексом України, ні Законом України "Про фінансовий лізинг", ні умовами укладеного договору не передбачено обов`язку нотаріально посвідчувати договір фінансового лізингу.

16.03.2020 ТОВ "Старлайт Сервіс" звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2020 у справі № 910/6500/19, в якій просить скасувати цю постанову та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 910/6500/19 касаційну скаргу ТОВ "Старлайт Сервіс" залишено без руху на підставі статті 174, частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки до касаційної скарги заявник не додав документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

01.06.2020 ТОВ "Старлайт Сервіс" надіслало до суду клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, до якого додало платіжне доручення від 27.05.2020 № 2342 про сплату судового збору у розмірі 3 842,00 грн (зареєстровано Верховним Судом 23.06.2020).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку, що підстави для залишення касаційної скарги без руху та повернення касаційної скарги відсутні. Разом із тим, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Підставою касаційного оскарження судового рішення ТОВ "Старлайт Сервіс" зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" та положень Цивільного кодексу України про найм (оренду), зокрема, частини 2 статті 215, статті 220, частини 2 статті 793, частини 2 статті 806 параграфу 6 глави 58 цього Кодексу.

На думку скаржника, апеляційний господарський суд не врахував, що Верховний Суд не надавав висновків щодо застосування норм статі 2 Закону України "Про фінансовий лізинг", яка прямо передбачає необхідність застосування до відносин , що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, положень Цивільного кодексу України про найм (оренду).

Також підставою касаційного оскарження постанови заявник зазначає порушення судом апеляційної інстанції пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суд змінив мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2019 у справі № 910/6500/19, а резолютивну частину залишив без змін, що, на думку скаржника не належить до повноважень суду апеляційної інстанції.

Ретельно вивчивши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1,4 частини першої статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Відповідно до висновку щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у пунктах 40, 41, 45 постанови Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 910/2153/19, "Системне тлумачення частини 2 статті 806 Цивільного кодексу України та параграфу 1 Глави 58 Цивільного кодексу України свідчить, що у частині 2 статті 806 ЦК закріплена бланкетна норма, яка відсилає саме до загальних положень про договір найму (параграф 1 Глави 58 Цивільного кодексу України). Отже, до договору лізингу можуть субсидіарно застосовуватися тільки норми параграфу 1 Глави 58 Цивільного кодексу, а не інші параграфи цієї глави. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Договір, укладений між позивачем та відповідачем, не потребує нотаріального посвідчення."

Такі ж висновки про застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 915/865/17, від 06.03.2019 у справі № 910/22473/17, від 08.10.2019 у справі № 910/2153/19, від 31.10.2019 у справі № 910/2219/19, від 21.11.2019 у справі № 910/2233/19, від 15.01.2020 у справі № 910/2242/19, від 13.02.2020 у справі № 910/2117/19, від 20.02.2020 у справі № 910/2240/19.

Оже, Верховний Суд уже викладав висновки щодо застосування зазначених у касаційній скарзі норм Закону України "Про фінансовий лізинг" та положень Цивільного кодексу України про найм (оренду) у подібних правовідносинах, суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у справі № 910/6500/19 відповідно до цих висновків, підстави для відступлення від зазначених висновків у межах цієї справи відсутні, тому Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Старлайт Сервіс" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2020 згідно з пунктом 5 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо порушення судом апеляційної інстанції пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд відхиляє, оскільки постанова суду апеляційної інстанції підлягає касаційному оскарженню виключно у випадках, передбачених частиною 2 статті 287 цього Кодексу, під дію якої вони не підпадають.

Керуючись статтею 234, пунктом 5 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/6500/19 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Старлайт Сервіс" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2020.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Старлайт Сервіс" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2020 у справі № 910/6500/19 разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді Н. Губенко

І. Ткач