ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
30.06.2020 Справа № 905/1360/19
Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі судового засідання Поліщук А.І., розглянувши у судовому засіданні скаргу №78/7 від 05.06.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю Краснолиманське, м.Родинське, м.Покровськ Донецької області, на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвіненко О.В. по справі №905/1360/19
за позовом: Десятого воєнізованого гірничорятувального загону, м.Мирноград Донецької області,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Краснолиманське, м.Родинське, м.Покровськ Донецької області,
про зобов`язання укласти Договір про постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування об`єктів ТОВ Краснолиманське від 18.01.2019р. в редакції Десятого воєнізованого гірничорятувального загону та визнання даного договору таким, що застосовується до відносин, які виникли з 01 січня 2019 року,
від стягувача: не з`явився;
від скаржника (боржника): не з`явився;
від приватного виконавця: не з`явився;
Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.09.2019 затверджено укладену 26.08.2019 між Десятим воєнізованим гірничорятувальним загоном та Товариством з обмеженою відповідальністю Краснолиманське мирову угоду.
10.06.2020 на адресу господарського суду Донецької області від Товариства з обмеженою відповідальністю Краснолиманське надійшла скарга №78/7 від 05.06.2020 на дії приватного виконавця округу Донецької області Літвіненко О.В., в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Літвіненко О.В., винесену 19.05.2020 при примусовому виконанні ухвали суду від 18.09.2019 (виконавче провадження №62128434) в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку НОМЕР_1 в АТ «Комерційний Індустріальний Банк».
Ухвалою суду від 11.06.2020 вказану скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.06.2020.
16.06.2020 до канцелярії суду від приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвіненко О.В. надійшов відзив №01-29/1582 від 11.06.2020 на скаргу, у якому просить суд відмовити в її задоволенні та розглянути скаргу без його участі. У відзиві приватний виконавець мотивує свою позицію тим, що скаржником не надано жодних доказів того, що спірний рахунок має спеціальний режим використання та на ньому знаходяться кошти, на які заборонено звертати стягнення. Крім того, виконавець посилається в тому числі на висновки Великої палати Верховного суду у постанові від 19.05.2020 по справі №905/361/19.
17.06.2020 до канцелярії суду від позивача (стягувача) надійшли пояснення №10/2-817 від 15.06.2020 на скаргу, в яких просить суд відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що арештований рахунок є поточним рахунком та використовується для проведення будь-яких операцій, а отже боржником не доведено, що останній використовується виключно для виплати заробітної плати.
17.06.2020 до канцелярії суду від приватного виконавця Літвіненко О.В надійшов лист №62128434 від 15.06.2020 з доданими копіями документів виконавчого провадження №62128434.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.06.2020, з урахуванням пояснень відповідача (скаржника) б/н від 22.06.2020р, розгляд скарги відкладено на 30.06.2020 року.
23.06.2020 до канцелярії суду від приватного виконавця надійшли пояснення вих.№01-29/1623 від 22.06.2020 у справі, в яких зазначає, що ТОВ Краснолиманське не звертався до приватного виконавця із заявою зняти арешт зі спірного рахунку; підтвердив, що саме 19.05.2020 ним було винесено постанову про арешт коштів боржника, яка і була направлена в банк, в якому відкритий спірний рахунок. Також просить суд розглянути скаргу без його участі, в задоволенні скарги відмовити.
30.06.2020 на електронну адресу суду від представника ТОВ Краснолиманське надійшли пояснення б/н від 30.06.2020 до скарги, в яких повідомив, що не звертався до приватного виконавця з вимогою зняти арешт зі спірного рахунку, просить суд задовольнити скаргу. Крім того, посилається на висновки Верховного суду у постанові від 17.01.2020 по справі №340/1018/19.
У судове засідання 30.06.2020 представники стягувача, скаржника (боржника) та приватного виконавця не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить телефонограма №537 від 23.06.2020р.
Ухвалою суду від 22.06.2020 явка сторін та приватного виконавця у судове засідання 30.06.2020 не визнавалась обов`язковою.
Відповідно до ч.2 ст.342 Господарського процесуального кодексу України (далі-ГПК) неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Згідно з ст.343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
Розглянувши матеріали справи та скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Краснолиманське №78/7 від 05.06.2020 на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвіненко О.В., господарським судом встановлено наступне.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.09.2019 затверджено укладену 26.08.2019 між Десятим воєнізованим гірничорятувальним загоном та Товариством з обмеженою відповідальністю Краснолиманське мирову угоду. Провадження у справі №905/1360/19 закрито.
В ухвалі суду про затвердження мирової угоди зазначено, що вона є виконавчим документом згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" та може бути пред`явлена до примусового виконання в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.
Умовами затвердженої мирової угоди, укладеної 26.08.2019 між Десятим воєнізованим гірничорятувальним загоном та Товариством з обмеженою відповідальністю Краснолиманське, передбачено, зокрема, наступне:
- Позивач погоджується не стягувати в примусовому порядку визнану Відповідачем заборгованість в сумі 4 067 084,24 грн. з ПДВ та штрафні санкції за договором, до закінчення строку, встановленого п.4 цієї Мирової угоди, за умови її належного виконання Відповідачем (п.6.).
- Позивач та Відповідач дійшли згоди стосовно розподілу судових витрат: Відповідач повертає Позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання позовної заяви. Решта суми судового збору повертається з державного бюджету України відповідно до ч.1 ст.130 ГПК України (п.11.).
- У випадку невиконання (неналежного виконання) Відповідачем умов цієї Мирової угоди, вона підлягає виконанню в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження» (п.13.).
- Мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження господарським судом і діє до повного виконання Сторонами своїх обов`язків за даною Мировою Угодою (п.19.).
18.05.2020 позивач (стягувач), посилаючись на невиконання боржником затвердженої судом мирової угоди, звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвіненко О.В. із заявою №10/2-681 про відкриття виконавчого провадження, у якій, зокрема, просив винести постанову про арешт майна (коштів) боржника.
Приватний виконавець постановою ВП №62128434 від 19.05.2020 наклав арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику: Товариству з обмеженою відповідальністю Краснолиманське, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 5 034 274,02грн.
Серед наданих приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Літвіненко О.В. суду матеріалів виконавчого провадження №62128434 наявна відповідь на запит №81301904 від 09.06.2020 щодо наявних рахунків у боржника, яка містить інформацію в тому числі про рахунок НОМЕР_1 в АТ «Комерційний Індустріальний Банк», який відкрито 29.08.2018.
Супровідним листом від 19.05.2020 № 01-19/1288 приватний виконавець направив постанову про арешт коштів боржника від 19.05.2020 в тому числі Акціонерному товариству «Комерційний Індустріальний Банк» для виконання.
Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки Акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк»№30-2783 від 16.06.2020 спірний рахунок арештований 27.05.2020р.
Боржник, Товариство з обмеженою відповідальністю Краснолиманське", вважає що постанова приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвіненко О.В. ВП про арешт коштів від 19.05.2020 винесена з порушенням вимог діючого законодавства, так як грошові кошти на рахунку НОМЕР_1 в АТ «Комерційний Індустріальний Банк» мають цільове призначення заробітна плата, податки та обов`язкові платежі до бюджетів, звернувся зі скаргою до суду про визнання протиправною та скасування вказаної постанови.
Дослідивши матеріали скарги на дії приватного виконавця, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на наступне.
Положеннями ст.55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з приписами ч.1 ст.18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Аналогічні приписи містяться у частині другій статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби, та регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.
За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.1, п. 1 ч. 2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").
В силу норм ч.3 ст.18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
За змістом ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Відповідно до приписів п.2 ст.48 Закону України Про виконавче провадження забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України Про теплопостачання, статті 15-1 Закону України Про електроенергетику, та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки, на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Частиною 3 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Згідно з абзацом другим ч. 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч.1 ст.34 цього Закону.
За змістом п. 1 ч. 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами країни або актами Кабінету Міністрів України.
З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що стягується на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України Про виконавче провадження встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.
Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України Про виконавче провадження.
Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника мас спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження).
Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.
Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.
Суд також відзначає, що за змістом оскаржуваної постанови вбачається, що приватний виконавець наклав арешт на грошові кошти боржника що містяться на рахунках, крім коштів, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Разом з тим право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України). Згідно із ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
Відповідно до ч.1 ст.2, ч.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949р. №95, яка ратифікована Україною 04.08.1961р. і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.
Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».
Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.
З наведених норм права вбачається, що виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень. У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.
Таке зняття здійснюється виконавцем відповідно до ч.4 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.
Як вбачається з матеріалів справи, боржник (ТОВ Краснолиманське) не звертався до виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі та не просив не накладати або зняти арешт з відповідної суми коштів на рахунку НОМЕР_1 в АТ Комерційний Індустріальний Банк.
Аналогічної правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі №905/361/19, висновки якого суд враховує відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України.
Суд також відзначає, що підставою для передання справи №905/361/19 до розгляду Великою палатою Верховного Суду стала в тому числі правова позиція Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у постанові від 17.01.2020 по справі №340/1018/19, на яку посилається боржник в обґрунтування своєї позиції по скарзі.
За вищенаведених обставин, у суду відсутні підстави для задоволення скарги №78/7 від 05.06.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю Краснолиманське, м.Родинське, м.Покровськ Донецької області на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвіненко О.В.
Згідно із ч.3 ст.343 ГПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст.18, 234, 235, 326, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд,
Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Краснолиманське, м.Родинське, м.Покровськ Донецької області на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвіненко О.В. за вх. №78/7 від 05.06.2020 - залишити без задоволення.
Відповідно до ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (підпункт 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України) шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 4 розділу Х Прикінцевих положень цього кодексу, що внесені Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30.03.2020.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 03.07.2020.

Суддя Ю.В. Макарова