РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.07.2020Справа № 910/6034/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МД Фуд Сервіс», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Сервіс Солюшнс», м. Київ

про стягнення 19 507,34 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МД Фуд Сервіс» (далі - ТзОВ «МД Фуд Сервіс»/позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Сервіс Солюшнс» (далі - ТзОВ «Фуд Сервіс Солюшнс»/відповідач) про стягнення 13 680,00 грн - основного боргу, 731,04 грн - інфляційних втрат, 403,83 грн - 3% річних та 3 598,13 грн - пені, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки №155 від 25.02.2019.

При цьому, судом встановлено, що в розрахунку позовних вимог ТзОВ «МД Фуд Сервіс» зазначає також про нарахування штрафу у розмірі 1 094,34 грн, проте в прохальній частині така вимога не заявлена.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.05.2020 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.

Положеннями статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

25.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МД Фуд Сервіс» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фуд Сервіс Солюшнс» (далі -покупець) укладено договір поставки №155 від 25.02.2019, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити на умовах договору товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах та у порядку, передбаченому цим договором та відповідним підтвердженням.

Відповідно до п. 2.3. договору поставка товару здійснюється постачальником протягом 5 робочих днів від дати вчинення підтвердження. Сторони можуть встановити інші строки поставки товару у додатковій угоді чи іншому письмовому документі, підписаному сторонами.

Згідно п. 6.1. договору покупець зобов`язаний розрахуватись за товар протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару (дата підписання покупцем видаткової накладної постачальника), якщо інше не буде зазначено додатковою письмовою угодою сторін.

За умовами п. 7.4. договору за порушення строків оплати за отриманий товар покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника, за вимогою останнього, неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати товару за весь період прострочення, з розрахунку суми заборгованості, що діяла у період прострочення.

Договір вступає в силу з моменту його підписання повноважними представниками сторін та діє до 31.12.2019 включно, крім випадку дострокового припинення договору відповідно до умов договору. У разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення цього договору або зміну його умов протягом місяця до закінчення строку його дії, договір вважається продовженим на 1 календарний рік і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. (п.п. 10.1., 10.1.1. договору).

Так, з матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору поставки №155 від 25.02.2019 позивачем поставлено відповідачу товар на підставі видаткових накладних №ФС00010155 від 22.08.2019 на суму 23 876,16 грн та №ФС00010490 від 30.08.2019 на суму 13 680,00 грн.

15.10.2019 позивач направив на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості в сумі 37 556,16 грн згідно договору поставки №155 від 25.02.2019.

Відповідач здійснив оплату поставленого товару за вказаними видатковими накладними лише частково на суму 23 876,16 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №1276 від 23.10.2019 на суму 15 000,00 грн та №1325 від 05.11.2019 на суму 8 876,16 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання зі своєчасної та повної оплати товару, за ТзОВ «Фуд Сервіс Солюшнс» виникла заборгованість в розмірі 13 680,00 грн.

Враховуючи порушення відповідачем грошових зобов`язань, позивач просить суд стягнути з відповідача окрім суми основного боргу також пеню - 3 598,13 грн, 731,04 грн - інфляційних втрат та 403,83 грн - 3% річних.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У п. 6.1. договору сторони погодили, що покупець зобов`язаний розрахуватись за товар протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару (дата підписання покупцем видаткової накладної постачальника), якщо інше не буде зазначено додатковою письмовою угодою сторін.

Отже, судом встановлено, що в порушення умов укладеного договору відповідач оплату за поставлений товар здійснив несвоєчасно та не в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи. На підтвердження зворотного відповідачем доказів суду не надано.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Ураховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання щодо оплати поставленого товару у повному обсязі, суд дійшов висновку, що ТзОВ «Фуд Сервіс Солюшнс» порушило умови договору поставки та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості у розмірі 13 680,00 грн.

Крім того, відповідач просить суд стягнути з відповідача пеню - 3 598,13 грн, 731,04 грн - інфляційних втрат та 403,83 грн - 3% річних.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

У відповідності до п. 7.4. договору поставки №155 від 25.02.2019, за порушення строків оплати за отриманий товар покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника, за вимогою останнього, неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати товару за весь період прострочення, з розрахунку суми заборгованості, що діяла у період прострочення.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій відповідно припиняється зі сплином 6 (шести) місяців.

Водночас, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суми з урахуванням часткової сплати заборгованості, та встановив, що позивачем допущено арифметичні помилки. За перерахунком суду з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 3 045,29 грн, 3% річних в сумі 359,95 грн та інфляційні втрати в розмірі 722,17 грн.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МД Фуд Сервіс» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Сервіс Солюшнс» (01014, місто Київ, вулиця Звіринецька, будинок 63; ідентифікаційний код 38960455) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МД Фуд Сервіс» (03151, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 66; ідентифікаційний код 42078268) 13 680 (тринадцять тисяч шістсот вісімдесят) грн 00 коп - основного боргу, 3 045 (три тисячі сорок п`ять) грн 29 коп - пені, 359 (триста п`ятдесят дев`ять) грн 95 коп - 3% річних, 722 (сімсот двадцять дві) грн 17 коп - інфляційних втрат та 2 032 (дві тисячі тридцять дві) грн 87 коп - судового збору.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» та пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В. В. Бондарчук