РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.06.2020Справа № 910/2888/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Август Трейд»

до Державного підприємства «Інформаційно-аналітичне агентство»

про стягнення 1 855 287,99 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Август Трейд» звернувся до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Державного підприємства «Інформаційно-аналітичне агентство» про стягнення 1 855 287,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про повне сервісне обслуговування № 020113 від 02.01.2013, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2020 судом залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

05.03.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків, відповідно до якої, позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 27.02.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.04.2020.

09.04.2020 представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

У судове засідання 13.04.2020 представники сторін не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2020 підготовче судове засідання відкладено на 12.05.2020.

14.04.2020 представником відповідача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

15.04.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 12.05.2020 представники сторін не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2020 підготовче судове засідання відкладено на 09.06.2020.

25.05.2020 представником позивача подано відповідь на відзив.

У судове засідання 09.06.2020 представники сторін не з`явились.

За результатами підготовчого засідання, призначеного на 09.06.2020, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.06.2020.

У судове засідання 30.06.2020 представники сторін не з`явились, водночас позивач згідно поданого 09.04.2020 клопотання, а відповідач згідно поданого 15.04.2020 відзиву на позовну заяву, просили розгляд справи здійснювати за відсутності представників сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з ч. 3 ст. 196 ГПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на викладене, оскільки неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 30.06.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02 січня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Август Трейд» (далі - виконавець, позивач) та Державним підприємством «Інформаційно-аналітичне агентство» (далі - замовник, відповідач) укладено Договір про повне сервісне обслуговування № 020113 (далі - Договір), за умовами якого, замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання робіт з повного сервісного обслуговування наступного обладнання: машини цифрового кольорового друку Xerox DC6060 (серійний номер ) та машини монохромного цифрового другу Xerox Nuvera 100 (серійний номер .

Пунктом 1.5 Договору визначено, що повне сервісне обслуговування включає: виконання профілактичних та ремонтних робіт; заміну, в разі необхідності, вузлів, деталей та витратних матеріалів (за виключенням скріпок та паперу); підтримку сервера повнокольорового друку - аналітична підтримка та заміна запасних частин (для Xerox DC6060); upgrade (модифікація) програмного забезпечення до нових версій.

Відповідно до п. 2.1 Договору вартість повного сервісного встановлюється на кожний зроблений відбиток в наступних розмірах: Xerox DC6060 кольоровий відбиток - 1,2 грн. за один відбиток у тому числі ПДВ, чорно-білий відбиток - 0,18 грн. за один відбиток у тому числі ПДВ; Xerox Nuvera - 0,087 грн. за один відбиток у тому числі ПДВ.

Вартість відбитка однакова для форматів А3 та А4. Кількість відбитків визначається за показниками лічильників (п. 2.2 та п. 2.3 Договору).

За умовами п. 2.5 Договору оплата за надане повне сервісне обслуговування здійснюється замовником згідно з наданими виконавцем рахунками-фактурами на протязі трьох робочих днів з моменту їх отримання та які виставляються виконавцем протягом п`яти робочих днів місяця, наступного за звітним, за фактичними обсягами робіт.

У відповідності до п. 2.6 Договору оплата робіт та/або матеріалів, які не включені до повного сервісного обслуговування у відповідності з цим Договором, здійснюється додатково з наданими виконавцем рахунками-фактурами.

Згідно з п. 3.1 Договору замовник надає по запиту виконавця покази лічильника або допускає робітників виконавця до зняття цих показів. В іншому випадку виконавець виставляє рахунок-фактуру на основі приблизної оцінки показів лічильника. Виконавець відкоригує взаєморозрахунки з замовником після отримання точних показів лічильника.

Строк дії Договору з 02.07.2013 по 31.12.2013. Строк дії Договору автоматично продовжується на наступний рік (але не довше, ніж на один рік), якщо жодна із сторін не заявила про наміри припинити дію цього Договору за один календарний місяць до строку його закінчення (п. 6.1 та п. 6.2 Договору).

24 грудня 2014 року сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору якою доповнено розділ 5 Договору п. 5.6 Договору та викладено п. 6.2 Договору у новій редакції.

У відповідності до ч. 1 ст. 259 ЦК України сторони встановили строк позовної давності для стягнення заборгованості за цим Договором у п`ять років (п. 5.6 Договору).

Пунктом 6.2 Договору узгоджено, що строк дії Договору автоматично продовжується на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не заявила про наміри припинити дію цього Договору за один календарний місяць до строку його закінчення

Як зазначає позивач, ТВО «Август Трейд» надано ДП «Інформаційно-аналітичне агентство» послуги за Договором, які оплачені відповідачем лише частково, в зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 1 412 946,14 грн.

Відповідач в свою чергу, у відзиві на позовну зазначає, що не заперечує проти існування заборгованості перед ТВО «Август Трейд», що підтверджується Актом звірки, водночас, відповідач зазначає, що у невиконанні зобов`язань з оплати послуг його вина відсутня, а отже з огляду на приписи ст. 614 ЦК України, скільки відповідач докладав всіх зусиль для розрахунку з позивачем, до відповідача не може бути застосована відповідальність за невиконання грошового зобов`язання.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 2.5 Договору оплата за надане повне сервісне обслуговування здійснюється замовником згідно з наданими виконавцем рахунками-фактурами на протязі трьох робочих днів з моменту їх отримання та які виставляються виконавцем протягом п`яти робочих днів місяця, наступного за звітним, за фактичними обсягами робіт.

У відповідності до п. 2.6 Договору оплата робіт та/або матеріалів, які не включені до повного сервісного обслуговування у відповідності з цим Договором, здійснюється додатково з наданими виконавцем рахунками-фактурами.

З наявного в матеріалах справи Акту звіряння взаємних розрахунків за період з 02.01.2013 по 31.12.2019 вбачається, що відповідачем підтверджено заборгованість в розмірі 1 412 946,14 грн. за Договором.

Верховний Суд у постанові від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 зазначив, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

У постанові Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18 зроблено висновок, що закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків (див. частина перша статті 11 ЦК України). В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17.

Акт звіряння може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звіряння розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звіряння, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Також, наявність заявленої до стягнення заборгованості підтверджено відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості за отримані послуги, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Таким чином, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату отриманих послуг у повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 1 412 946,14 грн.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання позивачем відповідачу узгоджених послуг та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманих послуг підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 1 412 946,14 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 116 869,76,00 грн. та інфляційні втрати в розмірі 325 472,09 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Доказів вжиття заходів з метою належного виконання зобов`язань за Договором матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Інформаційно-аналітичне агентство» (87501, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Перша Слободка, буд. 107; ідентифікаційний код: 31108394) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Август Трейд» (03039, м. Київ, вул. Голосіївська, буд. 7, корпус 2; ідентифікаційний код: 31056949) заборгованість в розмірі 1 412 946 (один мільйон чотириста дванадцять тисяч дев`ятсот сорок шість) грн. 14 коп., 3% річних в розмірі 116 869 (сто шістнадцять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) грн. 76 коп., інфляційні втрати в розмірі 325 472 (триста двадцять п`ять тисяч чотириста сімдесят дві) грн. 09 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 27 829 (двадцять сім тисяч вісімсот двадцять дев`ять) грн. 32 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.07.2020

Суддя О.А. Грєхова