ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2020 р. Справа№ 910/9128/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Класс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2019

(повний текст рішення складено 12.11.2019)

у справі № 910/9128/19 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Міністерства оборони України

до Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Класс"

про стягнення 26 884,20 грн.

за участю представників: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ "Айбокс Банк" про стягнення 26 884,20 грн. відповідно до умов гарантії № 4495-0818/ERL3v від 10.08.2018 у зв`язку з невиконанням ТОВ "Євро Класс" умов укладеного з позивачем договору від 14.08.2018 № 286/2/18/75 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача суму банківської гарантії у розмірі 26 884,00 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, врахувавши, що позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату гарантійної суми, яка не перевищувала суми гарантії, а також в порядку, на умовах та у встановлений в гарантії строк.

Не погодившись з рішенням, ТОВ "Євро Класс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

За твердженням скаржника, судом при дослідженні доказів та матеріалів справи не було зроблено висновок щодо правомірності стягнення коштів за банківською гарантією, не досліджено підстави стягнення.

ТОВ "Євро Класс" вказує, що причиною прострочення стала зміна технічних умов до товару позивачем в односторонньому порядку.

Скаржник також зазначає, що понесе витрати у вигляді пені та штрафу за одне й те саме правопорушення, що є неприпустимим згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.12.2018 у справі № 908/7/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 за апеляційною скаргою ТОВ "Євро Класс" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/9128/19 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 17.03.2020.

27.02.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив, в якому ПрАТ "Айбокс Банк" просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем до вимоги не було долучено належним чином оформлених документів, які б підтверджували повноваження Гулєвича В.В. на посвідчення документів, що унеможливлює встановлення автентичності документів поданих позивачем відповідачеві в додатку до вимоги; документів, що підтверджують обставини настання гарантійного випадку. Відповідач також зазначає, що вимога позивача на порушення умов виконання договору в частині терміну постачання відповідно до ч. 2 ст. 564 ЦК України не відповідає умовам та вимогам гарантії, є недостовірною.

В судове засідання представники сторін не з`явилися, хоч учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Беручи до уваги, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті і від сторін не надходило клопотання про розгляд апеляційної скарги в присутності представника, а також те, що згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутні представників сторін за наявними у справі доказами.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 14.08.2018 між Міністерством оборони України (замовник) та ТОВ "Євро Класс" (постачальник) укладено договір про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/2/18/75, на умовах якого постачальник зобов`язався у 2018 році поставити Міністерству оборони України товар, зазначений у специфікації, а замовник забезпечити приймання та оплату товару в кількості, у строки.

Відповідно до п. 1.2 договору ціна, кількість та строки постачання товару визначаються специфікацією, в якій зазначено, найменування товару, строк постачання товару, кількість, ціна.

Згідно з пунктом 3.1 договору ціна цього договору становить: 537 684,00 грн., у тому числі: без ПДВ - 448 070,00., ПДВ - 89 614,00 грн. (за загальним фондом).

Пунктом 2.4 договору визначено, що приймання товару за кількістю та якістю оформляється актом приймання-передачі, який складає одержувач замовника на кожну партію товару після закінчення приймання товару в трьох примірниках. Належним чином оформлені документи: акт приймання, видаткова накладна постачальника та повідомлення-підтвердження відповідно до наказу Міністра оборони України від 31.12.2016 № 757 є підтвердженням приймання товару.

Проте, як встановлено місцевим господарським судом, постачальником в порушення умов договору товар в обумовлений строк до 28.09.2018 не поставлено.

Листом від 22.11.2018 № 209 ТОВ "Євро Класс" інформувало Міністерство оборони України про неможливість поставки товару у відповідності з умовами договору, оскільки внаслідок усунення браку (демонтажні роботи несправних тенів) виявленого Службою технічного контролю підприємства, лінію випуску казанів зупинено до моменту отримання якісних тенів від виробника для їх заміни; технічні можливості виробника тенів не дозволяють виготовити їх раніше 20.12.2018.

Листом від 21.11.2018 № 286/6/6072 позивач відповідно до п.п. 6.2.4 договору відмовився від прийняття подальшого виконання зобов`язань постачальником на загальну суму 537 684,00 грн.

Згідно з умовами документації конкурсних торгів та п. 11.3 договору ТОВ "Євро Класс" (принципал) надало позивачеві (бенефіціару) з метою забезпечення виконання умов договору, банківську гарантію від 10.08.2018 № 4495-0818/ERL3v, видану ПрАТ "Айбокс Банк" в сумі 26 884,20 грн.

Згідно з умовами Гарантії, АТ "Айбокс Банк" зобов`язалося безумовно та безвідклично виплатити бенефіціару суму, що не перевищує 26 884,20 грн., у випадку невиконання (неналежного виконання) принципалом умов договору щодо якості, кількості та строків.

Строк дії Гарантії до 01.02.2018.

Міністерство оборони України надіслано на адресу відповідача вимогу № 286/6/7039 від 26.12.2018 про сплату 26 884,20 грн. з посиланням на невиконання постачальником умов договору поставки в частині терміну постачання та зазначив, що станом на 28.09.2018 визначений обсяг продукції не поставлено, у зв`язку з чим просив перерахувати кошти на підставі банківської гарантії № 4495-0818/ERL3v від 10.08.2018 в сумі 26 884,20 грн. Вказана вимога підписана директором Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України - В.В. Гулєвичем.

За результатами розгляду вказаної вимоги відповідач листом № 415/12-б/б-01 від 25.01.2019 відмовив бенефіціарові (Міністерству оборони України) у її задоволенні, оскільки вимогу позивача було підписано не уповноваженою на те особою. До того ж, відповідач у листі зазначив, що долучені Міністерством оборони України до вимоги копії довіреностей від 24.04.2018 № 220/336/д та від 23.11.2018 № 220/499/д на ім`я ОСОБА_2 засвідчені з порушенням Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів". Також, відповідач зауважив, що позивачем до вимоги не було долучено документів, які підтверджують обставини настання гарантійного випадку.

06.02.2019 відповідач листом № 652/12-б/б-01 додатково повідомив позивача, що вимога № 286/6/7039 від 26.12.2018 не підлягала задоволенню також з наступних підстав, зокрема, в листі, банк зазначив, що умовами укладеного між Міністерством оборони України та ТОВ "Євро Класс" договору передбачено відповідальність сторін за порушення договору щодо якості, кількості та строків поставки товару, тобто забезпечено самостійним видами неустойки у вигляді штрафу та пені. Дослідивши зміст банківської гарантії, банк зазначив, що вона підлягає сплаті у випадку порушення принципалом зобов`язання стосовно якості, кількості, строків у сукупності. Водночас вимога Міністерства оборони України обґрунтована виключно з посиланням на порушення принципалом терміну постачання.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 ЦК України (ст. 663 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Враховуючи те, що своєчасність поставки товару постачальником є критерієм належності виконання зобов`язання з поставки товару, то пропущення постачальником встановленого в договорі строку поставки товару свідчить про порушенням зобов`язання з поставки товару.

Таким чином, видана відповідачем гарантія забезпечує виконання принципалом (боржником) зобов`язання з поставки товару з дотриманням встановлених в договорі поставки строки та передбачає обов`язок гаранта здійснити виплату за гарантією у випадку прострочення принципалом поставки.

Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України гарантія є одним із видів забезпечення зобов`язань.

За умовами ст. 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Стаття 560 ЦК України вказує, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (беніфіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 562 ЦК України, зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 564 ЦК України гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Згідно із ст. 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 639 від 15.12.2004.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою НБУ 15.12.2004 № 639 (надалі - Положення) гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант (банк, який надає гарантію на користь бенефіціара) бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (особа, на користь якої надається гарантія) сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Згідно з п. 5 розділу 1 Положення банк-гарант може надавати такі види гарантій: платіжні гарантії, гарантії повернення авансового платежу, тендерні гарантії (гарантії забезпечення пропозиції), гарантії виконання, гарантії повернення позики тощо.

За змістом виданої відповідачем гарантії № 4495-0818/ERL3v від 10.08.2018 гарант безумовно, тобто за першою вимогою бенефіціара без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, та безвідклично приймає на себе зобов`язання виплатити бенефіціару 26 884,20 грн. після одержання письмової вимоги бенефіціара, в якій стверджується про те, що принципал не виконав (неналежним чином виконав) свої зобов`язання щодо якості, кількості, строків постачання товару відповідно договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. По-перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. По-друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання.

Враховуючи те, що своєчасність поставки товару постачальником є критерієм належності виконання зобов`язання з поставки товару, то пропущення постачальником встановленого в договорі строку поставки товару буде свідчити про порушенням зобов`язання з поставки товару.

Таким чином, безпідставними є твердження відповідача про те, що видана ним гарантія не забезпечувала виконання принципалом (боржником) зобов`язання з поставки товару з дотриманням встановлених в договорі поставки строків.

Здійснивши аналіз змісту виданої відповідачем банківської гарантії у відповідності до положень ст.ст. 530, 526, 560, 563, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач як гарант за виданою ним банківською гарантією забезпечив саме належне виконання (без порушень) принципалом негрошового зобов`язання з поставки товару за договором, тобто в обсязі, якості, порядку та у строки, встановлені договором поставки, а не лише виконання боржником (принципалом) зобов`язання з поставки товару у повному обсязі.

Відповідно, за змістом гарантії бенефіціар (кредитор за договором поставки) набуває права вимоги до гаранта у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання боржником, а гарант зобов`язаний сплатити кошти у разі настання гарантійного випадку - порушення принципалом зобов`язань за договором, зокрема і у разі прострочення поставки товару.

Судом встановлено, а сторонами не заперечується, що ТОВ "Євро Класс" не поставило Міністерству оборони України товар в обумовлений договором строк.

Врахувавши встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що гарантійний випадок за наданою відповідачем гарантією є таким, що настав, оскільки факт порушення принципалом виконання зобов`язання зі своєчасної поставки товару є доведеним, що не спростовано відповідачем та третьою особою, а у відповідача (гаранта) відповідно до частини 1статті 563 Цивільного кодексу України за вимогою кредитора (бенефіціара) виник обов`язок сплатити позивачу (кредитору) грошову суму відповідно до умов виданої ним гарантії.

За своєю правовою природою гарантія має автономний (незалежний) характер від основного зобов`язання та відповідно не залежить від обставин припинення основного зобов`язання. У зв`язку з цим виплата гарантом суми, на яку видано гарантію, жодним чином не може зараховуватись в рахунок виконання основного зобов`язання та відповідно впливати на його чинність/припинення.

З матеріалів справи вбачається, що вимога позивача (кредитора) до гаранта про сплату грошової суми була надіслана ним у визначеному в гарантії порядку, відповідає вимогам, встановлених в гарантії, та отримана відповідачем у строки, встановлені в гарантії.

Згідно із положеннями ст. 563 ЦК України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Жодних умов та документів, які мають бути надані до гарантії, зміст гарантії не містить.

Як вбачається з матеріалів справи, вимога № 286/6/7039 від 26.12.2018 підписана директором Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України.

Відповідно до ч. 3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Тобто за приписами вказаної статті представництво виникає на підставі договору, закону чи інших актів цивільного законодавства.

Зокрема, Положенням про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 № 671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 730) визначено право Міністра оборони України видавати довіреності.

Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

За таких обставин, директор Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України уповноважений був підписувати вимогу від імені Міністерства оборони України, оскільки діяв на підставі довіреності, виданої Міністром оборони України.

Врахувавши факт настання гарантійного випадку за гарантію № 4495-0818/ERL3v від 10.08.2018 (порушення виконання принципалом зобов`язання з поставки товару у строк, визначений договором) та невиконання відповідачем (гарантом) обов`язку з виплати грошової суми у розмірі 26 884,20 грн. за гарантією у встановлені в ній строки, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вказана вище правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01.04.2019 у справі № 910/2693/18.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Скаржником не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог та підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Класс" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/9128/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 у справі № 910/9128/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/9128/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз