ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" липня 2020 р. м. ХарківСправа № 922/762/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

в межах підготовчого провадження, розглянувши заяву адвоката Жарової-Тітарьової Л.М. (вх. № 14799 від 30 червня 2020 року) у справі

за позовом фізичної особи ОСОБА_1 , селище міського типу Пісочин,

до директора та засновника Товариства з обмеженою відповідальністю «БК ТЕПЛОМОНТАЖ» ОСОБА_2, селище міського типу Солоницівка,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «БК ТЕПЛОМОНТАЖ», м. Харків

про прийняття рішення про виплату та виплатити дивіденди ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області за правилами загального позовного провадження перебуває справа № 922/762/20 за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до директора та засновника Товариства з обмеженою відповідальністю «БК ТЕПЛОМОНТАЖ» ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «БК Тепломонтаж, про зобов`язання виплатити дивіденди.

18 травня 2020 року, після судового засідання, від адвоката Жарової-Тітарьової Л.М., як представника відповідача, надійшла заява (вх. № 11131), в якій останній прохав відкласти розгляд справи та надати можливість ознайомитись із матеріалами справи. На підтвердження повноважень до заяви було додано копію ордеру Серія ХВ № 253 від 12 травня 2020 року із зазначення про наявність договірних відносин між ним та ОСОБА_2 (абзац 2 вказаної заяви).

18 травня 2020 року, суд, накладаючи резолюцію, з метою реалізації стороною права, в порядку статті 42 Господарського процесуального кодексу України, зазначив про надання матеріалів справи лише належному представнику із оригіналом ордеру та договору про надання правової допомоги. А ні відповідач, а ні його представник не прибули до суду з метою ознайомлення з матеріалами справи.

В подальшому, 15 червня 2020 року відповідачем (особисто) надано до суду, через канцелярію суду, заяву (вх. № 13370) про перенесення судового засідання. Обґрунтовуючи підставу для перенесення позивач послався на ту обставину, що Постановою КМУ від 11 березня 2020 в Україні запроваджений карантин.

Крім того, 15 червня 2020 року до канцелярії суду від адвоката Жарової-Тітарьової Л.М. надійшла заява про перенесення судового засідання на іншу дату через запровадження на території України карантинних заходів через сплавах у світі COVID-19.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 червня 2020 року суд відмовив в задоволенні заяви відповідача (вх. № 13370 від 15 червня 2020 року) про перенесення судового засідання та ПОВЕРНУВ адвокату Жаровій-Тітарьовій Л.М. заяви (вх. № 11131 від 18 травня 2020 року та вх. № 13371 від 15 червня 2020 року).

В подальшому, зокрема ухвалою господарського суду Харківської області від 17 червня 2020 року суд залишив позовну заяву фізичної особи ОСОБА_1 без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви (невірно сплачено розмір судового збору).

30 червня 2020 року до суду від адвоката Жарової-Тітарьової Л.М. надійшла заява (вх. № 14799) в якій останній обґрунтовує свою правову позицію, як представника відповідача, та зазначає, що суд має всі документи, які належним чином підтверджують її повноваження у справі, як адвоката відповідача, та підтверджують, що заява про перенесення судового засідання була підписана особою, яка має належні повноваження. Додатком до заяви слугує копія ордера Серія ХВ № 253 від 12 травня 2020 року. Крім того, до даної заяви додано заяву в якій ставиться питання, зокрема, про відкладення розгляду справи з 30 червня 2020 року та зобов`язати позивача виконати вимоги закону і надати відповідачу позов з додатком.

Суд, зазначає, що норми господарського процесуального законодавства не перешкоджають суду здійснювати розгляд заяв та клоптань від інших учасників справи при залишенні без руху позовної заяви позивача.

Суд, розглянувши заяву з додатками адвоката Жарової-Тітарьової Л.М., зазначає наступне.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Вимоги щодо змісту та форми заяви з процесуальних питань визначене у статті 170 Господарського процесуального кодексу України. Так, за змістом частини 2 статті 170 Господарського процесуального кодексу України, письмова заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником.

У рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Таким чином, обов`язок суду перевірити належність доказів наявності у представника права вчиняти конкретну процесуальну дію зумовлений, головним чином тим, що такий представник виступає самостійно в суді від імені довірителя (особи, яка відмовилася захищати в сумі свої права в порядку самопредставництва) і виконує процесуальні дії виключно в інтересах довірителя, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для нього права та обов`язки.

Частинами 1 та 3 статті 237 Цивільного кодексу України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє (частина 1 статті 240 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень статей 248, 249 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю припиняється, зокрема, у разі скасування довіреності особою, яка її видала.

Таким чином, суд зобов`язаний перевірити щонайменше дві складових представництва, а саме факт наявності повноважень на представництво інтересів певної особи та обсяг таких повноважень, зокрема право на звернення з відповідним процесуальним документом до суду у конкретний момент часу.

Частиною 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до пунктів 4, 5, 14 Положення ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України.

Ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.

Суд, в ухвалі суду від 15 червня 2020 року, ПОВЕРТАЮЧИ адвокату Жарові -Тітарьовій Л.М. заяви (вх. № 11131 від 18 травня 2020 року та вх. № 13371 від 15 червня 2020 року) про перенесення судового засідання зазначив, зокрема, про відсутність в ордері Серія ХВ № 253 від 12 травня 2020 року конкретного судового органу, в якому надається правова допомога адвокату клієнту.

Постановляючи вище вказану ухвалу суду суд був ознайомлений із суперечливою практикою Верхового Суду в тому числі й в частині належного оформлення ордеру на надання правової допомоги та повертаючи адвокату Жарові-Тітарьовій Л.М. відповідні заяви мав на меті встановити дійсне коло повноважень останньої, уникаючи в майбутньому ситуацій, пов`язаних із діями адвоката, які могли бути не погоджені з боку клієнта (відповідача по даній справі).

Адвокат Жарова -Тітарьова Л.М. в обґрунтування своєї позиції додає до заяви (вх. № 14799 від 30 червня 2020 року) копію ордеру Серія № 253 від 12 травня 2020 року, однак суд встановив, що даний документ в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога» містить наступній напис «у поліції, прокуратурі,суді всіх видів юрисдикції», ОДНАК у примірнику ордера, який РАНІШЕ ДОДАВАВСЯ до заяви (вх. № 11131 від 18 травня 2020 року а.с. 100, ), ВІДПОВІДНІСТЬ КОПІЇ ЯКОГО ЗАСВІДЧЕНА АДВОКАТОМ ЖАРОВОЮ-ТІТАРЬОВОЮ Л.М. міститься інший напис: «у поліції, прокуратурі, суді».

Тобто, наявна неузгодженість двох примірників копії одного документа, які були надані однією особою - адвокатом Жаровою-Тітарьовою Л.М. та засвідчені адвокатом на відповіднсіть оригіналу.

Відповідно до частини 6 статті 91 ГПК України суд з власної ініціативи витребує у відповідної особи оригінал письмового доказу.

З огляду на те, що судом встановлено наявність розходження даних у ордері Серія № 253 від 12 травня 2020 року, копії з якого засвідчено адвокатом Жаровою-Тітарьовою Л.М., суд вважає за необхідне з власної ініціативи витребувати у адвоката Жарової-Тітарьової Л.М. для огляду в підготовчому засіданні ОРИГІНАЛ ордеру Серія № 253 від 12 травня 2020 року.

Щодо заяви адвоката Жарової-Тітарьової Л.М. про відкладення розгляду справи, то враховуючи, що ухвалою господарського суду Харківської області від 17 червня 2020 року позовна заява фізичної особи ОСОБА_1 залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків та відповідно підготовче судове засідання, яке призначалось судом на 30 червня 2020 року не відбулось, суд відмовляє адвокату Жаровій -Тітарьовій Л.М. в задоволенні заяви про відкладення розгляду справи на 30 червня 2020 р.

Розглянувши заяву адвоката Жарової-Тітарьової Л.М. в частині зобов`язання позивача виконати вимоги закону і надати відповідачу позов з додатком, зазначає наступне.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Отже, господарський суд (який виступає арбітром в спорі) лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Поміж всіх процесуальних дій, які охоплені нормами Господарського процесуального кодексу України, суд не має повноважень на направлення стороні (в даному випадку - відповідачу) копій позовної заяви з метою складання відзиву на позовну заяву. Дана процесуальна дія може бути розцінена, як надання переваги одній особі іншій, що не узгоджується із принципом рівності та верховенства права.

Приписами пунктом 1 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів. У відповідності до частини 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасниками справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Комплексний аналіз вищевказаних норм процесуального права свідчить про те, що частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок позивача до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення з метою забезпечення їх права ознайомитись з такою позовною заявою та всіма додатками, яка додані позивачем до даної заяви по суті справи.

Тобто, саме позивач, як особа, яка ініціює судовий розгляд справи, повинна повідомити іншу сторону (відповідача) про подання позовної заяви до судової установи.

В матеріалах справи знаходиться фіскальний чек та опис вкладення з номером трекінгу № 056 та з відбитком штемпелю АП "Укрпошта", згідно яких вбачається, що позовна заява з додатками скерована на адресу відповідача позивачем. Згідно з відстеженням пересилання поштових відправлень на сайті Укрпошти https://www.ukrposhta.ua/ дана поштова кореспонденція з 16 квітня 2020 року знаходиться у точці видачі/доставки. Крім того, як свідчить дане відстеження АТ «Укрпошта», установа поштового зв`язку тричі намагалась вручити відповідачу поштову кореспонденцію з номером трекінгу № 056, однак на даний час відповідач не здійснив жодних активних дій, покликаних на отримання даної кореспонденції від позивача.

В даному разі, адвокат Жарова -Тітарьова Л.М. намагається перекласти зону відповідальності відповідача в частині отримання поштової кореспонденції на позивача, який, як свідчать матеріали позовної заяви, зокрема опис вкладення у цінний лист (а.с. 7, том 1), направив, в тому числі, на адресу директора та засновника Товариства з обмеженою відповідальністю «БК ТЕПЛОМОНТАЖ» ОСОБА_2 позовну заяву на 19 аркушах.

Через наявність в матеріалах справи доказів направлення відповідачеві копії позовної заяви з додатками у вигляді фіскального чеку і опису вкладення з відбитком штемпелю АП "Укрпошта", що відповідно до положень ГПК України є достатнім, суд не може в примусовому порядку (через постановлення окремої письмової ухвали суду) спонукати позивача повторно направити відповідачеві позовну заяву.

Додатково суд зазначає, що станом на дату постановлення даної ухвали в усіх місцевих та апеляційних судах, включаючи господарський суд Харківської області запроваджено підсистему «Електронний суд» у тестовому режимі. Учасники справи (в тому числі і відповідач у даній справі), які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі можуть, зокрема, знайомитися з матеріалами справ (та здійснювати інші процесуальні дії) за допомогою підсистеми «Електронний суд» через Електронний кабінет.

Керуючись статтями 2, 14, 91, 232- 236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Жарової-Тітарьової Л.М. (вх. № 14709 від 30 червня 2020 року) в частині відкладення розгляду справи.

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Жарової-Тітарьової Л.М. (вх. № 14709 від 30 червня 2020 року) в частині зобов`язання позивача виконати вимоги закону і надати відповідачу позов з додатком.

Витребувати у адвоката Жарової-Тітарьової Л.М. ОРИГІНАЛ ордеру Серія № 253 від 12 травня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Ухвалу підписано 06 липня 2020 року.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/762/20