ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2020 р. Справа№ 910/1170/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Дикунської С.Я.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

представники сторін у судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТ Віжн Прінт» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 (повний текст рішення підписано 09.10.2019)

у справі №910/1170/19 (суддя Приходько І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авер-ТЕХ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТ Віжн Прінт»

про стягнення 254 207,13 грн

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авер-ТЕХ» (надалі - ТОВ «Авер-ТЕХ», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТ Віжн Прінт» (надалі - ТОВ «АНТ Віжн Прінт», відповідач) про стягнення 254 207,13 грн основного боргу за договором про поставку товару ОС/ОП № 152 від 14.10.2013.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав договірні зобов`язання щодо оплати поставленого товару у строки, встановлені умовами договору про поставку товару ОС/ОП № 152 від 14.10.2013.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 закрито провадження у справі № 910/1170/19 в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТ ВІЖН ПРІНТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕР-ТЕХ» основного боргу у розмірі 112 815,96 грн, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТ Віжн Прінт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕР-ТЕХ» 141 391,17 грн основного боргу та судовий збір у розмірі 3 813,11 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «АНТ Віжн Прінт» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило поновити строк на подання апеляційної скарги; зупинити виконання рішення Господарського суду міста Києва по справі №910/1170/19 від 30.09.2019; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 у справі №910/1170/19 і ухвалити нове рішення, яким залишити позов без розгляду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/1170/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТ Віжн Прінт» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 у справі №910/1170/19 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

12.12.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТ Віжн Прінт» про усунення недоліків зазначених в ухвалі суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «АНТ Віжн Прінт» пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 у справі №910/1170/19, відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 у справі №910/1170/19 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях відповідача, а рішення місцевого господарського суду від 30.09.2019 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач зазначає, що відповідачем не було вказано в апеляційній скарзі жодної підстави незаконності та необґрунтованості рішення суду. При цьому відповідач не заперечує наявність боргу перед позивачем. На думку позивача, оскаржуючи законне рішення суду, відповідач намагається відстрочити оплату заборгованості.

У зв`язку з участю судді Станіка С.Р. у підготовці суддів для підтримання кваліфікації та перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці склад колегії суддів неодноразово змінювався.

Так, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.02.2020 у справі №910/1170/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2020 прийнято справу №910/1170/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТ Віжн Прінт» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Шаптала Є.Ю.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, 27.02.2020 скаржником було подане клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості укладення мирової угоди, оскільки частина заборгованості відповідачем була сплачена. На підтвердження зазначеного ТОВ «АНТ Віжн Прінт» надано суду платіжне доручення № 124 від 27.02.2020 на суму 4510,96 грн, платіжне доручення № 120 від 26.02.2020 на суму 41616,80 грн, платіжне доручення № 121 від 26.02.2020 на суму 36404,46 грн, платіжне доручення № 122 від 26.02.2020 на суму 3085,91 грн, платіжне доручення № 123 від 27.02.2020 на суму 48975,63 грн, всього на суму 134593,76 грн.

Вказане клопотання ТОВ «АНТ Віжн Прінт» про відкладення розгляду справи судом задоволено, ухвалою суду від 27.02.2020 розгляд справи №910/1170/19 відкладено на 02.04.2020.

З метою недопущення розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема представників учасників справи та працівників суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 повідомлено учасників справи №910/1170/19, що 02.04.2020 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТ Віжн Прінт» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 не відбудеться.

Враховуючи постанову Кабінету Міністрів України №343 від 04.05.2020, якою послаблено заборони встановлені Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2020, справу №910/1170/19 призначено до розгляду на 18.06.2020.

До початку розгляду справи 11.06.2020 від позивача до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання в якому ТОВ «АВЕР-ТЕХ» просило суд розглядати дану справу за відсутності представника позивача та за наявними матеріалами справи. При цьому, позивач повідомив суд що відповідачем, за рішенням суду сплачена заборгованість у повному обсязі та відшкодовані витрати з оплати судового збору.

У свою чергу, відповідач, у своєму клопотання від 18.06.2020 також повідомив суд про сплату ним заборгованості у даній справі на підтвердження чого ще надав суду платіжне доручення № 174 від 17.03.2020 на суму 3813,11 грн з призначенням платежу за оплату судового збору згідно рішення суду від 30.09.2019 у даній справі та платіжне доручення № 167 від 13.03.2020 на суму 6797,41 грн з призначенням платежу доплата заборгованості згідно рішення суду від 30.09.2019 у даній справі (рахунки № АТ-74167, № АТ-74902 за 01.2017.). У зв`язку з цим, відповідач просив суд апеляційної інстанції закрити провадження у даній справі №910/1170/19 посилаючись на п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

У судове засідання 18.06.2020 представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, сторони повідомлялися належним чином.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представників сторін. При цьому, судом апеляційної інстанції враховане клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника. Також, врахована інформація щодо сплати відповідачем заборгованості у даній справі.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у даній справі №910/1170/19 колегія суддів відмовляє в його задоволенні, оскільки, приписи п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України на які посилається заявник, як на підставу закриття провадження під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не можуть бути застосовані апеляційним судом, оскільки, вказана норма може бути застосована лише під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Господарський процесуальний кодекс України надає право суду апеляційної інстанції на закриття апеляційного провадження у разі відмови скаржника від апеляційної скарги, як то передбачено ч. 4 ст. 266 ГПК України, а на закриття провадження у справі в цілому під час перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, лише з підстав відмови позивача від позову, або якщо сторони - уклали мирову угоду (стаття 274 ГПК України). Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Натомість, звертаючись до суду апеляційної інстанції скаржником не подано суду заяви про відмову від апеляційної скарги та сторонами не подано на затвердження суду мирової угоди.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції 14.10.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авер-ТЕХ» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АНТ Віжн Прінт» (покупець) було укладено договір про поставку товару ОС/ОП № 152 (далі - договір), умовами якого передбачено, що в порядку та на умовах, визначеним даним договором, постачальник зобов`язується здійснити поставку в Україну та передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти та сплатити вартість такого товару, відповідно до накладних. Поставка будь-якого товару переданого покупцю протягом дії цього договору згідно накладних регулюються даним договором.

Загальна сума поставленого за цим договором товару складається з сум вартості отриманих покупцем партій товару, вказаних в накладних на відпуск товару (п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору, покупець оплачує поставлений постачальником товар за цінами, вказаними в накладних на відпуск товару, на умовах відстрочення платежу, з врахуванням пунктів 4.3, 5.3, 5.4 цього договору.

Пунктом 5.3 договору визначено, що протягом 30 календарних днів з дати, вказаної у накладній на відпуск товару покупцю, покупець зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок постачальника повну вартість поставленого товару.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що на виконання умов Договору позивачем у період з 23.03.2016 по 13.03.2017 було поставлено товар на загальну суму 254 207,13 грн, згідно наступних видаткових накладних:

- № АТ-03230480 від 23.03.2016, сума боргу за якою складає 2212,42 грн;

- № АТ-03240497 від 24.03.2016, сума боргу за якою складає 13997,62 грн;

- № АТ-04060445 від 06.04.2016, сума боргу за якою складає 7869,33 грн;

- № АТ-04060446 від 06.04.2016, сума боргу за якою складає 13367,34 грн;

- № АТ-04070408 від 07.04.2016, сума боргу за якою складає 9607,58 грн;

- № АТ-04070407 від 07.04.2016, сума боргу за якою складає 12500,43 грн;

- № АТ-04080412 від 08.04.2016, сума боргу за якою складає 6147,20 грн;

- № АТ-04130518 від 13.04.2016, сума боргу за якою складає 4848,69 грн;

- № АТ-04220520 від 22.04.2016, сума боргу за якою складає 1648,68 грн;

- № АТ-05060441 від 06.05.2016, сума боргу за якою складає 2186,96 грн;

- № АТ-05060439 від 06.05.2016, сума боргу за якою складає 14315,78 грн;

- № АТ-05060440 від 06.05.2016, сума боргу за якою складає 2224,01 грн;

- № АТ-05100490 від 10.05.2016, сума боргу за якою складає 11808 грн;

- № АТ-05120465 від 12.05.2016, сума боргу за якою складає 4162,70 грн;

- № АТ-05180536 від 18.05.2016, сума боргу за якою складає 2228,54 грн;

- № АТ-05270471 від 27.05.2016, сума боргу за якою складає 2149,93 грн;

- № АТ-12160514 від 16.12.2016, сума боргу за якою складає 3071,74 грн;

- № АТ-12280084 від 28.12.2016, сума боргу за якою складає 24418,84 грн;

- № АТ-06030444 від 03.06.2016, сума боргу за якою складає 3489,60 грн;

- № АТ-06070210 від 07.06.2016, сума боргу за якою складає 1355,75 грн;

- № АТ-06080304 від 08.06.2016, сума боргу за якою складає 1601,40 грн;

- № АТ-06130092 від 13.06.2016, сума боргу за якою складає 4461,62 грн;

- № АТ-06160113 від 16.06.2016, сума боргу за якою складає 4880,26 грн;

- № АТ-07020037 від 02.07.2016, сума боргу за якою складає 954,80 грн;

- № АТ-07060423 від 06.07.2016, сума боргу за якою складає 9446,22 грн;

- № АТ-07060425 від 06.07.2016, сума боргу за якою складає 557,18 грн;

- № АТ-07110404 від 11.07.2016, сума боргу за якою складає 1875,25 грн;

- № АТ-0710543 від 12.07.2016, сума боргу за якою складає 6366 грн;

- № АТ-07140330 від 14.07.2016, сума боргу за якою складає 11674,15 грн;

- № АТ-07200227 від 20.07.2016, сума боргу за якою складає 663,68 грн;

- № АТ-07200226 від 20.07.2016, сума боргу за якою складає 1578,60 грн;

- № АТ-07200384 від 20.07.2016, сума боргу за якою складає 2696,16 грн;

- № АТ-08010178 від 01.08.2016, сума боргу за якою складає 592,42 грн;

- № АТ-08040197 від 04.08.2016, сума боргу за якою складає 1317,46 грн;

- № АТ-08260388 від 26.08.2016, сума боргу за якою складає 2594,44 грн;

- № АТ-08260385 від 26.08.2016, сума боргу за якою складає 1768,45 грн;

- № АТ-08260381 від 26.08.2016, сума боргу за якою складає 4236,50 грн;

- № АТ-08260379 від 26.08.2016, сума боргу за якою складає 964,44 грн;

- № АТ-08260387 від 26.08.2016, сума боргу за якою складає 2407,61 грн;

- № АТ-08260521 від 26.08.2016, сума боргу за якою складає 4674,41 грн;

- № АТ-08300131 від 30.08.2016, сума боргу за якою складає 1661,83 грн;

- № АТ-09010384 від 01.09.2016, сума боргу за якою складає 3239,50 грн;

- № АТ-10070366 від 07.10.2016, сума боргу за якою складає 3714,58 грн;

- № АТ-10070369 від 07.10.2016, сума боргу за якою складає 8415,20 грн;

- № АТ-10070416 від 07.10.2016, сума боргу за якою складає 172,56 грн;

- № АТ-10120292 від 12.10.2016, сума боргу за якою складає 594,01 грн;

- № АТ-11040395 від 04.11.2016, сума боргу за якою складає 13188,83 грн;

- № АТ-11250499 від 25.11.2016, сума боргу за якою складає 3111,72 грн;

- № АТ-12280157 від 28.12.2016, сума боргу за якою складає 11043,20 грн;

- № АТ-01230388 від 23.01.2017, сума боргу за якою складає 1831,36 грн;

- № АТ-012300389 від 23.01.2017, сума боргу за якою складає 1224,71 грн;

- № АТ-01270375 від 27.01.2017, сума боргу за якою складає 2197,55 грн;

- № АТ-01310461 від 31.01.2017, сума боргу за якою складає 5572,70 грн;

- № АТ-02010379 від 01.02.2017, сума боргу за якою складає 466,13 грн;

- № АТ-02070374 від 07.02.2017, сума боргу за якою складає 627,41 грн;

- № АТ-02090437 від 09.02.2017, сума боргу за якою складає 5270,82 грн;

- № АТ-02100383 від 10.02.2017, сума боргу за якою складає 4557 грн;

- № АТ-02200537 від 20.02.2017, сума боргу за якою складає 5404,36 грн;

- № АТ-03130101 від 13.03.2017, сума боргу за якою складає 482,05 грн.

Видаткові накладні (копії яких наявні в матеріалах справи) підписані представниками сторін без заперечень та зауважень, зокрема, щодо кількості та якості продукції. Крім того, зазначені видаткові накладні містять посилання саме на умови договору про поставку товару ОС/ОП № 152 від 14.10.2013.

Як вірно вказав суд першої інстанції, внаслідок укладення договору між сторонами правочину склалися господарські правовідносини, а також, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до пунктів 12.1, 12.2 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2013. В разі, якщо за 15 днів до закінчення строку дії договору жодна сторона не виявить бажання розірвати його дію, при відсутності у сторін взаємних претензій до виконання договірних зобов`язань, дія договору продовжується на невизначений строк.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що на виконання умов договору позивачем у період з 23.03.2016 по 13.03.2017 було поставлено товар згідно видаткових накладних на загальну суму 254 207,13 грн. При цьому, враховуючи положення п. 5.3 договору в частині зобов`язання відповідача перерахувати на поточний рахунок постачальника вартість поставленого товару протягом 30 календарних днів з дати, вказаної у накладній, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що обов`язок покупця з оплати отриманого ним товару по кожній окремій накладній є таким, що настав.

Разом з цим, жодних доказів того, що відповідачем були здійснені платежі в рахунок погашення основної заборгованості у сумі 254 207,13 грн до моменту звернення позивача з даним позовом до суду (тобто до 01.02.2019) матеріали справи не містять, а тому, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт існування заборгованості відповідача за договором по видатковим накладним за період з 23.03.2016 по 13.03.2017 на суму 254 207,13 грн є доведеним та обґрунтованим.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, після звернення позивача до суду з позовом у даній справі, відповідач здійснював часткові оплати спірної заборгованості, загальна сума яких на момент ухвалення рішення суду склала 112815,96 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, наявними у матеріалах справи. При цьому, факт погашення спірної заборгованості на суму 112 815,96 грн підтверджено також і позивачем.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

За таких обставин, враховуючи сплату відповідачем грошових коштів у розмірі 112 815,96 грн в якості погашення спірної заборгованості після звернення позивача з позовом до суду, колегія суддів вважає правомірним висновок суду щодо закриття провадження у справі № 910/1170/19 в частині стягнення з відповідача на користь позивача вищезазначеної частини основного боргу, у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами на підставі пункту 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки, на час розгляду справи у суді першої інстанції залишилася не сплаченою відповідачем заборгованість у розмірі 141391,17 грн, яка є доведеною та не спростованою, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 141391,17 грн основного боргу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції відповідачем не було подано належних та переконливих доказів на заперечення заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі відповідача на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 30.09.2019, прийняте після повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв`язку з правильним застосуванням норм матеріального права, є таким що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТ Віжн Прінт» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 30.09.2019 - залишити без змін. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТ Віжн Прінт» про закриття провадження слід відмовити.

Надані скаржником платіжні доручення № 124 від 27.02.2020 на суму 4510,96 грн, № 120 від 26.02.2020 на суму 41616,80 грн, № 121 від 26.02.2020 на суму 36404,46 грн, № 122 від 26.02.2020 на суму 3085,91 грн, № 123 від 27.02.2020 на суму 48975,63 грн, № 174 від 17.03.2020 на суму 3813,11 грн з призначенням платежу за оплату судового збору згідно рішення суду від 30.09.2019 у даній справі та платіжне доручення № 167 від 13.03.2020 на суму 6797,41 грн з призначенням платежу доплата заборгованості згідно рішення суду від 30.09.2019 у даній справі (рахунки № АТ-74167, № АТ-74902 за 01.2017.), як на підтвердження відсутності заборгованості у даній справі, можуть бути пред`явлені до виконавчої служби у разі відкритті виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду у даній справі.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТ Віжн Прінт» про закриття провадження відмовити.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТ Віжн Прінт» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 у справі №910/1170/19 залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 у справі №910/1170/19 залишити без змін.

4. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «АНТ Віжн Прінт».

5. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2019 у справі №910/1170/19.

6. Матеріали справи №910/1170/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 02.07.2020

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Я. Дикунська

Є.Ю. Шаптала