ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2020 р. м.Київ Справа№ 910/18822/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Тищенко О.В.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Цибульського Р.М.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 25.06.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м.Києві

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 02.03.2020 (повний текст складено 02.03.2020)

про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову

у справі №910/18822/19 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у

м.Києві

до Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду

спеціального призначення "Спецжитлофонд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спор, на стороні відповідача -

Приватне акціонерне товариство "Холдингова Компанія "Київміськбуд"

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Аста»

про розірвання договору

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" про розірвання Договору № 1 від 15.08.2016 року "Про реалізацію проекту будівництва пожежного депо та житлового будинку в Солом`янському районі м. Києва".

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для розірвання Договору № 1 від 15.08.2016 року "Про реалізацію проекту будівництва пожежного депо та житлового будинку в Солом`янському районі м. Києва".

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 відмовлено у задоволенні заяви Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій про забезпечення позову шляхом заборони Комунальному підприємству з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" (04071, м.Київ, ВУЛИЦЯ ОБОЛОНСЬКА, будинок 34, ідентифікаційний код юридичної особи 31454734) та/або будь-яким іншим особам вчиняти дії з будівництва пожежного депо та об`єкта, інших споруд (в тому числі проведення інженерної підготовки території та фінансування будівництва пожежного депо та об`єкта, інших споруд) на земельній ділянці площею 0,480 га (кадастровий номер земельної ділянки :72:236:0007), яка розташована на вул. Петра Радченка, 27 у Солом`янському районі м. Києва, або інше використання земельної ділянки.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем на підставі належних, достатніх, достовірних та вірогідних доказів у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України не доведено існування фактичних обставин, які б безумовно свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить або унеможливить виконання судового рішення у справі; порушить або істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не подано жодних доказів, що підтверджують його доводи про майбутнє ухилення відповідача від виконання судового рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з постановленою ухвалою, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м.Києві звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2020, заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій про забезпечення позову задовольнити, вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Комунальному підприємству з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" (04071, м.Київ, ВУЛИЦЯ ОБОЛОНСЬКА, будинок 34, ідентифікаційний код юридичної особи 31454734) та/або будь-яким іншим особам вчиняти дії з будівництва пожежного депо та об`єкта, інших споруд (в тому числі проведення інженерної підготовки території та фінансування будівництва пожежного депо та об`єкта, інших споруд) на земельній ділянці площею 0,480 га (кадастровий номер земельної ділянки :72:236:0007), яка розташована на вул. Петра Радченка, 27 у Солом`янському районі м. Києва, або інше використання земельної ділянки.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при постановленні ухвали порушено норми матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції була прийнята при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Скаржник посилався на те, що судом першої інстанції при розгляді відповідної заяви не було враховано тих обставин, що відповідач з метою незадоволення позову або з метою стягнення з Позивача коштів для покриття нібито своїх збитків та витрат, може, для створення видимості, розпочати активні будівельні роботи та/або заключати договори з організаціями на фінансування таких робіт, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду у даному спорі про розірвання відповідного договору. При цьому, відповідач в силу пункту 7.6 договору наділений повноваженнями щодо початку виконання будівельних робіт.

Крім того, 09.06.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли додаткові пояснення по суті поданої апеляційної скарги разом з доданими документами які прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду.

Короткий зміст відзиву Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" на апеляційну скаргу

05.06.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на приписи ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, і в якому відповідач просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, третя особа вказувала про відсутність обумовлених ст. 136 Господарського процесуального кодексу України підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а також недоведеність скаржником своїх доводів щодо підстав вжиття таких заходів з огляду на приписи ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст відзиву Приватного акціонерного товариства "Холдингова Компанія "Київміськбуд" на апеляційну скаргу

20.05.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Холдингова Компанія "Київміськбуд" надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на приписи ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, і в якому третя особа просила суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, третя особа вказувала про відсутність обумовлених ст. 136 Господарського процесуального кодексу України підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а також недоведеність скаржником своїх доводів щодо підстав вжиття таких заходів з огляду на приписи ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.

10.06.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Холдингова Компанія "Київміськбуд"надійшли додаткові пояснення по суті апеляційної скарги, в яких додатково наголошується на відсутності правових підстав для вжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову , а також їх невідповідності як умовам договору, так і приписам процесуального закону (ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м.Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі №910/18822/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Станіка С.Р., судді: Тищенко О.В., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2020 апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м.Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі №910/18822/19 - залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, а саме: подати до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

04.05.2020 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання №7101-2524/012 від 30.04.2020 (вх.№09.1-13/8459/20 від 04.05.2020) до якого долучено оригінал платіжного доручення №159 від 11.03.2020 про сплату судового збору в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2020 поновлено скаржнику пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі №910/18822/19, відкрито апеляційне провадження у справі №910/18822/19 за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м.Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2020, розгляд апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу призначено у відкритому судовому засіданні на 28.05.2020, встановлено учасникам справи процесуальний строк щодо подання відзивів, заяв та клопотань, а також зупинено дію оскаржуваної ухвали.

Ухвала суду апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження направлена учасникам спору за адресами їх місцезнаходження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2020 розгляд справи відкладено до 11.06.2020, а в судовому засіданні 11.06.2020 оголошено перерву до 25.06.2020.

Відповідно до пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

З урахуванням наведеного, у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки процесуальний строк розгляду справи законодавчо продовжено на час дії карантину, а тому розгляд справи підлягає здійсненню у розумний строк з огляду на ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11, пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 25.06.2020 з`явились представники скаржника (позивача), відповідача, Приватного акціонерного товариства "Холдингова Компанія "Київміськбуд", а також ТОВ «Компанія «Аста», яким подано через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду клопотання про залучення вказаного товариства до участі у апеляційному розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача.

В судовому засіданні 25.06.2020 судом апеляційної інстанції поставлено на обговорення клопотання ТОВ «Компанія «Аста» про залучення вказаного товариства до участі у апеляційному розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаю.

Після заслуховування думок представників учасників справи щодо заявленого клопотання, суд апеляційної інстанції ухвалив задовольнити вказане клопотання та залучив ТОВ «Компанія «Аста» до участі у апеляційному розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, а також прийняв до розгляду письмові пояснення вказаної особи щодо спірних правовідносин в контексті оскарження ухвали суду першої інстанції від 02.03.2020.

Представник скаржника в судовому засіданні 25.06.2020 підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, а заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій про забезпечення позову задовольнити, вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Комунальному підприємству з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" (04071, м.Київ, ВУЛИЦЯ ОБОЛОНСЬКА, будинок 34, ідентифікаційний код юридичної особи 31454734) та/або будь-яким іншим особам вчиняти дії з будівництва пожежного депо та об`єкта, інших споруд (в тому числі проведення інженерної підготовки території та фінансування будівництва пожежного депо та об`єкта, інших споруд) на земельній ділянці площею 0,480 га (кадастровий номер земельної ділянки :72:236:0007), яка розташована на вул. Петра Радченка, 27 у Солом`янському районі м. Києва, або інше використання земельної ділянки.

Представник Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" в судовому засіданні 25.06.2020 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Представник Приватного акціонерного товариства "Холдингова Компанія "Київміськбуд" в судовому засіданні 25.06.2020 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Аста» в судовому засіданні 25.06.2020 надав пояснення по суті спору., в яких підтримав подані пояснення та просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, ТОВ «Компанія «Аста» у письмових поясненнях вказувала на те, що остання є користувачем земельної ділянки :72:236:0007), яка розташована на вул. Петра Радченка, 27 у Солом`янському районі м. Києва, на якій здійснюється відповідна забудова, і дозвільні документи щодо забудови вказаної земельної ділянки є чинними та ніким не оскаржуються, а користувач земельної ділянки жодним чином не заперечує її використання саме для забудови згідно умов укладеного договору № 1 від 15.08.2016 року "Про реалізацію проекту будівництва пожежного депо та житлового будинку в Солом`янському районі м. Києва".

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" про розірвання Договору № 1 від 15.08.2016 року "Про реалізацію проекту будівництва пожежного депо та житлового будинку в Солом`янському районі м. Києва".

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для розірвання Договору № 1 від 15.08.2016 року "Про реалізацію проекту будівництва пожежного депо та житлового будинку в Солом`янському районі м. Києва".

Позивачем до суду першої інстанції подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив забезпечити позов шляхом заборони Комунальному підприємству з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" (04071, м.Київ, ВУЛИЦЯ ОБОЛОНСЬКА, будинок 34, ідентифікаційний код юридичної особи 31454734) та/або будь-яким іншим особам вчиняти дії з будівництва пожежного депо та об`єкта, інших споруд (в тому числі проведення інженерної підготовки території та фінансування будівництва пожежного депо та об`єкта, інших споруд) на земельній ділянці площею 0,480 га (кадастровий номер земельної ділянки :72:236:0007), яка розташована на вул. Петра Радченка, 27 у Солом`янському районі м. Києва, або інше використання земельної ділянки.

Заява про вжиття заходів до забезпечення позову вмотивована припущенням, що відповідач з метою незадоволення позову або з метою стягнення з Позивача коштів для покриття нібито своїх збитків та витрат, може, для створення видимості, розпочати активні будівельні роботи та/або заключати договори з організаціями на фінансування таких робіт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 відмовлено у задоволенні заяви Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій про забезпечення позову шляхом заборони Комунальному підприємству з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" (04071, м.Київ, ВУЛИЦЯ ОБОЛОНСЬКА, будинок 34, ідентифікаційний код юридичної особи 31454734) та/або будь-яким іншим особам вчиняти дії з будівництва пожежного депо та об`єкта, інших споруд (в тому числі проведення інженерної підготовки території та фінансування будівництва пожежного депо та об`єкта, інших споруд) на земельній ділянці площею 0,480 га (кадастровий номер земельної ділянки :72:236:0007), яка розташована на вул. Петра Радченка, 27 у Солом`янському районі м. Києва, або інше використання земельної ділянки.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем на підставі належних, достатніх, достовірних та вірогідних доказів у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України не доведено існування фактичних обставин, які б безумовно свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить або унеможливить виконання судового рішення у справі; порушить або істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Пунктом 4 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову.

Згідно з ч. 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи п вилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову, який передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011р. №4-рп/2011). Зокрема інститут забезпечення позову сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України (Рішення Конституційного Суду України від 16.06.2011р. №5-рп/2011).

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За пунктом 1 частини 1 статті 137 вказаного Кодексу до заходів забезпечення позову віднесено накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України , суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного до предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у поданій заяві про забезпечення позову заявник не навів належних доводів, які б свідчили про наявність зв`язку між запропонованим ним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, зокрема, не обґрунтував доцільність вжиття таких заходів та адекватність обраного виду забезпечення позову вимогам його позовної заяви.

Як зазначалось вище, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Як встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, заява про вжиття заходів до забезпечення позову вмотивована припущенням, що відповідач з метою незадоволення позову або з метою стягнення з позивача коштів для покриття нібито своїх збитків та витрат, може, для створення видимості, розпочати активні будівельні роботи та/або заключати договори з організаціями на фінансування таких робіт.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. В силу приписів ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", судам при здійсненні судочинства необхідно застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту мас бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Статтею 129-1 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ГПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до статті 136 ГПК України Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові №6-605цс16 від 25.05.2016, в якій, зокрема, Верховний Суд України вказав, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Також, у постанові Верховного Суду України №6-2552цс16 від 18.01.2017 зазначається, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявником не додано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, оскільки саме лише припущення в заяві на можливість вчинення відповідачем активних дій, спрямованих на створення видимості виконання зобов`язання за договором, позов про розірвання якого розглядається судом, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

Проте, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду заяви, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено жодними належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на викладене, ні матеріали позовної заяви, ні матеріали апеляційної скарги, які і подані додатково документи скаржником, не містять будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також не містять даних про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів забезпечення позову.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує і те, що вимога позивача про розірвання укладеного з відповідачем договору № 1 від 15.08.2016 року "Про реалізацію проекту будівництва пожежного депо та житлового будинку в Солом`янському районі м. Києва", мотивована істотним порушенням останнім умов даного договору, і позивач обґрунтовує заяву про вжиття заходів забезпечення позову саме тим, що відповідач може розпочати певні активні дії на виконання даного договору. Проте, виконання стороною своїх зобов`язань за певним господарським договором не може бути підставою для висновку стосовно належності або неналежності поведінки такої особи в рамках правовідносин за договором на стадії розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, а має оцінюватись судом виключно під час розгляду справи по суті, що обгрунтовано прийнято до уваги і судом першої інстанції при відмові заявнику у вжиті обраних ним заходів забезпечення позову.

Також, суд апеляційної інстанції приймає до уваги пояснення ТОВ «Компанія «Аста» про те, що вказане товариство є користувачем земельної ділянки :72:236:0007, яка розташована на вул. Петра Радченка, 27 у Солом`янському районі м. Києва згідно договору оренди від 06.04.2018, зі строком дії - 4 роки, і на вказаній земельній ділянці здійснюється відповідна забудова, і дозвільні документи щодо забудови вказаної земельної ділянки є чинними та ніким не оскаржуються, а користувач земельної ділянки жодним чином не заперечує її використання саме для забудови згідно умов укладеного договору № 1 від 15.08.2016 року "Про реалізацію проекту будівництва пожежного депо та житлового будинку в Солом`янському районі м. Києва".

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій про забезпечення позову шляхом заборони Комунальному підприємству з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" (04071, м.Київ, ВУЛИЦЯ ОБОЛОНСЬКА, будинок 34, ідентифікаційний код юридичної особи 31454734) та/або будь-яким іншим особам вчиняти дії з будівництва пожежного депо та об`єкта, інших споруд (в тому числі проведення інженерної підготовки території та фінансування будівництва пожежного депо та об`єкта, інших споруд) на земельній ділянці площею 0,480 га (кадастровий номер земельної ділянки :72:236:0007), яка розташована на вул. Петра Радченка, 27 у Солом`янському районі м. Києва, або інше використання земельної ділянки - не є законною та обгрунтованою, не була доведена належими та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягає, про що судом першої інстанції обгрунтовано постановлено ухвалу про відмову у задоволенні наведеної заяви.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, ухвала суду першої інстанції постановлена з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі № 910/18822/19.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м.Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі №910/18822/19 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі №910/18822/19- залишити без змін.

3. Поновити дію ухвали Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі №910/18822/19.

4. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м.Києві.

5. Матеріали оскарження № 910/18822/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови: 02.07.2020.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.В. Тищенко

С.Я. Дикунська