ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"01" липня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/443/20

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Прижбило О.В.,

розглядаючи справу №916/443/20

за позовом: Фізичної особи підприємця Влаєва Сергія Петровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Державного підприємства "Дослідне господарство імені М.І.Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (вулиця Свободи, будинок 15, село Прямобалка, Арцизький район, Одеська область, 68440, ),

про стягнення 348324,64 грн.

Представники сторін:

Від позивача - Гофман О.Р.;

Від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Влаєв Сергій Петрович звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство імені М.І.Кутузова ОДСДС Національної академії аграрних наук України" про стягнення 348324,64 грн.

Ухвалою від 24.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визнано справу малозначною та постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 23.03.2020, запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду.

05.03.2020 відповідачем було отримано ухвалу суду від 24.02.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (вх.№12811/20 від 20.03.2020).

Ухвалою від 20.03.2020 судове засідання з розгляду справи по суті було перенесено на 22.04.2020 у зв`язку із введенням на всій території України карантинних заходів.

21.04.2020 від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантину (вх.№2870/20).

22.04.2020 представники сторін у судове засідання не з`явились, ухвалою від 22.04.2020 постановлено повідомити учасників справи про дату, час та місце судового засідання додатково після скасування обмежувальних протиепідемічних заходів, роз`яснено сторонам право на звернення до суду із клопотаннями та заявами, розгляд яких не потребує проведення судового засідання за участю учасників справи, а також із заявами про розгляд справи за їх відсутності, рекомендувавши на період карантинних заходів всі необхідні документи надавати суду в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі "Електронний суд", поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку.

04.06.2020 ухвалою суду було призначено судове засідання на 01.07.2020, повідомлено сторін шляхом направлення ухвали суду.

01.07.2020 у судовому засіданні представником позивача було заявлено про надання розрахунку судових витрат після винесення рішення по справі.

01.07.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування позову позивач посилається на укладення 15.09.2018 договору про надання послуг по збиранню врожаю 2018 №15/9, надання відповідачеві послуг на загальну суму 344250,00 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт, вказує, що відповідач виконав свої зобов`язання частково, сплативши 80000,00 грн. Просить стягнути 264250,00 грн. заборгованості, 47434,62 грн. пені, 24762,78 грн. інфляційних втрат, відсотків річних у розмірі 11 877,24 грн., витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, явку представника сторін у судові засідання не забезпечив, жодних заяви чи клопотань не надходило. Про розгляд справи повідомлявся неодноразово та кожного разу отримував поштову кореспонденцію.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

15.09.2018 між Фізичною особою - підприємцем Влаєвим Сергієм Петровичем (Виконавець) та Державним підприємством "Дослідне господарство імені М.І.Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (Замовник) було укладено Договір про надання послуг по збиранню врожаю 2018 року (далі - Договір).

Предметом Договору відповідно до п.1.1. є надання послуг по збиранню врожаю зернових та технічних культур на площах замовника в обсязі та на умовах, визначених цим Договором. Назва культури - кукурудза, площа - 450 га, розцінка - 850,00 грн/га, сума - 382500,00 грн. П.1.2. Договору встановлено, що орієнтована суму Договору - 382500,00 грн. На момент виконання Договору ціна може підлягати коригуванню, про що складається Додаткова угода.

П.4.1. Договору встановлено, що вартість послуг визначається Сторонами за фактом їх надання за наслідками кожного календарного місяця і фіксується в актах про надані послуги. Згідно з п.4.2. Договору Акт про надані послуги підписується Сторонами до числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги.

Відповідно до п.4.3. Договору Замовник зобов`язаний оплатити визначену в акті про надані послуги вартість послуг у строк з моменту підписання такого акта.

06.10.2018 між сторонами було відписано Акт виконаних робіт, відповідно до якого були надані послуги збирання врожаю: кукурудзи на 405,00 га за ціною 850,00 грн. загальною вартістю 344250,00 грн. В акті зазначено, що послуги надані Виконавцем у визначений термін і в повному обсязі, а також вказано, що даний акт є підставою для віднесення на виробничі затрати використаних ПММ та основою для розрахунків з Виконавцем за надані послуги, порядок яких зазначений у Договорі.

Позивачем зазначено, та матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було сплачено 30000,00 грн. 19.12.2018 (довідка про надходження коштів від 31.01.2020 - а.с.15-16), а також 50000,00 грн. 05.07.2019 (довідка про надходження коштів від 31.01.2020 - а.с.17-18).

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

П.1 ст.202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що в порушення прийнятих на себе зобов`язань відповідач своєчасно не розраховувався за надані послуги у повному обсязі.

У зв`язку із зазначеним, суд доходить висновку про обґрунтованість вимоги про стягнення з відповідача 264250,00 грн. заборгованості.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 ГК України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п.5.3. Договору за недотримання строків оплати наданих послуг, визначених у п.4.3. цього Договору, Замовник оплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Судом перевірено розрахунок пені, наданий позивачем, та встановлено, що позивачем неправильно визначено період нарахування з 06.10.2018 по 06.04.2019.

Відповідно до ч.1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Акт виконаних робіт підписаний сторонами 06.10.2018, тому прострочення починається з наступного дня - 07.10.2018, а період нарахування закінчується у відповідності до вимог ч.6 ст. 232 ГК України, 06.04.2019.

Судом здійснено перерахунок пені у межах вказаного строку з 07.10.2018 по 06.04.2019 та встановлено, що розмір пені становить 47434,68 грн.

Водночас, відповідно до ч.2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, тому суд доходить висновку про стягнення з відповідача 47434,62 грн. пені, тобто, у розмірі, заявленому позивачем.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3%, суд встановив, що позивач здійснив нарахування річних на суму боргу з врахуванням інфляційного збільшення, проте, за змістом статті 625 ЦК України встановлений обов`язок боржника сплатити відсотки річних саме від простроченої суми, і не передбачено можливість враховувати інфляційні втрати при нарахуванні відсотків річних.

Здійснивши перерахунок відсотків річних, суд встановив, що в межах заявленого періоду стягненню підлягає 10859,59 грн.

Щодо інфляційних втрат суд зазначає, що позивачем було неправильно здійснено їх розрахунок.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Водночас, позивачем не враховано індекси інфляції за періоди, де вони становили менше одиниці. Судом здійснено власний розрахунок інфляційних та встановлено, що в межах заявленого періоду стягненню підлягають інфляційні втрати у розмірі 21282,10 грн.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 16, 202, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 626ЦК України, ст.ст. 175, 193, 230, 232, 343 ГК України, ст.ст. 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи підприємця Влаєва Сергія Петровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства "Дослідне господарство імені М.І.Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (вулиця Свободи, будинок 15, село Прямобалка, Арцизький район, Одеська область, 68440, ) про стягнення 348324,64 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство імені М.І.Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (вулиця Свободи, будинок 15, село Прямобалка, Арцизький район, Одеська область, 68440, ) на користь Фізичної особи підприємця Влаєва Сергія Петровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 264250,00 грн. заборгованості, 47434,62 грн. пені, 10859,59 грн. відсотків річних, 21282,10 грн. інфляційних втрат, 5157,40 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту з урахуванням положень п.4 розділу Х ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошені в судовому засіданні 01.07.2020. Повний текст рішення складений та підписаний 06 липня 2020 р.

Суддя Р.В. Волков