РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/283/20
Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., здійснив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Творець, вул. Носівський шлях, 52-а, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Крок-2014, вул. Соборності, 27, м. Бахмач, Чернігівська область, 16500,

про стягнення 70 845,62 грн

без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Творець звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом, в якому просить стягнути 70 845,62 грн з Товариства з обмеженою відповідальністю Крок-2014, з яких 56 000,00 грн основного боргу, 10 225,60 грн інфляційних нарахувань та 4620,02 грн трьох відсотків річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі №4 від 20.04.2017.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2020 справа № 927/283/20 передана на розгляд судді Фесюрі М.В.

Ухвалою суду від 06.04.20 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено строк для подання відзиву на позов у відповідності до п.4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

Приписами ст. 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або, якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 06.04.20, направлена на адресу відповідача, вручена останньому 09.04.20, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 887. Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні.

Крім того, ухвалою суду 09.06.20, враховуючи необхідність забезпечення прав осіб на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), встановлені строки карантину, визначені Кабінетом Міністрів України, послаблення останнього, зокрема в частині відновлення роботи адвокатів, з метою забезпечення стабільного здійснення судочинства, суд дійшов висновку про необхідність встановлення відповідачу не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем; одночасно надіслати (надати) позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, а докази такого направлення надати суду до початку судового засідання. Зазначена ухвала від 09.06.20, була направлена на адресу відповідача та вручена останньому 11.06.20, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 720. Таким чином, останнім днем подання відзиву на позов, відповідно до встановленого ухвалою суду від 09.06.20 строку на його подання, є 26.06.20.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Частиною 3 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч. 1 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Поважних причин пропущення встановленого для подання відзиву строку відповідачем не наведено.

Оскільки відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористався, за таких обставин, рішення приймається за наявними матеріалами справи, на підставі ч.2 ст.178 ГПК України.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд встановив.

20 квітня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Творець" (далі Сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Крок-2014" (далі Сторона-2) укладено договір №4 про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Сторона-1 надає Стороні-2 безвідсоткову фінансову допомогу на зворотній основі (надалі іменується Допомога), Сторона-2 зобов`язується повернути її в термін, визначений цим Договором.

Розмір допомоги за цим Договором становить 26 000,00 грн (п.1.2. Договору).

Нарахування відсотків на суму Допомоги за цим Договором не проводиться (п. 2.2. Договору).

Сторона-1 зобов`язується надати Допомогу протягом трьох календарних днів з моменту підписання даного Договору (п. 3.1. Договору).

Допомога надається шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Сторони-2, зазначений в реквізитах Сторони-2 цього Договору (п. 3.2. Договору).

Згідно умов п. 4.1. Договору, Сторона-2 повинна повернути надану Стороною-1 безвідсоткову зворотну фінансову допомогу до 30.06.17.

Сторона-2 зобов`язується повернути допомогу в розмірі вказаному у п. 2.1. цього Договору, у строки, встановлені п. 4.1. Договору (п.5.1. Договору).

Повернення Допомоги відбувається шляхом перерахування коштів на банківська рахунок Сторони-1, зазначений в реквізитах Сторони-1 цього Договору (п.5.2. Договору).

Допомога вважається поверненою з моменту зарахування коштів на банківський: рахунок Сторони-1 (п.5.3. Договору).

Усі розбіжності, що можуть виникнути між Сторонами, з питань пов`язаних із цим Договором, Сторони вирішуватимуть шляхом переговорів (п. 6.1. Договору).

Цей Договір вважається укладеним з моменту підписання Сторонами, але не раніше моменту надання Допомоги (п.7.1. Договору).

Відповідно до п.7.2. Договору, цей Договір діє до повного виконання Сторонами своїх обов`язків.

Цей Договір складено у двох автентичних екземплярах по одному екземпляру для кожної Сторони, обидва екземпляра мають однакову юридичну силу (п.8.1. Договору).

Згідно з п. 8.2. Договору, усі зміни та доповнення до даного Договору мають силу тільки тоді, якщо вони зроблені в письмовій формі і підписані обома Сторонами.

У випадках, не передбачених цим Договором, Сторони керуються чинним законодавством України (п. 8.3. Договору).

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю Творець перерахувало відповідачу 21.04.17 10 000,00 грн згідно платіжного доручення №32 від 21.04.17, 27.04.20 - 16 000,00 грн згідно платіжного доручення №44 від 27.04.17.

Крім того, як вказує позивач, на виконання зазначеного договору від 20.04.20 за №4, незважаючи на те, що відповідно до п.1.2. Договору, розмір допомоги за цим Договором становить 26000,00 грн, фактично позика за цим договором була надана у розмірі 56000,00 грн, на підтвердження позивачем надано копію платіжного доручення №25 від 20.04.17 про перерахування на рахунок відповідача 30 000,00 грн з призначенням платежу: безвідсоткова поворотна фінансова допомога по договору №4 від 20.04.17, та з приводу цього позивачем зазначено, що оскільки відповідачем здійснено прийняття позики на загальну суму 56 000,00 грн без зауважень та заперечень, останній повинен повернути зазначену суму у передбачений договором строк. Таким чином, як вказує позивач, на виконання умов договору від 20.04.17 за №4, відповідачу було перераховано загалом 56000,00 грн.

Про належне виконання позивачем умов договору щодо надання фінансової підтримки свідчить також відсутність зі сторони відповідача повідомлень та заперечень стосовно належного виконання ТОВ Творець власних договірних зобов`язань.

Натомість, як зауважує позивач, відповідач свої обов`язки в частині своєчасного повернення суми фінансової допомоги у погоджений сторонами строк не виконав.

З огляду на неналежне виконання відповідачем власних договірних зобов`язань, позивач просить суд стягнути з відповідача, 56 000,00 грн заборгованості з фінансової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами у справі укладений договір, який за своїм змістом та правовою природою є договором позики, з огляду на те, що основною ознакою цього договору є надання поворотної фінансової допомоги, яка підлягає поверненню у визначений договором строк.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №906/408/17, від 12.06.2019 у справі №910/7047/18.

Суд враховує, що Господарський кодекс України та Цивільний кодекс України не містять визначення зворотної фінансової допомоги.

Відповідно до п. 14.1.257 ч. 1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних). Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення;

За приписами 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позика) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно умов п. 4.1. Договору, Сторона-2 повинна повернути надану Стороною-1 безвідсоткову зворотну фінансову допомогу до 30.06.17.

Сторона-2 зобов`язується повернути допомогу в розмірі вказаному у п. 2.1. цього Договору, у строки, встановлені п. 4.1. Договору (п.5.1. Договору).

З наведеного, підписання відповідачем договору без будь-яких зауважень чи заперечень щодо його умов свідчить про погодження відповідача із вказаним правочином та законодавчими вимогами стосовно викладених у ньому положень, що, з урахуванням обставин отримання відповідачем фінансової допомоги, породжує для відповідача обов`язок по поверненню отриманих коштів у визначені договором строки, а саме до 30.06.17.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Проаналізувавши норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, господарський суд дійшов висновку, що між сторонами виникли господарські правовідносини, які повинні регулюватися різними нормами права, зокрема, що стосується підстав виникнення суми боргу у розмірі 26 000,00 грн, які отримані та не своєчасно повернуті Відповідачем, слід керуватися нормами права, що випливають з правовідносин з виконання договору позики.

Що ж стосується грошових коштів, у розмірі 30 000,00 грн., які перераховані позивачем відповідачу платіжними дорученнями №25 від 20.04.17 та №32 від 21.04.17 із призначенням платежу - безвідсоткова поворотна фінансова допомога згідно договору №4 від 20.04.17, понад суми визначеної Договором №4 від 20.04.17, суд не розцінює як кошти, що перераховані на виконання Договору №4 про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі від 20.04.17, та не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, з огляду на відсутність попередньої згоди відповідача на таке перерахування (обміну листами, телефонограмами та підписання договору позики).

За таких обставин, оскільки відповідач взяті на себе за договором та законом грошові зобов`язання не виконав, надану фінансову допомогу не повернув, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 56 000,00 грн заборгованості підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 26 000,00 грн як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Стосовно вимоги позивача про стягнення 30 000,00 грн заборгованості, перерахованої понад суми, передбаченої Договором від 20.04.17 №4 про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині, з підстав, викладених вище. Одночасно суд вважає за необхідне вказати, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з вимогою про повернення відповідачем безпідставно набутого майна (залишку перерахованих коштів в сумі 30 000,00 грн), в порядку передбаченому ст. 1212 ЦК України.

Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача 10 225,60 грн інфляційних втрат та 4620,02 грн 3% річних, нарахованих з 01.07.17 по 30.03.20 на суму 56 000,00 грн основного боргу.

Згідно з ч. 1, 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже при нарахуванні інфляційних та річних основними складовими частинами нарахування є сума заборгованості, період заборгованості та розмір процентів та коефіцієнтів, які діють у такий період.

Судом перевірено правильність виконаних позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.07.17 по 30.03.20 (а.с. 6-7), та встановлено.

Враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення боргу підлягають задоволенню частково у розмірі 26000,00 грн, внаслідок чого, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 10 225,60 грн та 3% річних в сумі 4 620,02 грн підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, здійснивши власний арифметичний розрахунок, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в розмірі 33 139, 61 грн., з яких: 26 000 грн. боргу, 2145,01 грн. 3% річних, 4994,60 грн. інфляційних втрат.

Вимога про стягнення 5231,00 грн. інфляційних втрат та 2475,01 грн - 3% річних не підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Відповідач доказів, які спростували б викладені обставини, не надав.

За таких обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду вищевикладене, враховуючи часткове задоволення позовних вимог судом, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 983,26 грн судового збору

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крок-2014", (вул. Соборності, 27, м. Бахмач, Чернігівська область, 16500, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Творець (вул. Носівський шлях, 52-а, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, ) 26 000 грн заборгованості, 4994,60 грн інфляційних втрат та 2145,01 грн - 3% річних, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 983,26 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3.В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/