УХВАЛА

07 липня 2020 року

м. Київ

справа № 912/3648/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В., за участю секретаря судового засідання Кравчук О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.07.2019 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 01.02.2018 у справі № 912/3648/17 за позовом Фізичної особи - підприємця Єремійчука Станіслава Петровича до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) Олександрійська районна державна адміністрація Кіровоградської області; 2) Щасливська сільська рада Олександрійського району Кіровоградської області, про визнання поновленим договору, визнання укладеною додаткової угоди,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Єремійчук Станіслав Петрович звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати поновленим на той же строк і на тих самих умовах договір оренди землі, а також визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі на умовах проекту додаткової угоди у редакції, викладеній у позовній заяві.

Позов мотивовано тим, що позивач у межах строку, передбаченого договором оренди, та у відповідності з вимогами ч.ч. 1 - 2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" звертався до відповідача з повідомленнями про намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, відповідно направлявши на адресу відповідача лист-повідомлення про поновлення спірного договору землі додавши до останнього також проект додаткової угоди з приведеними у відповідність до законодавства про оренду землі умовами, який залишений відповідачем без позитивної відповіді, оскільки останній заперечив проти поновлення договору оренди.

Позивач направив в порядку ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" відповідачу лист з вимогою укласти додаткову угоду до договору про оренду землі про його поновлення на той самий строк та на тих самих умовах разом з проектом відповідної додаткової угоди. Однак відповідач в установлений Законом строк не повідомив позивача про заперечення у поновленні договору оренди землі, при цьому направлену йому додаткову угоду не підписав.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 01.02.2018, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.07.2019, позов задоволено.

Визнаючи договір поновленим, а додаткову угоду укладеною, суди обох інстанцій виходили з того, що протягом одного місяця після закінчення строку договору відповідачем не направлено заперечення щодо поновлення договору оренди землі.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій стверджує про помилковість висновків судів та просить судові рішення скасувати, ухвалити нове - про відмову в позові.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.09.2019 відкрито та зупинено касаційне провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 320/5724/17.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.06.2020 поновлено провадження у справі та призначено касаційну скаргу до розгляду на 07.07.2020.

Під час розгляду касаційної скарги у даній справі колегією суддів встановлено, що Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 11.06.2020 передав справу № 159/5756/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстави, передбаченої ч. 3 ст. 403 ЦПК України.

Зазначену ухвалу мотивовано тим, що висновки про застосування ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду у складі Палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17 суперечать висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, провадження № 14-65цс18.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18) дійшла висновку про те, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Однак, у постанові від 10.09.2018 у справі № 920/739/17 Верховний Суд у складі Палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду вказав, що ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору). При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення, може мати прояв у "мовчазній згоді".

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі Палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, оскільки вони суперечать висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 01.07.2020 справу № 159/5756/18 прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на 01.09.2020.

Крім цього, ухвалою від 03.06.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду передав справу № 313/350/16-ц (провадження № 61-15623св18) на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважав за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові судової палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17.

Також колегією суддів встановлено, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебуває справа №378/596/16-ц, передана Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в порядку ч. 3 ст. 403 ЦПК України, з огляду на необхідність відступлення від правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, згідно з яким, вимога про визнання договорів оренди поновленими є неналежним способом захисту порушеного права орендаря.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, оскільки у даній справі позивач просив визнати поновленим на той же строк і на тих самих умовах договір оренди землі та визнати укладеною додаткову угоду до договору, і суди дійшли висновків про дотримання у даному випадку позивачем порядку поновлення договору оренди земельної ділянки та належності у даному випадку обраного ним способу захисту своїх прав, з метою дотримання єдності судової практики, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справ № 159/5756/18, № 313/350/16-ц та № 378/596/16-ц.

19.06.2020 скаржник звернувся до Верховного Суду із заявою про зупинення провадження у даній справі до перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №378/596/16-ц, яке підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 228, 229, 234, 235 ГПК України, Суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про зупинення провадження у справі задовольнити частково.

Зупинити провадження у справі № 912/3648/17 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справ № 159/5756/18, № 313/350/16-ц та № 378/596/16-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяМогил С.К.
Судді:Волковицька Н.О.
Случ О.В.