номер провадження справи 5/53/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 Справа № 908/754/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі Соколові А.А., розглянувши матеріали справи

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40, )

До відповідача: Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А, )

про стягнення 6 389,96 грн.

Без участі представників сторін

СУТНІСТЬ СПОРУ:

В провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа № 908/754/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" до Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" про стягнення 6 389,96 грн., в т.ч. 6 140,00 грн. страхового відшкодування з урахуванням суми франшизи у розмірі 1 000,00 грн. та 249 грн. пені за період з 13.01.2020 по 16.03.2020 включно.

Ухвалою суду від 21.04.2020 продовжені по справі № 908/754/20 процесуальні строки, передбачені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-ІХ від 30.03.2020 на двадцять два дні після закінчення шістдесятиденного строку з дня відкриття провадження у справі, тобто до 10.06.2020, оголошено перерву у судовому засіданні до 27.05.2020 о 10 год. 00 хв. без виклику (повідомлення) сторін. Запропоновано сторонам виконати вимоги ухвали суду від 20.03.2020. Ухвалою від 27.05.2020 продовжено процесуальний строк розгляду справи №908/754/20 по суті до 01.08.2020, оголошено перерву у судовому засіданні до 01.07.2020 без виклику (повідомлення) сторін, запропоновано сторонам надати суду відповідні документи.

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого 25.03.2020 відповідачем отримано ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 20.03.2020. Тобто, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи № 908/754/20.

Станом на 01.07.2020 документи запропоновані ухвалою від 20.03.2020 від відповідача до суду не надійшли.

13.04.2020 від Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" до Господарського суду Запорізької області надійшло клопотання 1090/17 від 10.04.2020 (вх. № 7483/08-08/20 від 13.04.2020), відповідно до якого позивач підтримав позовні вимоги та просить суд розгляд справи здійснити за відсутністю представника позивача за наявними в матеріалах справи документами.

У судовому засіданні 01.07.2020 судом прийнято вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Хід судового процесу фіксувався шляхом складання протоколу судового засідання, який долучений до матеріалів справи.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з позовної заяви, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 03.05.2018 між Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспортну «ДЛЯ СВОЇХ» серії 214-01 № 0033/000/18000037, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, експлуатацією і розпорядженням транспортним засобом, а саме: автомобіля «Audi A6» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 01.05.2019 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення двох транспортних засобів за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під управлінням ОСОБА_3 , в результаті чого було пошкоджено застрахований в ПрАТ «УПСК» автомобіль. Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2019 по справі № 761/22121/19, особою винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання ДТП, є водій ОСОБА_3 . Згідно з рахунком-фактурою № ТО-К-00052 від 14.06.2019 та умов договору страхування, ПрАТ «УПСК» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 7 140,00 грн. на підставі заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування від 19.05.2019 та страхового акту № КАСКО/033/000/19/0007 від 19.09.2019. Факт зазначеної сплати підтверджується платіжним дорученням № 2486 від 24.09.2019. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент настання страхової події була забезпечена в Приватному акціонерному товаристві "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" на підставі полісу серії НОМЕР_3 з лімітом відповідальності страховика за шкоду, завданої майну потерпілому в сумі 100 000,00 грн. та франшизою у розмірі 1 000,00 грн. Таким чином, до позивача у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди, завданої внаслідок зазначеної ДТП. 07.10.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією № 4330/17 про виплату страхового відшкодування, яка отримана відповідачем 11.10.2019. Однак відповідач оплату не здійснив. Отже, з урахуванням висновків викладених в акті № КАСКО/033/000/19/0007 від 19.09.2019 та франшизи, вартість страхового відшкодування становить 6 389,96 грн. У зв`язку з відсутністю оплати, позивачем нараховано пеню за період з 13.01.2020 по 16.03.2020 включно на суму 249,96 грн. Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті правової допомоги в розмірі 3 000,00 грн.

Станом на 01.07.2020 запропонований ухвалами суду від 20.03.2020, 31.03.2020, 21.04.2020 та від 27.05.2020 відзив на позовну заяву відповідач на адресу суду не надіслав, правами передбаченими ст. 42 ГПК України не скористався.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Надані до матеріалів справи докази дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 03.05.2018 між Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «ДЛЯ СВОЇХ» серії 214-01 № 0033/000/18000037, предметом якого є страхування транспортного засобу «Audi A6» (д.р.н. НОМЕР_1 ).

01.05.2019 о 12 год. 20 хв. у м. Києві по вул. Володимирській біля будинку № 15 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen Polo» (д.р.н. НОМЕР_2 ), яким керував водій ОСОБА_3 , та транспортного засобу «Audi A6» (д.р.н. НОМЕР_1 ), яким керувала водій ОСОБА_2 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Audi A6» (д.р.н. НОМЕР_1 ).

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2019 по справі № 761/22121/19, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 ПДР України та в діях водія ОСОБА_3 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначеною постановою Шевченківського районного суду м. Києва, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпА та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент настання страхової події була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" на підставі полісу серії АО НОМЕР_4 , яким передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого в сумі 100 000,00 грн. та франшизи у розмірі 1 000,00 грн.

Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Так, положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку, страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Audi A6» (д.р.н. НОМЕР_1 ), становить 7 140,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи рахунком-фактурою № ТО-К-00052 від 14.06.2019, актом огляду транспортного засобу від 03.05.2019.

Як вбачається із матеріалів справи, 19.09.2020 позивачем складено страховий акт № КАСКО/033/000/19/0007 та розрахунок суми страхового відшкодування, згідно якого розмір страхового відшкодування складає 7 140,00 грн.

Відповідно до зазначеного вище страхового акту, позивачем виплачено страхове відшкодування у розмірі 7 140,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2486 від 24.09.2019.

07.10.2019 позивачем на адресу відповідача надіслано претензія (заяву) про відшкодування завданої майнової шкоди № 4330/17 на суму 7 140,00 грн. Проте, вказана претензія залишилась без відповіді та задоволення. Враховуючи суму франшизи, яка передбачено полісом АО/3167635 , розмір страхового відшкодування складає 6 140,00 грн.

У зв`язку з відсутністю виплати страхового відшкодування, керуючись ст.ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ»), позивач нарахував відповідачу пеню за період з 13.01.2020 по 16.03.2020 у розмірі 249,96 грн. з урахуванням вимог ст. 36.2. ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ».

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи № 908/754/20, суд при прийнятті рішення враховує наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Polo» (д.р.н. НОМЕР_2 ), яким керував водій ОСОБА_3 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" на підставі полісу серії АО / 3167635.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За таких обставин, у зв`язку із настанням страхового випадку - пошкодженням автомобіля «Audi A6» (д.р.н. НОМЕР_1 ), у відповідача виник обов`язок відшкодувати останньому витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом, вартість страхового відшкодування автомобіля «Audi A6» (д.р.н. НОМЕР_1 ), яким керувала ОСОБА_1 в сумі 7 140,00 грн. було сплачено Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного транспорту «ДЛЯ СВОЇХ» серії 214-01 № 033/000/18000037 від 03.05.2018 та заяви про виплату страхового відшкодування від 19.09.2019, що підтверджується страховим актом № КАСКО/033/000/19/0007 від 19.09.2019, рахунком-фактурою № ТО-К-00052 від 14.06.2019 та платіжним дорученням № 2486 від 24.09.2019 на суму 7 140,00 грн.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Враховуючи вищенаведене та з огляду на те, що позивач виплатив ОСОБА_1 , яка є власником пошкодженого транспортного засобу, страхове відшкодування застрахованого автомобіля Audi A6» (д.р.н. НОМЕР_1 ) у розмірі 6 140,00 грн. з урахуванням франшизи на суму 1 000,00 грн., у нього виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА».

З матеріалів справи вбачається, що позивач направив на адресу відповідача претензію (заяву) про виплату страхового відшкодування № 4330/17 від 07.10.2019 в розмірі 7 140,00 грн., однак відповідач оплату не здійснив, відповіді на претензію не надіслав.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2018 у справі №910/7449/17 зазначено, що в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статі 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

Крім того, відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Отже, враховуючи те, що заяву про страхове відшкодування на суму 7 140,00 грн. позивачем направлено відповідачу 08.10.2019, 90-денний строк на розгляд вказаної заяви на час звернення до суду з цим позовом сплив, при цьому, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження розгляду та задоволення цієї заяви, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 6 140,00 грн. з урахування франшизи передбаченої полісом АО/3167635.

За таких обставин, на час розгляду справи в суді сума страхового відшкодування складає 6 140,00 грн., яка підтверджена матеріалами справи, а тому вимоги позивача про стягнення страхового відшкодування у розмірі 6 140,00 грн. є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Як вбачається з розрахунку пені, долученого позивачем до позовних матеріалів, останнім нарахована пеня на суму страхового відшкодування за загальний період з 13.01.2020 по 16.03.2020 включно у розмірі 249,96 грн. з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України.

Факт порушення відповідачем термінів оплати є доведеним. Вимога про стягнення пені заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню, судом стягнуто пеню за період з 13.01.2020 по 16.03.2020 включно у розмірі 249,96 грн.

Також, у позовній заяві № 683/17 від 17.03.2020 позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті правової допомоги в розмірі 3 000,00 грн. та витрати по оплаті судового збору у сумі 2 102,00 грн.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем належними доказами підтверджено понесення витрат на професійну правову допомогу у загальному розмірі 3 000,00 грн. Надання позивачу правничої допомоги Адвокатським бюро «Юхименко та Партнери» на підставі договору про надання правової допомоги № 1/05 від 21.05.2019, укладеного між позивачем - Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" та Адвокатським бюро «Юхименко та Партнери», підтверджується актом про надання правової допомоги № 32 від 09.01.2020 до договору про надання правової допомоги № 1/05 від 21.05.2019, платіжним дорученням № 9003 від 11.01.2020 на суму 3 000,00 грн. (призначення платежу: надання правової допомоги згідно акту № 32 від 09.01.2020), відтак, вимоги про стягнення з відповідача 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу є співмірними, доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач заперечень щодо вказаного розміру витрат на професійну правничу допомогу суду не надав.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1). Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідач заперечень щодо заявлених позовних вимог суду не надав.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40, ) 6 140 (шість тисяч сто сорок) грн. 00 коп. страхового відшкодування, пеню за період з 13.01.2020 по 16.03.2020 включно у розмірі 249 (двісті сорок дев`ять) грн. 96 коп., 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. Видати наказ.

Повний текст рішення складено та підписано: 06.07.2020.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.