ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/5561/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Краснова Є. В.,

секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,

за участю представників:

позивача - Гордієнка С. Д. (у порядку самопредставництва),

відповідача - Яковчук О. Д. (адвокат),

третьої особи - не з`явився,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства ?Українська залізниця?

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 (суддя Марченко О. В.) і постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 (судді: Владимиренко С. В. (головуючий), Корсак В. А., Ходаківська І. П.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ?ТК-Логістик?

до Акціонерного товариства ?Українська залізниця? в особі філії "Центр транспортної логістики",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом",

про зобов`язання внести зміни до особового рахунку.

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК-Логістик" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця) в особі його філії "Центр транспортної логістики" (далі - Філія) про зобов`язання внести зміни до особового рахунку Товариства № 8202893 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми 2 415 063,22 грн.

2. Позовні вимоги мотивовано тим, що перевіряючи достовірність нарахованої та списаної тарифної плати, позивач виявив розбіжності між фактично списаною сумою тарифу (4 238 381,09 грн) та нормативно-затвердженою вартістю тарифу, яка має складати 2 031 048,66 грн. Позивач надіслав Філії претензію з вимогою повернути на особовий рахунок Товариства безпідставно списаний тариф. Претензію відповідач отримав 12.02.2019, проте станом на день звернення до суду з позовом вимогу не задовільнив.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.10.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020, позовні вимоги задоволено частково: зобов`язано Залізницю в особі Філії внести зміни до особового рахунку Товариства № 8202893 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми 2 213 175,22 грн; у решті позову відмовлено.

4. Судові рішення мотивовані тим, що чинним законодавством України, а також Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - Угода) не встановлено заборони звертатися з позовом до суду за захистом порушених, не визнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у випадку порушень договірних зобов`язань до отримання відповіді на претензію до закінчення терміну її надання перевізником. Відмова у задоволенні позовних вимог через передчасне звернення позивача до суду з позовом (до отримання відповіді відповідача на претензію у визначені Угодою строки - 180 днів) не відповідає приписам статті 6 Конвенції, якою гарантовано право на справедливе правосуддя, тоді як тривалий розгляд цієї справи в суді першої інстанції, відзив на позов та апеляційна скарга свідчать про непогодження відповідача з заявленими позовними вимогами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. У касаційній скарзі Залізниця в особі Філії просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 в частині задоволення позовних вимог, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. В обґрунтування вимог, викладених у касаційній скарзі, скаржник зазначив, що касаційна скарга подається на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки на сьогоднішній день висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права (статті 46, 47 Угоди) у подібних правовідносинах відсутній.

В обґрунтування вимог, викладених у касаційній скарзі, Залізниця вважає, що:

1) суди попередніх інстанцій дійшли неправомірного висновку про відсутність обов`язкового претензійного порядку урегулювання спору та не врахували відсутність порушеного права позивача на час звернення з позовною заявою;

2) суди попередніх інстанцій неправомірно відмовили у застосуванні позовної давності до вимоги за накладною 045332;

3) посилання позивача на пункти 3.2.8, 5.5.2 Правил перевезення небезпечних вантажів, як такі, що регулюють спірні перевезення, є безпідставним;

4) твердження позивача, що спірні перевезення не потребують вагонів-прикриття, не заслуговують на увагу;

5) залізницею надано послугу в повному обсязі, а вантажовідправник прийняв та здійснив оплату.

Узагальнені доводи інших учасників справи

7. У відзиві на подану касаційну скаргу Товариство просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених в оскаржуваних судових рішеннях.

8. Відзиву на касаційну скаргу від третьої особи до суду не надійшло.

Розгляд справи

9. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.06.2020, зокрема, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства (подана 02.04.2020) на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2020 у справі № 910/5640/18 і призначено розгляд справи у судовому засіданні на 23.06.2020 о 15:45.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

10. 07.02.2018 між Товариством (замовник) і Залізницею (перевізник) укладено договір № 07487/ЦТЛ-2018 про надання послуг (далі - договір), за умовами якого:

- предметом договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги; у розумінні Договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою (пункт 1.1);

- надання послуг за договором може підтверджуватися залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (пункт 1.3);

- щодобово, протягом періоду виконання договору, перевізник надає замовнику в електронному вигляді переліки документів на електронну адресу , а у разі відсутності електронного зв`язку - у паперовому вигляді (пункт 4.6);

- по закінченню звітного місяця, не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним, перевізник надає замовнику в електронному вигляді на електронну адресу, зазначену у пункті 4.6 договору, виписки з його особового рахунку та зведену відомість для її підписання, в тому числі з накладенням ЕЦП; виписки з особового рахунку відображають облік коштів, перерахованих замовником на виконання договору, та коштів, витрачених замовником на послуги з організації перевезень вантажів, наданих перевізником; при цьому у виписці відображаються дати утворення та розміри заборгованості, пені (пункт 4.7);

- у разі незгоді із сумою нарахувань та стягнених платежів замовник для проведення перевірки письмово повідомляє перевізника на адресу, зазначену у пункті 14.2 договору (пункт 4.9);

- у разі виявлення перевізником неправильного нарахування платежів здійснюється перерахунок, після чого надлишок стягнутої суми перераховується на особовий рахунок замовника, як плата за майбутні перевезення або ж додатково з сум внесеної попередньої оплати стягуються недоотримані грошові суми (пункт 4.10).

- договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт ЦЗ", або вчинення замовником будь-якої дії на виконання договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018; якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги (пункт 12.1).

11. На виконання умов договору відповідач здійснив перевезення 8 вагонів з вантажем - "радіоактивні матеріали", що відносяться до класу 7 небезпечних вантажів за номером ООН 3328, які перевозяться відповідно до Правил перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2018 № 1430 (далі - Правила), з яких:

- 28.08.2018 здійснено перевезення 4 навантажених вагонів, що оформлені залізничною накладною СМГС №45400 за категорією перевезення КП-2, які рухалися за напрямком слідування від станції відправлення Електросталь (230900), через прикордонний перетин Зерново (експ. код 334601) до станції призначення Рафалівка (код 355105);

- 05.09.2018 здійснено перевезення 4 вагонів у порожньому стані, що оформлені залізничною накладною СМГС №713091 за категорією перевезення КП-4, які рухалися за напрямком слідування від станції відправлення Рафалівка (код 355105), через прикордонний перетин Зерново (експ. код 334601) до станції призначення Електросталь (230900).

12. За фактом надання послуг відповідач списав з особового рахунку позивача № 8202893 тариф на загальну суму 654 449,87 грн.

Перевіряючи достовірність нарахованої та списаної тарифної плати, позивач виявив розбіжності між фактично списаною сумою тарифу та нормативно затвердженою вартістю тарифу, яка розрахована за формулою відповідно до вимог Збірника тарифів, вимог Правил розрахунків за перевезення вантажів (стаття 62 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

З підстав виявленого перебору на адресу відповідача було надіслано претензію від 10.10.2018 № 1-06/885, яка залишена останнім без задоволення.

13. Разом з тим, у відповіді від 27.11.2018 № ДН-3/03-172 відповідач зазначив, що надаючи послуги з перевезення 8 зазначених вагонів, відповідач самостійно прийняв рішення та надав до цього виду перевезення 6 одиниць вагонів прикриття, внаслідок чого до фактично списаного тарифу (654 449,87 грн), з позивача підлягає сплаті недобір тарифу у сумі 412 443,10 грн.

14. Заперечуючи проти вимог відповідача, позивач надіслав залізниці заперечення від 27.12.2018 № 1-06/914 та від 01.02.2019 № 1-06/926 з вимогою повернути на особовий рахунок позивача безпідставно списаний тариф у сумі 227 581,80 грн (суму перебору тарифу).

15. Відповідач листом від 04.02.2019 № ЦТЛ-19/289 задовольнив вимоги, викладені у претензії від 10.10.2018 № 1-06/885, у повному обсязі з урахуванням заперечення від 01.02.2019 № 1-06/926, неправомірно списаний тариф у сумі 227 581,80 грн було повернуто на особовий рахунок позивача шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому зазначеної грошової суми.

16. Разом з тим, у період з 12.01.2018 по 18.01.2019 на виконання умов договору відповідач здійснив перевезення 39 вагонів з вантажем "радіоактивні матеріали", що відносяться до класу небезпечних вантажів за номером ООН 3328, які перевозяться відповідно до Правил, з яких:

- 18 навантажених вагонів, що перевозились за категорією перевезень КП-2 та оформлені залізничними накладними СМГС №45332 (вагони № 92510338, № 92510312, № 02252682; провізна плата, зазначена у накладній - 239 427,37 грн), № 45418 (вагони № 92510189, № 92510353, № 92510338, № 02252674; провізна плата, зазначена у накладній - 390 620,39 грн), № 45443 (вагони № 92510213, № 92510320, № 02252674; провізна плата, зазначена у накладній - 325 893,36 грн), № 382736 (вагони № 92510205, № 92510288, № 02252674; провізна плата, зазначена у накладній - 627 208,09 грн), № 382755 (вагони № 92510320, № 92510247, № 02252690; провізна плата, зазначена у накладній - 627 208,09 грн), № 382760 (вагони № 92510312, № 02252856; провізна плата, зазначена у накладній - 296 022,76 грн), які рухалися за напрямком слідування від станції відправлення Электросталь (код 230900), через прикордонний перетин Зерново (експ. код 334601) до станції призначення Рафалівка (код 355105);

- 21 вагон у порожньому стані, що перевозились за категорією перевезень КП-4 та оформлені залізничними накладними СМГС № 713088 (вагони № 92510189, № 02251866, № 02252690; провізна плата, зазначена у накладній - 207 822,29 грн), № 713089 (вагони № 92510338, № 92510312, № 02252682; провізна плата, зазначена у накладній - 216 197,69 грн), № 713092 (вагони № 02252674, № 92510189, № 92510353, № 92510338; провізна плата, зазначена у накладній - 258 729,88 грн), № 713094 (вагони № 02252674, № 92510213, № 92510320; провізна плата, зазначена у накладній - 221 297,29 грн), № 713095 (вагони № 02252674, № 92510205, № 92510288; провізна плата, зазначена у накладній - 333 014,06 грн), № 713096 (вагони № 02252690, № 92510320, № 92510247; провізна плата, зазначена у накладній - 333 014,06 грн), № 713097 (вагони № 02252856, № 92510312; провізна плата, зазначена у накладній - 296 022,76 грн), які рухалися за напрямком слідування від станції відправлення Рафалівка (код 355105), через прикордонний перетин Зерново (експ. код 334601) до станції призначення Электросталь (код 230900).

17. За наведені послуги відповідач списав з особового рахунку позивача загальну суму тарифу у сумі 4 446 111,88 грн, що підтверджується переліками перевізних документів та виписками з особового рахунку позивача, наявними в матеріалах справи.

18. Позивач не погоджуючись із розміром списаних коштів надіслав відповідачу претензію від 04.02.2019 №-06/926 з вимогою повернути на особовий рахунок позивача безпідставно списаний тариф в сумі 2 415 063,22 грн.

19. Зазначену претензію відповідач отримав 12.02.2019, проте відповіді Залізниця не надіслала, суму надмірно списаного провізного тарифу позивачу не повернула.

Позиція Верховного Суду

20. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

21. Частиною 1 статті 306 Господарського кодексу України (далі - ГК України) унормовано, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

22. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (частина 5 статті 306 ГК України).

23. Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

24. Згідно з частиною 1 статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

25. Згідно зі частиною 5 статті 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити у договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

26. Таким чином, права й обов`язки сторін виникають не лише з умов укладеного сторонами договору, а і на підставі норм, встановлених актами законодавства, в тому числі нормативно-правових актів, які регулюють взаємовідносини в певних випадках.

27. Відносини залізниці з відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу регулюються Законом України "Про залізничний транспорт".

За змістом статей 2, 8 цього Закону умови та порядок організації перевезень за участю залізниць, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та іншими актами законодавства України.

28. Спірні правовідносини сторін за своєю правовою природою є правовідносинами з надання послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів залізницею та їх оплатою.

29. В обґрунтування вимог, викладених у касаційній скарзі, відповідач зазначив, що суди попередніх інстанцій не врахували, що всупереч статей 46, 47 Угоди, позивач не вжив досудового врегулювання спору і звернення його до господарського суду є передчасним, водночас на сьогоднішній день висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права (статті 46, 47 Угоди) у подібних правовідносинах відсутній.

30. Статтею 19 ГПК України передбачено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

31. За змістом статті 46 Угоди передбачено, що право пред`явлення претензії до перевізника належить відправнику і одержувачу. Право пред`явлення претензій про повернення перебору провізних платежів на підставі § 4 статті 31 "Сплата провізних платежів і неустойок" цієї Угоди належить також особі, яка оплатила ці провізні платежі відповідно до § 2 статті 31 "Сплата провізних платежів і неустойок" цієї Угоди.

32. Відповідно до параграфу 7 статті 46 Угоди перевізник зобов`язаний в 180-денний строк з дня отримання претензії розглянути її, дати відповідь і при повному або частковому визнанні претензії сплатити належну суму.

33. Згідно з параграфами 1- 3 статті 47 Угоди позов може бути пред`явлений тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію до перевізника.

Право пред`явлення претензії і позову про повернення переборів провізних платежів виникає з дня сплати провізних платежів.

Позов може бути пред`явлено:

1) якщо перевізник не дав відповідь на претензію у строк, встановлений на розгляд претензії;

2) якщо протягом терміну на розгляд претензії перевізник повідомив особі, яка подала претензію, про відхилення претензії повністю або частково.

34. Як установили суди попередніх інстанцій, претензію позивача стосовно повернення переплати провізного тарифу відповідач отримав 12.02.2019, а позовну заяву подано 15.05.2019 (згідно з поштовим штемпелем).

35. Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 положення частини 2 статті 124 Конституції України (254к/96-ВР) щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

36. За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

37. Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (частина 1 статті 4 ГПК України).

38. До того ж колегія суддів звертає увагу на те, що рішення судом першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог було ухвалено 21.10.2019, тобто на час спливу строку наданого перевізнику для відповіді на претензію.

39. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що згідно з чинним законодавством України, а також відповідно до Угоди не заборонено звертатися з позовом до суду за захистом порушених, не визнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у разі порушення договірних зобов`язань до моменту отримання від перевізника відповіді на претензію до закінчення терміну її надання.

40. Посилання скаржника на те, що внаслідок технічної помилки у прохальній частині відзиву на позовну заяву зазначено інший номер накладної 45335, через що суди попередніх інстанцій неправомірно відмовили у застосуванні позовної давності до вимоги за накладною 045332 виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції , визначені у статтею 300 ГПК України.

41. Аргументи позивача про те, що Правила перевезення небезпечних вантажів, не регулюють спірні перевезення, а твердження позивача, що спірні перевезення не потребують вагонів-прикриття, не заслуговують на увагу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідач не довів суду наявності законодавчих положень щодо обов`язковості вагонів-прикриття для перевезення небезпечних вантажів класу 7.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

42. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

43. За змістом статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

44. Ураховуючи межі перегляду справи у касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів попередніх інстанції, підстав для задоволення касаційної скарги і скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень немає.

Висновки про застосування норм права

45. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у контексті спірних правовідносин положення статей 46, 47 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, з урахуванням статті 124 Конституції України, необхідно застосовувати таким чином:

"Відповідно до статей 46, 47 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, з урахуванням положень статті 124 Конституції України, не заборонено звертатися з позовом до суду за захистом порушених, не визнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у разі порушення договірних зобов`язань до моменту отримання від перевізника відповіді на претензію до закінчення терміну її надання."

Розподіл судових витрат

46. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку статті 129 ГПК України необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства ?Українська залізниця? залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 у справі № 910/5561/19 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

Є. В. Краснов