ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.07.2020 Справа № 914/2751/16

Господарський суд Львівської області у складі колегії суддів: головуючий - суддя Мазовіта А.Б., суддів Кітаєвої С.Б., Матвіїва Р.І., за участі секретаря Залицайла М.С., розглянувши матеріали справи

за позовом:ОСОБА_1 , м. Львів;
до відповідача-1: Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська фірма «Юність», м. Львів;
до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська фірма «Юність», м. Львів;
до відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська фабрика «Юність», м. Львів;
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1:ОСОБА_2 , м. Львів;
за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1:ОСОБА_3 , м. Львів;
про:виплату вартості частини майна у статутному капіталі товариства.

За участю представників:

від позивача: Шнир О.Б. - представник;

від відповідача-1: Медвідь Л.М. - представник

від відповідача-2: не з`явився - представник;

від відповідача-3: не з`явився - представник;

від третьої особи-1: не з`явився;

від третьої особи-2: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/2751/16 за позовом ОСОБА_1 , м. Львів до Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська фірма «Юність», м. Львів, Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська фірма «Юність», м. Львів, Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська фабрика «Юність», м. Львів, за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: ОСОБА_2 , м. Львів, за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: ОСОБА_3 , м. Львів, про виплату вартості частини майна у статутному капіталі товариства.

Хід розгляду справи відображено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Ухвалою від 19.11.2019 суд заяву про забезпечення доказів задовольнив частково, ухвалив забезпечити докази шляхом витребування у відповідачів документів. В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення доказів відмовив. Клопотання позивача про призначення додаткової судової оціночно-будівельної експертизи залишив без розгляду. Клопотання про призначення повторної судової товарознавчої експертизи задоволив - призначив повторну судову товарознавчу експертизу на вирішення якої поставити питання: яка дійсна ринкова вартість рухомого майна ТДВ «Львівська фірма «Юність» станом на дату виходу ОСОБА_1 з вказаного товариства, а саме станом на 11.12.2014? Проведення повторної експертизи доручив Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

24.01.2020 через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення доказів для проведення повторної судової товарознавчої експертизи (вх. №4131/19 від 24.01.2020).

19.05.2020 на адресу суду від Львівського НДІ судових експертиз разом із матеріалами справи надійшло клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення повторної товарознавчої експертизи.

30.06.2020 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська фірма «Юність» надійшли письмові пояснення (вх. №20767/20 від 30.06.2020).

Ухвалою від 17.06.2020 суд поновив провадження у справі, підготовче засідання призначив на 01.07.2020.

01.07.2020 через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшла заява щодо клопотання судового експерта (вх. №20921/20 від 01.07.2020).

Ухвалою від 01.07.2020 суд відклав підготовче засідання на 09.07.2020.

09.07.2020 через канцелярію суду від Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська фірма «Юність» надійшли письмові пояснення (вх. №21492/20 від 09.07.2020).

В підготовче засідання 09.07.2020 з`явився представник позивача, надав пояснення щодо клопотання експерта.

В підготовче засідання 09.07.2020 з`явився представник відповідача-1, заперечив щодо поданого експертом клопотання.

Відповідач-2, відповідач-3 та треті особи явку представників в підготовче засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, суд вважає його необґрунтованим та таким що не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Статтею 3 Закону України «Про судову експертизу» встановлено, що судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 ГПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Зважаючи на необхідність дослідження обставин, які входять до предмета доказування у справі №914/2751/16 та відсутність у суду спеціальних знань, які необхідні для їх встановлення, судом було призначено повторну товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського НДІ судових експертиз у відповідній галузі.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судову експертизу» незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються, серед іншого, забороною під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому в проведення судової експертизи.

Відповідно до п. 1.4. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (надалі - Інструкція), під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.

Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта.

Згідно п. 2.2. Інструкції на експерта покладається обов`язок особисто провести повне дослідження, дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені питання, а в разі необхідності роз`яснити його.

Відповідно до п. 2.3. Інструкції експерту забороняється передоручати проведення експертизи іншій особі.

З наведених положень законодавства вбачається, що суд, зважаючи на відсутність спеціальних знань та незалежність судового експерта, не наділений повноваженнями вирішувати у який спосіб (які методи, методики дослідження використовувати) експерту необхідно проводити експертизу, надавати рекомендації щодо застосування тих чи інших документів, надавати перевагу одних документів перед іншими.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 102 ГПК України, матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати. Призначений судом експерт не має права спілкуватися з учасниками судового процесу поза межами судового засідання.

Водночас, відповідно до п. 2 ч. 6 ст. ст. 69 ГПК України, експерт має право заявляти клопотання про надання йому додаткових матеріалів і зразків, якщо експертиза призначена судом.

Проте, як з`ясовано судом, зміст клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення повторної товарознавчої експертизи зводиться не до отримання додаткових матеріалів для продовження проведення експертизи, а до надання судом своїх рекомендацій (пропозицій, оцінок) щодо застосування експертом в процесі дослідження певних документів, які уже є частинами матеріалів справи №914/2751/16, або щодо яких судом надано дозвіл раніше на використання в процесі проведення експертизи.

Слід також зазначити, що відповідно до п. 2.1. Інструкції експерт може відмовитися від проведення експертизи, якщо наданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків, а витребувані додаткові матеріали не надані, або якщо поставлені питання виходять за межі його спеціальних знань. Повідомлення про відмову повинно бути вмотивованим.

Суд вважає також за необхідне зазначити, що відповідно до п. 1.5. Інструкції проведення експертиз, експертних досліджень з оцінки майна здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про судову експертизу», з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» щодо методичного регулювання оцінки майна.

Згідно ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Статтею 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Відповідно до п. 3 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, вихідні дані - документи, в яких містяться характеристики об`єкта оцінки.

Згідно п. 52 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Пунктом 53 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» встановлено, що залежно від обраних методичних підходів та методів оцінки оцінювач повинен зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об`єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно об`єкта оцінки та подібного майна, відомості про економічні характеристики об`єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об`єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання).

Ухвалою суду від 19.11.2019 у даній справі було встановлено, що відповідачі перешкоджають проведенню судової експертизи, не надають документальних даних на придбання рухомих речей, у зв`язку із чим вказаною ухвалою було вжито заходи забезпечення доказів шляхом витребування у відповідачів відомостей про склад, вартість та технічний стан майна.

Однак, як встановлено судом, ухвала суду від 19.11.2019 в частині забезпечення доказів не була виконана.

Згідно ч. 10 ст. 81 ГПК України, у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Оскільки в ухвалі про зупинення провадження від 19.11.2019 у справі №914/2751/16 судом було детально описано всі мотиви призначення повторної експертизи, законодавчі положення на підставі яких призначається повторна судова експертиза, поставлено на вирішення судовому експерту питання, суд вважає за доцільне не повторювати змісту вказаної ухвали.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 102, 228, 234 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів відмовити.

2. Матеріали справи направити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Львів, вул. Липинського, 54) для продовження проведення повторної судової товарознавчої експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.11.2019 у справі №914/2751/16.

3. Зобов`язати сторони створити експерту необхідні умови для проведення експертизи, а також надавати на його вимогу усі необхідні документи.

4. Попередити експерта про відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову без поважних причин від покладених на нього обов`язків.

5. Зобов`язати експерта після закінчення проведення судової експертизи надіслати Господарському суду Львівської області висновок за результатами дослідження та матеріали справи №914/2751/16.

6. На час проведення повторної судової експертизи провадження у справі №914/2751/16 зупинити.

7. Про поновлення провадження у справі сторони будуть повідомлені ухвалою суду після отримання висновку експерта.

8. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-259 ГПК України.

Веб-адреса сторінка суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.07.2020.

Головуючий суддя А.Б. Мазовіта

Суддя С.Б.Кітаєва

Суддя Р.І.Матвіїв