ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2020 р. Справа № 911/46/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Дорбуд сервіс, Київська область,

м. Біла Церква

до Товариства з обмеженою відповідальністю Спец Комплект Постач, Київська

область, с. Петропавлівська Борщагівка

про стягнення 54902,64 грн.

Суддя Лопатін А.В.

за участю секретаря судового засідання Рябоконь О.О.

за участю представників згідно з протоколом судового засідання.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю Дорбуд сервіс (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Спец Комплект Постач (відповідач) про стягнення заборгованості, що виникла, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором субпідряду від 28.12.2018 р. № 10/19-с, у розмірі 54902,64 грн.

Ухвалою суду від 13.01.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 12.02.2020 р.

30.01.2020 р. відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позов.

05.02.2020 р. на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.02.2020 р. продовжено строк підготовчого провадження, відкладено підготовче засідання на 11.03.2020 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.03.2020 р. закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 08.04.2020 р.

07.04.2020 р. на офіційну електронну адресу суду та на поштову адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

08.04.2020 р. на офіційну електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.04.2020 р. відкладено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 03.06.2020 р.

03.06.2020 р. учасники справи у судове засідання не з`явились, уповноважених представників не направили, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені ухвалою суду від 15.01.2020 р. про місце, дату та час розгляду справи по суті.

Разом з тим, 28.05.2020 р. на офіційну електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі останнього.

Проте надіслана електронна копія клопотання не була засвідчена електронним цифровим підписом у відповідності до приписів частин другої, третьої та четвертої ст. 91 ГПК України.

Враховуючи, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про місце, дату та час розгляду справи, без поважних причин, не є підставою для відкладення розгляду справи та не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до частини третьої ст. 202 Господарського процесуального кодексу України за відсутності учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

28.12.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Спец Комплект Постач (генеральний підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Дорбуд Сервіс (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 10/19-с на виконання робіт по експлуатаційному утриманню автомобільних доріг загального користування місцевого значення Київської області Ставищанського району (далі договір № 10/19-с), відповідно до п. 1.1. якого генпідрядник доручає, а субпідрядник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим договором, своїми силами і засобами на власний ризик надати послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення: Ставищанського району Київської області відповідно до нормативно-правових актів, норм та стандартів, згідно з технічним завданням Генерального підрядника та в обумовлений цим договором термін. Генеральний підрядник зобов`язується прийняти надані згідно із цим договором послуги та сплатити їх вартість по мірі надходження коштів, передбачених на ці цілі, на рахунок субпідрядника.

Пунктом 1.2. договору № 10/19-с визначено найменування послуг: експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Київської області (далі послуги). Загальна протяжність доріг по Ставищанському районі Київської області становить 223,5 км.

За умовами п. 1.4. договору № 10/19-с послуги виконуються субпідрядником згідно щомісячних завдань та дефектних актів, підписаних представниками субпідрядника, генпідрядника та затверджених замовником.

Згідно з п. 2.1. договору № 10/19-с його ціна визначена відповідно до переліку та обсягів робіт по ямковому ремонту та утримання узбіч доріг експлуатаційного утримання доріг місцевого значення, визначеному цим договором, та відповідно переліку послуг згідно до Методики визначення обсягу фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства фінансів України від 21.09.2012 р. № 573/1019 і по обсягам робіт зазначеним в Додатку № 1 до даного договору.

Вартість послуг визначається, як фактична вартість наданих і прийнятих замовником послуг (п. 2.2. договору № 10/19-с).

Пунктом 3.1. договору № 10/19-с обумовлено, що розрахунки за надані послуги проводяться генеральним підрядником шляхом поетапної оплати при надходженні коштів від Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської ОДА.

Генеральний підрядник здійснює щомісячні та проміжні платежі за надані послуги на підставі акту наданих послуг (форма КБ-2в), довідки про вартість наданих послуг (наданих послуг) (форма КБ-3), підписаних уповноваженими представниками сторін. Акти (форми КБ-2в) та довідки (форми КБ-3) наданих послуг (наданих послуг) готує субпідрядник і передає для підписання уповноваженому представнику генерального підрядника у строк не пізніше ніж за 5 днів до закінчення звітного періоду. Уповноважений представник генерального підрядника протягом 3 днів перевіряє акт і підписує його в частині фактично наданих послуг (п. п. 3.2., 3.3. договору № 10/19-с).

Пунктом 7.3. договору № 10/19-с обумовлено, що в період за 5 робочих днів до кінця звітного місяця, субпідрядник надає генеральному підряднику: акти приймання надання послуг (форми КБ-2в); довідки про вартість наданих послуг та витрат (форми КБ-2в); акти дефектів, кошториси та розрахунки до них; відомості договірних цін та розрахунки до них.

За умовами п. 8.1. договору № 10/19-с генеральний підрядник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати субпідряднику надані послуги (по мірі надходження коштів від Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської ОДА); приймати надані послуги згідно з актами форми КБ-2в та КБ-3.

Пунктом 14.1. договору погоджено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором.

Згідно з п. 16.1. договору № 10/19-с останній набирає чинності з дати його підписання і діє з 01.01.2019 р. по 31.03.2019 р.

Між сторонами узгоджено та підписано додаток № 1 до договору № 10/19-с Мережа автомобільних доріг загального користування місцевого значення Київської області Ставищенського району, який, відповідно до п. 17.1. договору № 10/19-с, є його невід`ємною частиною.

На виконання умов договору субпідрядник надав послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг місцевого значення загального користування у Київській області Ставищенського району на загальну суму 3724324,80 грн., згідно актів приймання виконаних послуг форми КБ-2в: за період з 01-15.01.2019 р. на загальну суму 2709832,80 грн.; за період з 16.01.2019 р. по 25.02.2019 р. на загальну суму 1014492,00 грн. Зазначені акти підписані та скріплені печатками з боку ТОВ Дорбуд Сервіс та Ставищенської районної державної адміністрації.

28.05.2019 між сторонами підписано акти приймання виконаних послуг (форма КБ-2в) до договору № 10/19-с на загальну суму 3636841,20 грн.

Оскільки з боку відповідача не було оплачено залишок заборгованості за надані позивачем на підставі договору № 10/19-с послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Ставищанського району Київської області в розмірі 2000000,00 грн., ТОВ Дорбуд Сервіс звернулось з позовом до суду.

Рішенням господарського суду Київської області від 21.10.2019 р. у справі № 911/1628/19, яке не було оскаржено та набрало законної сили 26.11.2019 р., позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Спец Комплект Постач на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Дорбуд Сервіс 1000000 (один мільйон) грн. 00 коп. заборгованості, 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. судового збору, в іншій частині позову про стягнення 1000000,00 грн. провадження закрито.

Так, при розгляді справи 911/1628/19 судом було встановлено, що зі змісту договору № 10/19-с вбачається, що конкретний строк виконання зобов`язання щодо оплати вартості виконаних позивачем робіт (наданих послуг) сторонами у вказаному договорі не встановлено, відтак, з огляду на приписи ст. 530 Цивільного кодексу України та претензію, направлену 13.05.2019 р. позивачем на адресу відповідача щодо оплати вартості виконаних позивачем робіт (наданих послуг), обов`язок оплати виконаних позивачем робіт (наданих послуг) у відповідача настав 16.05.2019 р. та сплинув 22.05.2019 р.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість у розмірі 1000000,00 грн., яку було стягнуто згідно рішення суду від 21.10.2019 р. у справі № 911/1628/19, було оплачено відповідачем 20.11.2019 р. згідно платіжного доручення № 1383.

Разом з тим, враховуючи що відповідач здійснював оплату несвоєчасно та не виконував зобов`язання у вказаний строк, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за договором субпідряду № 10/19-с від 28.12.2018 р.

Відповідач, в свою чергу, у відзиві на позовну заяву вказує на те, що відповідно до п. 2.10 договору субпідряду № 10/19-с від 28.12.2018 р. сторони домовились та підтверджують, що загальний розмір відповідальності Генерального підрядника (нарахування штрафних санкцій: пені, 3% річних та інфляційних витрат) за цим Договором не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених (невиконаних) Генеральним підрядником зобов`язань, що становить, за розрахунками відповідача, 36368,41 грн. Крім того, відповідач просить зменшити суму 3% річних та інфляційних втрат до 9000,00 грн.

Частиною четвертою ст. 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. (Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 12.09.2011 р. у справі № 3-73гс11, від 24.10.2011 р. у справі № 3-89гс11, від 14.11.2011 р. у справі № 3-116гс11, від 23.01.2012 р. у справі № 3-142гс11.)

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 29.01.2019 р. у справі № 910/11249/17.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Враховуючи, що господарським судом на підставі поданих доказів були встановлені обставини прострочення виконання відповідачем зобов`язань за договором субпідряду № 10/19-с на виконання робіт по експлуатаційному утриманню автомобільних доріг загального користування місцевого значення Київської області Ставищанського району (рішення господарського суду Київської області від 21.10.2019 р. у справі № 911/1628/19), позивач вправі заявити вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Так, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 35333,64 грн. інфляційних втрат та 19569,00 грн. 3 % річних.

Здійснивши перерахунок заявлених позивачем вимог в частині 3 % річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що відповідний розрахунок позивачем здійснено не вірно.

Відповідно до розрахунку суду інфляційні втрати за період прострочення виконання грошового зобов`язання за договором № 10/19-с в межах періоду нарахування позивачем становлять 5945,75 грн.

Разом з тим, згідно з розрахунком суду, сума 3% річних, у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошових зобов`язань за вищевказаним договором у зазначений період, є більшою, а ніж заявлено до стягнення позивачем, у зв`язку з чим, суд, з урахуванням приписів ст. 14 ГПК України, розглядає даний спір в межах заявлених позивачем вимог про стягнення 3 % річних, а саме 19569,00 грн.

Проаналізувавши заперечення відповідача, судом встановлено їх необґрунтованість, з огляду на таке:

Відповідно до частини першої ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною другою статті статі 616 ЦК України визначено, що суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Згідно із приписами статті 617 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Поряд із зазначеним, відповідачем не наведено обґрунтованих доводів щодо підстав зменшення заявлених позивачем позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на все вищенаведене, враховуючи здійснення позивачем невірного розрахунку суми інфляційних втрат та 3 % річних, розгляд позовних вимог у відповідності до приписів ст. 14 ГПК України в межах заявлених позовних вимог щодо 3 % річних та те, що відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення за договором № 10/19-с 19569,00 грн. 3% річних та 5945,75 грн. інфляційних втрат, позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню, а в частині стягнення інфляційних втрат на суму 29387,89 грн. відхиленню.

Враховуючи, що судом відмовлено в частині позовних вимог (інфляційних втрат), відшкодування витрат зі сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, покладається судом на сторін, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 129, 237-238, 240 ГПК України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Спец Комплект Постач (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика кільцева, буд. 4-Б; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Дорбуд сервіс (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Театральна, буд. 11, офіс 22; ) 19569 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 00 копійок 3 % річних та 5945 (п`ять тисяч дев`ятсот сорок п`ять) гривень 75 копійок інфляційних втрат, 892 (вісімсот дев`яносто дві) гривні 74 копійки судового збору.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Видати накази.

Згідно ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата підпису 30.06.2020 р.

Суддя А.В. Лопатін