ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2020 р. Справа№ 910/14987/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Дикунської С.Я.

без повідомлення учасників справи,

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міський інформаційний центр» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2020 (повний текст рішення підписано 13.01.2020)

у справі №910/14987/19 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Комунального підприємства «Міський інформаційний центр»

до Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА»

про стягнення 99 145,14 грн

1. Зміст позовних вимог та заперечень

Комунальне підприємство «Міський інформаційний центр» (далі - КП «Міський інформаційний центр», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» (далі - ПАТ «УКРНАФТА», відповідач) про стягнення 99 145,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з жовтня 2011 року і до 17.10.2019 відповідач незаконно розміщував, і продовжує розміщувати спеціальну рекламу (щит стаціонарний 1,27*5,85*2) без укладеного договору про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій що, на думку позивача, є підставою для стягнення з ПАТ «УКРНАФТА» плати за фактичне користування місцем у розмірі 99 145,14 грн.

Відповідач у своєму відзиві просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, вказуючи на відсутність у позивача повноважень щодо надання розповсюджувачам в користування місць, що знаходяться у комунальній власності, а також на те, що позивач не надав жодного доказу, що місце, де розміщено щит, є комунальною власністю.

У відповіді на відзив, позивач зазначає, що комунальне підприємство є спеціально уповноваженим органом, якому делеговано органом місцевого самоврядування функцію щодо надання в користування місць, що знаходяться у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

Рішенням Харківської міської ради VI сесії XXIV скликання від 25.09.2002 «Про створення комунального підприємства «Міський інформаційний центр» було створено комунальне підприємство «Міський інформаційний центр», якому делеговано повноваження з надання в експлуатацію розповсюджувачам зовнішньої реклами місць, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади міста Харкова, для розташування спеціальних конструкцій.

Згідно Рішення Харківської міської ради від 30.09.2009 №234/09 «Про надання повноважень» комунальне підприємство «Міський інформаційний центр» уповноважено надавати розповсюджувачам зовнішньої реклами у тимчасове користування місця, які перебувають у комунальній власності, незалежно від їх балансоутримувача, для розташування рекламних засобів в порядку, визначеному рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про порядок розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові».

25.09.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією №2590/0/2-19, у якій просив останнього сплатити плату за фактичне користування місцями комунальної власності, зокрема, місцем на якому розміщена спеціальна конструкція (щит стаціонарний 1,27х5,85х2) за адресою: м. Харків, пр. Московський, 297-Б. Вказана претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

02.10.2019 відповідач звернувся до позивача з листом №01/01/12/01/03/25/152ик від 01.10.2019 з наданням відповідних документів, в якому повідомив, що в порядку, встановленому «Правилами розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові», затвердженими рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.10.2013 за №609, отримав у робочого органу пріоритет на місце по пр. Московський, 297-Б для подальшого отримання відповідного дозволу та укладання з КП «Міський інформаційний центр» договору про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій.

У відповідь на вищевказаний лист, позивач направив 04.10.2019 на адресу відповідача лист №2852/0/2-19 з двома примірниками договору про надання в користування місць, що знаходяться у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій з додатками для підписання.

За доводами позивача, станом на момент звернення останнього з позовом до суду, відповідач не повернув позивачеві підписані примірники договору та не сплатив грошові кошти за фактичне користування місцем, що знаходиться у комунальній власності.

Посилаючись на положення п. 3 Порядку надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, та Порядку визначення розміру плати за користування місцями, які перебувають у комунальній власності та надаються розповсюджувачам зовнішньої реклами для розташування спеціальний конструкцій, затвердженого рішенням Харківської міської ради №182/10 від 23.06.2010, позивачем розраховано плату за фактичне користування місцем в період з 01.10.2011 по 17.10.2019 у розмірі 99 145,14 грн, яку він просить стягнути з відповідача.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2020 у позові відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не доведено відповідно до вимог господарського процесуального законодавства факту використання відповідачем в період з 01.10.2011 по 17.10.2019 місця за адресою: м. Харків, пр. Московський, 297-Б, на якому розміщена спеціальна конструкція (щит стаціонарний 1,27х5,85х2) Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА».

При цьому Господарський суд міста Києва не прийняв до уваги докази позивача, а саме роздруківки фото із мережі Інтернет, які позивач надав на підтвердження факту розміщення відповідачем стаціонарного щита за адресою: пр. Московський, 297-Б, м. Харків в період з 01.10.2011 по 17.10.2019. Суд першої інстанції, з посиланням на ч.ч. 1, 2 ст. 96 ГПК України, зазначив, що подані позивачем електронні докази не є належними та допустимими в розумінні вимог господарського процесуального законодавства.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, КП «Міський інформаційний центр» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2020 у справі №910/14987/19 і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, та судом не було надано належної правової оцінки наявним у справі доказам.

Скаржник зазначає, що надані ним докази на підтвердження факту розміщення позивачем спеціальної конструкції - роздруківки з картографічного сервісу Google Maps, є належними доказами, які підтверджують факт розміщення відповідачем стаціонарного щита на комунальній території. Вказує, що панорамні знімки, наявні у Google Maps, створюються безпосередньо компанією Google, є достовірними та містять вказівку на точну дату зйомки. На підставі зазначеного стверджує, що судом безпідставно не прийнято до уваги надані ним докази. Крім того, позивач вважає, що місцевий господарський суд в порушення ч. 7 ст. 82 ГПК України, маючи технічну можливість доступу до мережі Інтернет, не скористався правом перевірити відповідну інформацію з метою встановлення її достовірності.

Також, скаржник наголошує на тому, що відповідачем не заперечується факт розміщення ним спірної конструкції. Дані обставини, на думку позивача, підтверджуються тим, що відповідач розпочав процедуру отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами та направив на адресу позивача примірники договору про надання в користування місць, що знаходяться у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, які не були підписані з боку позивача з огляду на їх невідповідність примірному договору, затвердженого рішенням Харківської міської ради.

5. Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу, ПАТ «УКРНАФТА» проти задоволення скарги заперечує, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними. Так, відповідач вважає, що позивачем не доведено, що в період з 01.10.2010 по 17.10.2019, за який розрахована плата, відповідач використовував місце для зовнішньої реклами за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 297-Б. Крім того, відповідач вважає, що інформація, яка розміщена на стаціонарному щиті, є не рекламою, а інформацією про продукцію, яку відповідач як продавець, в силу положень Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, зобов`язаний розміщувати на в`їзді та біля оператора АЗС, а тому у позивача відсутнє право взагалі нараховувати плату за розміщення реклами.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

КП «Міський інформаційний центр» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2020 у справі №910/14987/19.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/14987/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. на лікарняному, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.02.2020 у справі №910/14987/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Міський інформаційний центр» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2020 у справі №910/14987/19, справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.

7. Джерела права й акти їх застосування

Закон України «Про рекламу»

Відповідно до п. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку, встановленому цими органами.

Порядок надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, затверджений Рішенням 45 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 23.06.2010 №183/10

Відповідно до п. 1 Порядку місця розташування спеціальних конструкцій, які перебувають у комунальній власності, знаходяться на балансі комунального підприємства «Міський інформаційний центр» і не передані у повне господарське відання, оперативне управління, користування (оренду) іншим комунальним підприємствам, установам, організаціям, надаються розповсюджувачам зовнішньої реклами в користування на підставі договору про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, що укладається між комунальним підприємством «Міський інформаційний центр» та розповсюджувачем зовнішньої реклами.

Відповідно до п. 3 Порядку у випадку виявлення використання розповсюджувачами зовнішньої реклами місць, передбачених п. 1 та п. 5 цього Порядку, без укладення Договору, розповсюджувач зовнішньої реклами повинен сплатити за фактичне користування такими місцями за весь час їх використання, а КП «Міський інформаційний центр» має право отримати таку плату.

Господарський процесуальний кодекс України

За приписами частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами ч. 7 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України у порядку, передбаченому цією статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

8. Позиція апеляційного суду

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження факту використання відповідачем місця, яке перебуває у комунальній власності, для розміщення спеціальної конструкції - щита стаціонарного, в період з 01.10.2011 по 17.10.2019 надано чотири чорно-білих фотографії, на яких зазначено адресу: м. Харків, пр-т Московський, 297-Б (одна з яких містить вказівку на дату 13.10.2019), та два скрін-шоти (роздруківки) з веб-сервісу Google Maps, на яких зображено частину місцевості та металевий щит АЗС. При цьому на першій роздруківці орієнтовний час зйомки зазначений як жовтень 2011, а на другій - червень 2015.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що картографічний сервіс Google Maps являє собою карту та супутникові знімки всього світу і надає користувачам можливість панорамного перегляду вулиць. Такі знімки створюються безпосередньо компанією Google з метою відображення реального розташування будинків, споруд та інших об`єктів. На підставі цього позивач стверджує, що надані ним роздруківки є належними доказами на підтвердження достовірності розміщення стаціонарного щита на місці, яке перебуває у комунальній власності. Судова колегія апеляційного господарського суду з цього приводу вважає за необхідне зазначити, що у даній справі доказуванню підлягає не лише факт розміщення відповідачем спеціальної конструкції без укладення відповідного договору, але й обставини безперервного використання відповідачем місця для розміщення зовнішньої реклами у чітко визначений позивачем період - з 01.10.2011 по 17.10.2019, за який позивачем нараховано плату. За таких умов, надання позивачем двох роздруківок з веб-сервісу Google Maps, так само як і фотографії з датою 13.10.2019, не дозволяє дійти однозначного висновку про безперервне використання місця відповідачем протягом вказаного періоду, починаючи з 01.10.2011. До того ж, судова колегія звертає увагу на те, що на роздруківках зазначено не точну дату зйомки, а лише місяць і рік.

Апеляційний господарський суд зауважує, що матеріали справи не містять жодних актів або будь-яких інших документів, складених уповноваженими особами, що посвідчують факт розміщення відповідачем спеціальної конструкції на місці, яке відноситься до комунальної власності, за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 297-Б, ні у дату 01.10.2011, з якої позивач обраховує період стягнення плати за користування місцем, ні у будь-яку іншу дату зазначеного періоду. Крім того, як вірно зазначено місцевим господарським судом, позивач вперше звернувся до відповідача з претензією лише 25.09.2019, тобто, за місяць до звернення з позовом до суду. Інших доказів звернення на адресу відповідача щодо необхідності сплати коштів за користування місцем чи врегулювання питання щодо використання земельної ділянки, на якій розміщується спеціальна конструкція, матеріали справи не містять. Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що подані позивачем докази не підтверджують наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами. Позивачем не доведено, що відповідач безперервно з 01.10.2011 по 17.11.2019 використовував місце, яке належить до комунальної власності, для розміщення спеціальної конструкції з рекламною інформацією.

Факт того, що відповідач не заперечує розміщення ним спеціальної конструкції за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 297-Б, не спростовує обов`язку позивача, визначеного ст. 74 ГПК України, довести за допомогою належних та допустимих доказів обставини, на яких ґрунтується позов, та не є підставою для нарахування плати за розміщення реклами без відповідного дозволу з 01.10.2011 по 17.10.2019 у сумі 99 145,14 грн. Судова колегія наголошує, що позивач мав довести не тільки факт використання відповідачем місця, але й обставини безперервного використання відповідачем цього місця протягом періоду, за який була нарахована плата, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині відхиляються. З аналогічних мотивів відхиляються також доводи скаржника про те, що відповідачем на підтвердження факту розміщення спеціальної конструкції розпочато процедуру отримання спеціального дозволу, оскільки такі дії свідчать лише про намір відповідача отримати дозвіл на використання місця, що перебуває у комунальній власності, за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 297-Б, з метою розміщення зовнішньої реклами, а не про факт використання цього місця у період з 01.10.2011 по 17.10.2019.

9. Висновки апеляційного суду

На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що викладені позивачем доводи в обґрунтування апеляційної скарги є безпідставними, такими що не відповідають дійсним обставинам справи, не доведені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню. Рішення суду першої інстанції від 13.01.2020 прийнято у відповідності до норм закону без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міський інформаційний центр» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2020 у справі №910/14987/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2020 у справі №910/14987/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Комунальне підприємство «Міський інформаційний центр».

4. Матеріали справи №910/14987/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Є.Ю. Шаптала

С.Я. Дикунська