ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" липня 2020 р.Справа № 922/2001/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

без виклику представників сторін,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗІОН ХХІ" про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗІОН ХХІ", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техностар", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 3150829,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗІОН ХХІ", м. Харків, звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техностар", м. Харків, про стягнення заборгованості за договором цесії в розмірі 3150829,81 грн.

Ухвалою господарського суду від 30.06.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗІОН ХХІ", м. Харків (вх. № 2001/20 від 23.06.2020) - залишено без руху. Надано Товариству з обмеженою відповідальністю "ЗІОН ХХІ", м. Харків, п`ятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

02.07.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗІОН ХХІ", м. Харків, звернулось до господарського суду Харківської області із заявою про забезпечення позову (вх. № 15152), в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми 3150829,81 грн., які знаходяться на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Техностар", в усіх банківських установах.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

П. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи інших осіб.

Відповідно до ст. 137 ГПК України, серед іншого, позов забезпечується: накладанням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; встановленням обв`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосовувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Як встановлено судом, 01.06.2020 між ТОВ ЗІОН XXI та ТОВ ЗАВОД ВИСКОВОЛЬТНОЇ АПАРАТУРИ було укладено договір цесії (відступлення права вимоги) № 1, за умовами якого позивач став новим кредитором ТОВ ТЕХНОСТАР (відповідач) на суму 1531829,81 грн.

01.06.2020 між позивачем та ФО-П Шевцовим Ігорем Юрійовичем було укладено договір цесії (відступлення права вимоги) № 21, за умовами якого позивач став новим кредитором відповідача на суму 1619000,00 грн.

В обгрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що відповідач ігнорує свій обов`язок з погашення заборгованості за договорами № ТХ-10/01-1 від 10.01.2018 та № б/н від 10.07.2018, укладеними між відповідачем та ТОВ ЗАВОД ВИСКОВОЛЬТНОЇ АПАРАТУРИ, а також між відповідачем та ФОП Шевцовим І.Ю., та за якими позивач (заявник) став новим кредитором ТОВ "Техностар".

Натомість, як зазначає заявник, відповідач веде господарську діяльність, здійснює розрахунки з іншими контрагентами, що, на думку заявника, свідчить про ухилення відповідача від виконання зобов`язання за зазначеними договорами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення». Такий висновок щодо розуміння сутності інституту забезпечення позову зробив Верховний Суд у своїй постанові від 22.08.2018 (справа №924/150/17).

За замістом частини 2 статті 136 ГПК України у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати, за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звернувся позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами.

Більше того, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою ним в ухвалі від 20.08.2018 у справі № 917/1390/17.

Складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, у рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хорнсбі проти Греції" зазначено, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система договірних держав допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось б на шкоду одній з сторін.

Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до статтею 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може бути захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишилось невиконаним стосовно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатись як невід`ємна частина процесу в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 23.07.1999 у справі Іммобільяре Саффі проти Італії.

За наведених обставин, суд вважає правомірним обраний позивачем захід забезпечення позову щодо накладення арешту на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог, що належать відповідачу.

Зазначений захід забезпечення позову передбачені п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України.

Зазначений у заяві захід забезпечення позову в межах позовних вимог не має на меті будь-якого перешкоджання господарській діяльності підприємства, адже відповідач має змогу сплачувати обов`язкові платежі та користуватися грошовими коштами, які знаходяться на його банківських рахунках та перевищують розмір забезпечення.

Суд звертає увагу на те, що такий захід забезпечення позову також не стосується рахунків, з яких безпосередньо здійснюється виплати по заробітної плати, оскільки у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець самостійно виявляє та накладає арешт на грошові кошти тільки у межах суми позовних вимог.

Заявлений захід забезпечення позову є обґрунтованим та адекватним, а його невжиття може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або охоронюваних законом інтересів заявника.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 144 ГПК України, ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 136-140, 144, 234, 235, 254-256 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗІОН ХХІ» про забезпечення позову у справі № 920/2001/20 (вх. № 15152 від 02.07.2020) -задовольнити та вжити заходи забезпечення позову.

Накласти арешт на грошові кошти в межах суми стягнення у розмірі 3150829,81 грн., що належать відповідачу і знаходяться (обліковуються) на банківських рахунках в усіх банківських установах Товариства з обмеженою відповідальністю "Техностар", до набрання рішенням законної сили.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання (ч. 8 ст. 140 ГПК України).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (ч. 1 ст. 144 ГПК України).

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.

Стягувачем за цією ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗІОН ХХІ» (61001, м. Харків, вул. Молодої Гвардії, 15/17, ).

Боржником за цією ухвалою є - Товариство з обмеженою відповідальністю "Техностар" (61017, м. Харків, вул. Велика Панасівська, 168, ).

Ухвала дійсна для пред`явлення протягом трьох років з наступного дня після набрання нею законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 03.07.2020 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її проголошення.

Ухвалу підписано 03.07.2020.

Суддя Р.М. Аюпова
справа № 922/2001/20