РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2020Справа № 910/17441/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котнар-М"

до Антимонопольного комітету України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Компанію Р енд А Бейлі енд Ко (R & A BAILEY & CO)

про скасування рішення

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Чернюшок М.І.

від третьої особи: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Котнар-М" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про скасування рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішення Антимонопольного комітету України № 648-р від 25.09.2019 є необґрунтованим і таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, тому просить зазначене рішення скасувати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 суд ухвалив: позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Котнар-М" залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання належних доказів надсилання відповідачу копії позовної заяви з переліком долучених до неї додатків у встановленому законом порядку; встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

02.01.2020 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 18.02.2020.

10.01.2020 через відділ діловодства суду від Компанії Р енд А Бейлі енд Ко (R & A BAILEY & CO) надійшла заява про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

17.02.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив.

У підготовче засідання 18.02.2020 прибули представники сторін, які не заперечували проти залучення до участі у справі Компанії Р енд А Бейлі енд Ко (R & A BAILEY & CO), як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Розглянувши заяву про залучення до участі у справі третьої особи, суд дійшов до висновку, що зазначена заява є обґрунтованою.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 суд ухвалив: продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів; залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Компанію Р енд А Бейлі енд Ко (R & A BAILEY & CO) (Nangor House, Western Estate, Nangor Road, Dublin 12, Republic of Ireland); підготовче засідання відкласти на 17.03.2020.

05.03.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

17.03.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді.

У підготовче засідання 17.03.2020 прибув представник відповідача, який заперечив проти задоволення клопотання позивача про врегулювання спору за участю судді. Представники позивача та третьої особи в підготовче засідання не прибули.

За наслідками розгляду клопотання позивача про врегулювання спору за участю судді, судом відмовлено в його задоволенні з огляду на те, що відповідач заперечував проти такого врегулювання, тоді-як за приписами ст. 186 ГПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін.

У підготовчому засіданні 17.03.2020 судом оголошено перерву до 21.04.2020.

В ухвалі суду від 13.04.2020 суд зазначив, що підготовче засідання призначене на 21.04.2020 не відбудеться у зв`язку з перебуванням судді Картавцевої Ю.В. у відпустці. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення підготовчого засідання, на іншу дату та ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2020 підготовче засідання призначено на 19.05.2020.

27.04.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

19.05.2020 електронною поштою до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовче засідання 19.05.2020 прибув представник відповідача. Представники позивача та третьої особи в підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні 19.05.2020 суд задовольнив клопотання позивача та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 09.06.2020.

У підготовче засідання 09.06.2020 прибув представник відповідача. Представники позивача та третьої особи в підготовче засідання не прибули.

У підготовчому засіданні 09.06.2020 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 30.06.2020.

09.06.2020 (після проведення підготовчого засідання в даній справі) відділом діловодства суду було отримано та зареєстровано клопотання позивача, у якому він просив провести підготовче засідання, призначене на 09.06.2020 та наступні судові засідання в даній справі в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 15.06.2020 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Котнар-М" про участь у судовому засіданні, призначеному на 30.06.2020 в режимі відеоконференції.

30.06.2020 до відділу діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з підстав неможливості забезпечити явку представника через поширення в Україні коронавірусу COVID-19.

У судове засідання 30.06.2020 прибув представник відповідача, представники позивача та третьої особи не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, судом відмовлено в його задоволенні з урахуванням того, що представником позивача не надано належного та достатнього обґрунтування саме неможливості забезпечення явки представника відповідача у судове засідання 30.06.2020.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 30.06.2020, за відсутності представників позивача та третьої особи, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

У судовому засіданні 30.06.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення відповідача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини, пов`язані з обмеженням монополізму та захистом суб`єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України, і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

До того ж відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як визначено статтею 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначено і у п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Відповідно до п.п. 13-15 ч. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є: неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки; подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки; подання недостовірної інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню.

У перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суд враховує, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов`язок з надання інформації передбачено статтею 22 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань.

Суд у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню з`ясовує, чи було повідомлено суб`єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Водночас у вирішенні спорів з відповідних справ необхідно враховувати таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що хоча вони й не містять вичерпного переліку підстав вимагати надання певної інформації, але направлення органом Антимонопольного комітету України відповідного запиту буде правомірним лише у випадку, прямо передбаченому законом.

Наявність таких підстав входить до предмета доказування у справах зі спорів, пов`язаних з визнанням недійсними рішень органів названого Комітету. Відтак суд у розгляді відповідних справ з`ясовує, зокрема, чи відбувся збір інформації органом Антимонопольного комітету України в межах розгляду заяви або справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, чи мало місце проведення таким органом необхідної перевірки.

Закон не визначає певної форми витребування інформації, у зв`язку з чим його може бути здійснено в будь-якій письмовій формі, крім тієї, щодо якої є пряма заборона закону, з урахуванням, однак, того, що в разі заперечення суб`єктом господарювання факту отримання ним запиту про надання інформації орган Антимонопольного комітету України має подати господарському суду належні докази надсилання такого запиту.

Подання інформації на вимогу Антимонопольного комітету України чи його органу у встановлений строк, але в неповному обсязі, тобто не з усіх вимог відповідного запиту, не може ототожнюватися з неподанням інформації у встановлений строк, оскільки це є різні, самостійні порушення законодавства про захист економічної конкуренції, визначені пунктами 13 і 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Судом встановлено, що 26.09.2019 Антимонопольним комітетом України (далі - Комітет, відповідач) прийнято рішення № 648-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення), яким:

визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Котнар-М» вчинило порушення, передбачене пунктом 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді подання листом від 14.09.2018 № 147 недостовірної інформації Антимонопольному комітету України;

за порушення, вказане у пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Котнар-М» штраф у розмірі 136 000 грн.;

визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Котнар-М» вчинило порушення, передбачене пунктом 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді подання листом від 26.10.2018 № 101 недостовірної інформації Антимонопольному комітету України;

за порушення, вказане у пункті 3 резолютивної частини нього рішення, накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Котнар-М» штраф у розмірі 136 000 грн.;

визнано, що Товариство з обмеженого відповідальністю «Котнар-М» вчинило порушення, передбачене пунктом 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді подання листом від 21.11.2018 № 170 недостовірної інформації Антимонопольному комітету України;

за порушення, вказане у пункті 5 резолютивної частини цього рішення, накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Котнар-М» штраф у розмірі 136 000 грн.

Господарським судом міста Києва встановлено, що під час прийняття Рішення Комітет виходив з наступного.

До Комітету надійшла Заява від 16.06.2017 № 170616/13305 компанії «R & A BAILEY & CO» (Республіка Ірландія) (далі - Заявник) про недобросовісну конкуренцію у діях Товариства з обмеженою відповідальністю «Котнар-М» (далі - ТОВ «Котнар-М», Товариство) під час виробництва та реалізації кремових лікерів «O'DAILYS».

За результатами розгляду Заяви розпорядженням державного уповноваженого Комітету від 13/09/2017 № 09/185-р розпочато розгляд справи № 127-26.4/105-17 (далі Справа) за ознаками вчинення ТОВ «Котнар-М» порушень, передбачених статтею 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», щодо використання без дозволу (згоди) міжнародної компанії «R&A BAILEY & СО» лікерів під позначенням «O'DAILYS», назви та оформлення етикеток, які є схожими на назву та оформлення етикеток лікерів під позначенням «BAILEYS», які міжнародна компанія «R & A BAILEY & CO» раніше за ТОВ «Котнар-М» почала використовувати в господарській діяльності, що може призвести до змішування з діяльністю компанії «R&A BAILEY & СО»; статтею 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, яка містить неправдиві дані про походження товару лікеру «O'DAILYS Original».

Розпорядженням державного уповноваженого Комітету від 26.02.2018 №09/41-р матеріали справи № 127-26.4/105-17 за ознаками вчинення ТОВ «Котнар-М» порушення, передбаченого статтею 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», у вигляді використання без дозволу (згоди) Заявника при виробництві та реалізації алкогольних напоїв, а саме лікерів під позначенням «O'DAILYS», назви та зовнішнього оформлення етикеток, схожих на оформлення етикеток алкогольної продукції лікерів «BAILEYS», яке Заявник раніше за відповідача почав використовувати у господарській діяльності, що може, призвести до змішування з діяльністю Заявника, виділено в окреме провадження та присвоєно новій справі № 127-26.4/20-18.

З метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування дійсних обставин справи № 127-26.4/105-17 на адресу ТОВ «Котнар-М» була надіслана вимога державного уповноваженого Комітету від 11.07.2018 № 127-26.4/09-8461 (далі Вимога 1), в якій пропонувалось протягом 15 календарних днів з дня її отримання надіслати Комітету визначену інформацію та належним чином завірені копії документів.

Одночасно у Вимозі 1 зазначалось, що відповідно до пунктів 13, 14, 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» дії з неподання інформації у встановлені строки, подання інформації в неповному обсязі у встановлені строки, подання недостовірної інформації Комітету визнаються порушенням законодавства про захист економічної конкуренції і тягнуть за собою відповідальність, встановлену статтею 52 цього Закону.

У Вимозі 1, Товариству було запропоновано надати інформацію щодо обсягів виробництва та реалізації лікеру «O'DAILYS Original» по кожному року та об`єму лікерів «O'DAILYS Original» окремо, відповідно до таблиць, наведених у Вимозі 1 за період 2016-2018 роки.

Листом від 14.09.2018 № 147 Товариство надіслало інформацію на Вимогу 1, в якій зазначило, щодо лікеру «O'DAILYS Original»: «Виробництво не було розпочато у 2016 році» та надало таблицю без зазначення наступних показників: «об`єм (місткість)», «період, виробництва (дата початку - дата припинення)», «період реалізації (дата початку-дата припинення)», «обсяги виробництва (піт., літри, пляшки)», «обсяги реалізації (шт., літри, пляшки)», «обсяги реалізації, грн)» (далі Лист 1).

Водночас, Комітет зазначив, що матеріалами справи № 127-26.4/105-17 встановлено, що Товариство почало виробництво тa реалізацію лікерів «O'DAILYS» та, зокрема, лікеру «O'DAILYS Original» з 2016 року.

Крім того у Вимозі 1 Товариству, зокрема, було запропоновано, надати інформацію щодо обсягів виробництва та реалізації лікеру «O'DAILYS Original» по кожному року окремо.

Листом 1 ТОВ «Котнар-М» було надано інформацію на Вимогу 1, зокрема, щодо обсягів виробництва та реалізації лікеру «O'DAILYS Original».

Виходячи з інформації, наданої ТОВ «Котнар-М» на Вимогу 1, обсяги виробництва лікеру «O'DAILYS Original» за 2017 рік становили 37 154 пляшок, на суму 1328 548,78 грн.

Під час проведення засідання Комітету ТОВ «Котнар-М» листом від 26.10.2018 № 101 подало довідку щодо обсягів виготовлення лікеру «O'DAILYS» за 2017 рік, відповідно до якої Товариство надало інформацію, відповідно до якої інформація, яка. була надала ТОВ «Котнар-М» у Листі 1 на Вимогу 1, зокрема стосовно лікеру «O'DAII.YS Original» (кількість та сума), не збігається з даними, вказаними у Довідці.

У зв`язку з необхідністю встановлення фактичних обставин. Комітетом було вручено представнику Товариства вимогу від 08.11.2018 № 127-26.4/09-14800 про надання інформації (далі Вимога 2), в якій запропоновано Товариству протягом 10 календарних днів з дня її отримання надати Комітету інформацію та належним чином засвідчені копії документів відповідно до пунктів Вимоги 2.

У Вимозі 2 зазначалося, що відповідно до пунктів 13, 14 і 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» дії з неподання інформації у встановлені строки, подання інформації в неповному обсязі у встановлені строки, подання недостовірної інформації Комітету визнаються порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції і тягнуть за собою відповідальність, встановлену статтею 52 цього Закону.

У Вимозі 2 Товариству було запропоновано, зокрема, надати інформацію із зазначенням періоду виробництва та реалізації лікеру «O'DAII.YS Original», обсягів виробництва та реалізації такої продукції. Інформацію надати по кожному року та обсягів продукції окремо відповідно до таблиць.

Товариство Листом (факсом) від 21.11.2018 № 170 (далі Лист 2) надало відповідь на Вимогу 2.

У відповіді на Вимогу 2. а саме у Листі 2, Товариство зазначило, що обсяги виробництва лікеру «O'DAILYS Original» та 2017 рік становили 14 534 пляшок, па суму 475 206 грн.

Інформація, надана у Листі 2, зокрема щодо обсягів виробництва та реалізації лікеру «O'DAILYS Original» за 2017 рік, не відповідає інформації, а саме обсягам виробництва та реалізації, яку ТОВ «Котнар-М» надавало Комітету у Листі 1 та Довідці.

З огляду на викладене, Товариством надана така інформація, зокрема, щодо обсягів виробництва та реалізації лікеру «O'DAILYS Original» за 2017 рік: у Листі 1 - 37154 пляшок на суму 1328548,78 грн., у Довідці - 14402 пляшок на суму 519336,12 грн., у Листі 2 - 14534 пляшок на суму 475206 грн.

У Листі 1, Листі 2 та Довідці ТОВ «Котнар-М» зазначило різні обсяги виробництва та реалізації лікеру «O'DAILYS Original», що не дає можливості встановити дійсні обсяги такої продукції.

Отже, Комітет дійшов висновку, що дії ТОВ «Котнар-М» щодо подання у листах від 14.09.2018 № 147, від 26.10.2018 № 101 та від 21.11.2018 № 170 недостовірної інформації Комітету є порушеннями, передбачені пунктом 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що Рішення є необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм законодавства, а тому просить суд визнати таке рішення недійсним. Зокрема позивач вказує, що інформація не була необхідною для проведення перевірки по суті і була наявною у Комітету в достатній мірі до моменту звернення з Вимогами; Комітет не встановив, чи є скаржник суб`єктом звернення відповідно до норм законодавства; накладення штрафу у відповідному розмірі призвело до зупинки виробництва продукції та ставить під загрозу діяльність позивача.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи на те, що в матеріалах справи наведені докази та встановленні факти порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції, а тому прийняте Рішення відповідає вимогам чинного законодавства.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» державний уповноважений Комітету має право при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Статтею 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання.

Отже, вимога Комітету для суб`єктів господарювання є обов`язковою, ненадання інформації на яку є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, незалежно від суб`єктивного ставлення позивача щодо доцільності такої інформації для розгляду справи Комітетом.

Разом з цим, за змістом статті 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» саме на Комітет покладено обов`язок щодо здійснення збору та аналізу доказів необхідних для винесення рішення у справі.

При цьому, частиною четвертою статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» встановлено, що здійснення іншими органами державної влади повноважень Антимонопольного комітету України, передбачених пунктами 1 - 4 і 11 частини першої, пунктами 1, 2 і 4 частини другої, пунктами 11 - 13, 15 і 16 частини третьої цієї статті, не допускається.

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить про виключність повноважень Комітету, зокрема, в частині визначення обсягу інформації, необхідної для розгляду справи.

Як встановлено судом, Комітет встановив, що за наслідками отримання Вимоги 1 та Вимоги 2 позивач надав інформацію.

Листом 1 Товариство надіслало інформацію на Вимогу 1, в якій зазначило, щодо лікеру «O'DAILYS Original»: «Виробництво не було розпочато у 2016 році» та надало таблицю без зазначення наступних показників: «об`єм (місткість)», «період, виробництва (дата початку - дата припинення)», «період реалізації (дата початку-дата припинення)», «обсяги виробництва (піт., літри, пляшки)», «обсяги реалізації (шт., літри, пляшки)», «обсяги реалізації, грн)», проте, Комітет зазначив, що матеріалами справи № 127-26.4/105-17 встановлено, що Товариство почало виробництво тa реалізацію лікерів «O'DAILYS» та, зокрема, лікеру «O'DAILYS Original» з 2016 року.

Так, до Заяви, Заявником були додані кольорові фотокопії лікерів «O'DAILYS», зокрема і лікеру «O'DAILYS Original». Відповідно до цих фотографій, а саме на контретикетці лікеру «O'DAILYS Original» є «дата виробництва 20.12.2016». Також Заявником надано копії звіту ТОВ «Котнар-М» про кількість реалізованої продукції лікерів «O'DAILYS», зокрема і лікеру «O'DAILYS Original» виробництва ТОВ «Котнар-М» за період з 01.03.2016 по 31.03.2017 з переліком покупців даного лікеру (далі , Зніт ).

Також листом від 27.09.2017 № 124 ТОВ «Котнар-М» було надано відповідь на вимогу Комітету від 06.09.2017 № 127-26/09-9582, згідно з яким Товариство повідомило, що здійснює виробництво та реалізацію лікеру «O'DAILYS» із початку березня 2016 року. Крім того, у цьому ж листі, Товариство зазначило, що «Вартість за пляшку 0,5 л з 2016 по 2017 роки по мірі коливання збору на акциз та спирт змінювалась з 35 грн до 55 грн». На підтвердження інформації щодо виробництва та реалізації лікерів «O'DAILYS», зокрема і лікеру «O'DAILYS Original», ТОВ «Котнар-М» до зазначеного листа було додано довідку від 30.08.2017 № 179, видану директором Товариства - ОСОБА_1 , у якій зазначено, що виробництво та реалізація лікеру «O'DAILYS» розпочато з 01.03.2016

Також, інформація, надана у Листі 2, зокрема щодо обсягів виробництва та реалізації лікеру «O'DAILYS Original» за 2017 рік, не відповідає інформації, а саме обсягам виробництва та реалізації, яку ТОВ «Котнар-М» надавало Комітету у Листі 1 та Довідці.

З огляду на викладене, Товариством надана така інформація, зокрема, щодо обсягів виробництва та реалізації лікеру «O'DAILYS Original» за 2017 рік: у Листі 1 - 37154 пляшок на суму 1328548,78 грн., у Довідці - 14402 пляшок на суму 519336,12 грн., у Листі 2 - 14534 пляшок на суму 475206 грн.

У Листі 1, Листі 2 та Довідці ТОВ «Котнар-М» зазначило різні обсяги виробництва та реалізації лікеру «O'DAILYS Original», що не дає можливості встановити дійсні обсяги такої продукції.

Згідно з п. 15 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» подання недостовірної інформації Комітету є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Отже, суд зазначає, що Комітет дійшов обґрунтованих висновків, що дії ТОВ «Котнар-М» щодо подання у листах від 14.09.2018 № 147, від 26.10.2018 № 101 та від 21.11.2018 № 170 недостовірної інформації Комітету є порушеннями, передбачені пунктом 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, передбачені пунктами 9, 13 - 18 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

У Рішенні зазначено, що дохід (виручка) позивача від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2018 рік становить 70025000 грн., у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованим накладення на позивача штрафу у розмірі 136000,00 грн. за кожним фактом надання недостовірної інформації.

Інші доводи позивача не спростовують висновків Комітету, викладених у Рішенні, які вважаються судом обґрунтованими.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи Комітету та повноту їх встановлення в оскаржуваному Рішенні, суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції", всебічно, повно і об`єктивно розглянуто обставини справи, досліджено подані документи. Викладені в оскаржуваному Рішенні висновки відповідача відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права, є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Котнар-М" не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на позивача з огляду на відмову в позові.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 142, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 10.07.2020

Суддя Ю.В. Картавцева