ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2020 р. Справа№ 910/932/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Остапенка О.М.

Отрюха Б.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргуБлагодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Ліхтарики»
на ухвалуГосподарського суду міста Києва від 06.05.2020
у справі№910/932/20
за заявою Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Ліхтарики»
проскасування судового наказу від 27.01.2020, виданого у справі №910/932/20
за заявоюДержавного підприємства «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України
про стягнення з Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Ліхтарики» заборгованості у розмірі 85153, 61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2020 (суддя Трофименко Т.Ю.) заяву Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Ліхтарики» про скасування судового наказу №910/932/20 від 27.01.2020, виданого Господарським судом міста Києва, повернуто заявникові.

Не погоджуючись з цією ухвалою, Благодійна організація «Міжнародний благодійний фонд «Ліхтарики» звернулася з апеляційною скаргою, в який просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.05.2020 у справі №910/932/20 - скасувати. Передати заяву Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Ліхтарики» від 28.04.2020 про скасування судового наказу від 27.01.2020 на розгляд Господарського суду міста Києва.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2020, зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Остапенко О.М., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2020 апеляційну скаргу Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Ліхтарики» залишено без руху.

09.06.2020 Північним апеляційним господарським судом отримано заяву Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Ліхтарики» з квитанцією про сплату №98697 від 05.06.2020 на суму 1945,50 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2020 відкрите апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Державним підприємством «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України було подано відзив на апеляційну скаргу.

Апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень"усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони не позбавлені права та можливості ознайомитись з прийнятим судовим рішенням у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 06.05.2020 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

1. Короткий зміст обставин справи.

1.1. В січні 2020 Державне підприємство «Управління житловими будинками» Управління справами Апарату Верховної Ради України (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Ліхтарики» (далі - Боржник) заборгованості за оренду нежитлового приміщення та відшкодування наданих комунальних послуг.

1.2. За результатами розгляду зазначеної заяви Господарським судом міста Києва 27.01.2020 (суддя Трофименко Т.Ю.) видано судовий наказ про стягнення з Боржника заборгованості у розмірі 85 153, 61 грн.

1.3. Не погоджуючись із зверненою до стягнення сумою заборгованості, а отже - вважаючи, що вказаний наказ підлягає скасуванню, Боржник звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про скасування цього наказу.

1.4. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2020 (суддя Трофименко Т.Ю.) заяву Боржника про скасування судового наказу №910/932/20 від 27.01.2020, виданого Господарським судом міста Києва, повернуто заявникові.

1.5. Боржником зазначена ухвала оскаржена в апеляційному порядку.

2. Обґрунтування оскарженого судового рішення.

2.1. 27.01.2020 Господарським судом міста Києва за заявою Позивача було видано судовий наказ № 910/932/20, копія якого разом з копією вказаної заяви разом з доданими до неї документами 29.01.2020 була направлена на адресу Благодійної організації "Міжнародний благодійний фонд "Ліхтарики": вул. Солом`янська, буд. 5, офіс 604/4, м. Київ, 03680.

Проте, поштове відправлення № 474, яким Боржнику були надіслані вказані документи, не було отримано останнім за вказаною адресою та повернуто до суду у зв`язку із закінченням строку зберігання, про що 28.02.2020 відділенням поштового зв`язку проставлено відповідну відмітку.

2.2. День проставлення у поштовому повідомленні відмітки «за закінченням строку зберігання» свідчить про відмову Боржника отримати копію судового рішення, і вважається днем вручення Боржнику копії судового наказу та заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

2.3. У зв`язку з ненадходженням заяви про скасування судового наказу від Боржника у встановлений строк, наказ від 27.01.2020 № 910/932/20 набрав законної сили 23.03.2020 та виданий стягувачу для пред`явлення до виконання.

2.4. 04.05.2020 через відділ діловодства суду надійшла заява Боржника про скасування судового наказу № 910/932/20 від 27.01.2020, у якій він просив поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу та скасувати судовий наказ №910/932/20 від 27.01.2020.

2.5. Місцевий господарський суд, посилаючись на приписи частини 1 статті 157, частини 2 статті 158, частини 1 статті 159, пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновків про відсутність правових підстав для поновлення боржнику строку для подання заяви про скасування судового наказу а отже - що заява Боржника про скасування судового наказу № 910/932/20 від 27.01.2020 підлягає поверненню.

3. Вимоги та зміст апеляційної скарги.

3.1. В своїй апеляційній скарзі Боржник просить оскаржену ухвалу скасувати та передати його заяву про скасування судового наказу від 27.01.2020 у справі №910/932/20 на розгляд Господарського суду міста Києва.

3.2. Скаржник, зокрема, зазначає, що він дізнався про судовий наказ випадково, перевіривши Єдиний державний реєстр судових рішень України 28.04.2020, при цьому поштою цей наказ не отримував.

3.3. Згідно висновків скаржника, судом було допущено порушення статей 119, 156, 157, 158, 242 Господарського процесуального кодексу України. Так, копія судового наказу від 27.01.2020 по справі №910/932/20 разом із додатками до нього були направлені поштовим відправленням №474 на адресу Боржника, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 28.02.2020 вказане відправлення повернулось до суду з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання», натомість апелянт не був повідомлений належним чином про зберігання у поштовому відділенні цінного листа чи рекомендованого листа від суду першої інстанції. До того ж матеріали справи не містять доказів відмови боржника в отриманні поштового відправлення чи відсутності його за місцем доставки.

3.4. Приписи Господарського процесуального кодексу України не дозволяють дійти висновку, що повернення поштового відправлення з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування сторони про час і місце розгляду справи, про що зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №752/11896/17-ц.

3.5. В пункті 31 постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №127/2871/16-ц зазначено, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою повідомленою суду.

3.6. Апелянт вважає, що подання ним 29.04.2020 заяви про скасування судового наказу відбулося в межах строків, встановлених статтею 157 Господарського процесуального кодексу України, а тому суд мав поновити йому строк на подачу такої заяви. До того ж помилковим є висновок суду, що день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «за закінченням строку зберігання» свідчить про відмову відповідача отримати копію судового рішення і вважається днем вручення боржнику копії судового наказу та заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

3.7. Обставини справи свідчать про необхідність надання апелянту можливості захистити своє право в суді, адже інакший підхід є виявом надмірного формалізму та може розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, натомість суд першої інстанції без належних правових підстав повернув заяву Боржника про скасування судового наказу від 27.01.2020.

4. Зміст заперечень відзиву на апеляційну скаргу.

4.1. Згідно умов договору оренди нерухомого майна, який є чинним на даний момент, Боржник зобов`язувався компенсувати фактичні витрати за користування комунальними послугами, відтак, станом на 30.06.2020 у Боржника наявна заборгованість за оренду нежитлового приміщення та відшкодування комунальних послуг в загальній сумі 85 153, 61 грн.

4.2. Заборгованість не погашена, не зважаючи на направлення Боржникові претензії.

4.3. Від Боржника не надходило жодних заяв щодо перерахунку нарахованої орендної плати та плати за комунальні послуги, або щодо фінансової неможливості оплачувати оренду.

4.4. Сплата Позивачем за фактично надані послуги власними коштами, задля уникнення виникнення заборгованості, призводять до значних фінансових збитків Позивачеві.

4.5. Боржник не надав жодної аргументованої причини щодо несплати орендної та комунальної плати.

5. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

5.1. Відповідно до частини 2 статті 158 Господарського процесуального кодексу України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною 1 статті 157 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Згідно з частиною 1 статті 157 Господарського процесуального кодексу України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

5.2. Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

5.3. Повернення поштового відправлення з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 12.12.2018 у справі №752/11896/17).

5.4. Окрім того, у цій справі Велика Палата Верховного Суду України зазначила, що повернення повістки про виклик до суду із вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

5.5. За змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду України повернення поштового відправлення з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання такого відправлення чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (правова позиція Касаційного цивільного суду Верховного Суду України, викладена у постанові від 26.03.2020 у справі №617/1674/13-ц).

5.6. Відповідно до Системи поштової індексації України, затвердженої наказом Державного комітету зв`язку та інформатизації України від 18.11.1999 №121, система поштової індексації України побудована з урахуванням територіальної належності виробничих підрозділів поштового зв`язку: зональних вузлів, центрів оброблення та перевезення пошти, призалізничних поштамтів, поштамтів, міських та районних вузлів, відділень зв`язку, а також населених пунктів до адміністративних утворень України на основі п`ятизначної структури індексу.

На основі розробленої системи п`ятизначної поштової індексації забезпечено присвоєння п`ятизначних поштових індексів безпосередньо відділенням зв`язку на територіях міст і адміністративних районів та сільським населеним пунктам з населенням понад 500 мешканців незалежно від наявності чи відсутності в них відділень зв`язку.

Як вбачається з матеріалів справи, на конверті, в якому до місцевого господарського суду було повернуто відправлення Боржнику (за закінченням терміну зберігання) копії ухвали про повернення заяви, проставлений поштовий індекс - 03110. Разом з тим, у договорі оренди, наказі суду, виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, заяві про скасування судового наказу, а згодом - в апеляційній скарзі, реквізитах при направленні ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, ухвали про відкриття апеляційного провадження, тощо, зазначений індекс - 03680.

Втім, місцевим господарським судом не надано належної правової оцінки цим обставинам.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновками оскаржуваної ухвали та вважає, що місцевий господарський суд прийняв помилкове рішення про повернення заяви Боржнику.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

Вказані вимоги судом попередньої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не було дотримано.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 06.05.2020 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Ліхтарики» задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.05.2020 - скасувати.

Передати заяву Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд «Ліхтарики» від 28.04.2020 про скасування судового наказу від 27.01.2020 на розгляд Господарського суду міста Києва.

Матеріали справи №910/932/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк передбачений статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді О.М. Остапенко

Б.В. Отрюх