УХВАЛА

30 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 922/1995/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Кушніра І. В., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Мегабанк"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 (судді: Хачатрян В. С. - головуючий, Ільїн О. В., Россолов В. В.) і рішення Господарського суду Харківської області від 25.04.2019 (суддя Лаврова Л. С.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "УрсСиббанк"

до Публічного акціонерного товариства "Мегабанк",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , Приватне підприємство "Оскар-Д",

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.04.2020 відкрито касаційне провадження у справі № 922/1995/17 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Мегабанк" (далі - АТ "Мегабанк") на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 і рішення Господарського суду Харківської області від 25.04.2019, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 02.06.2020.

Згідно з ухвалами від 02.06.2020 і від 16.06.2020 у судовому засіданні оголошувалися перерви.

До ухвалення постанови судом касаційної інстанції колегія суддів, ознайомившись із матеріалами справи та касаційної скарги, встановила, що рішенням Господарського суду Харківської області від 25.04.2019, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2020, задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (після перейменування і далі - АТ "УкрСиббанк") про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 10.07.2007 (реєстровий номер 1-4402), а саме: домоволодіння площею 473,1 м2, розташоване за адресою: Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Гонти, 13, яке належить на праві приватної власності Публічному акціонерному товариству "Мегабанк" (після перейменування і далі - АТ "Мегабанк") на підставі свідоцтва (серія та номер ВТР № 152678, № 2630), виданого 23.12.2013 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняк В. І., для задоволення вимог АТ "УкрСиббанк", що виникли на підставі кредитних договорів від 10.07.2007 № 0 і № 0 у сумі 3 105 955,00 доларів США, 83 249,17 грн пені, визначивши спосіб реалізації нерухомого майна - предмета іпотеки за іпотечним договором від 10.07.2007 (реєстровий номер 1-4402) шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, із дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку", із встановленням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Аргументуючи рішення, суди попередніх інстанцій визнали правомірними і доведеними вимоги АТ "УкрСиббанк", установивши, що оскільки договір іпотеки від 10.07.2007 (реєстровий номер 1-4402) є дійсним, зобов`язання за ним не було припинено, доказів протилежного суду не надано, спірне майно є предметом іпотеки АТ "УкрСиббанк" і він має право задовольнити свої вимоги за рахунок іпотеки.

Водночас у справі № 926/3371/17 суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів, виходили із того, що оскільки здійснено державну реєстрацію припинення іпотеки на підставі довідки ПАТ "Райффайзен банк Аваль", договір іпотеки є припиненим і до відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Ковчег") не перейшли права та обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором щодо спірного об`єкта нерухомого майна.

У постанові Верховного Суду від 07.05.2019 у справі № 926/3371/17, з урахуванням положень статті 23 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна. Отже, у разі вибуття заставного майна із власності іпотекодавця у законодавстві передбачено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно.

Суд касаційної інстанції у постанові від 07.05.2019 у справі № 926/3371/17, зважаючи на положення статті 17 Закону України "Про іпотеку" та умови договору іпотеки, визнав помилковими висновки судів попередніх інстанцій про припинення договору іпотеки у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації припинення іпотеки, оскільки вилучення обтяжень про іпотеку та заборону на відчуження не тягне припинення договору іпотеки.

Водночас за змістом статей 546 і 575 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

У статті 1 Закону України "Про іпотеку" наведено терміни, вжиті у цьому Законі, зокрема: іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов`язанням.

Згідно зі статтею 3 цього Закону (у редакції, чинній на час розгляду справи) іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За змістом частин 5, 6 зазначеної норми у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини 6 статті 3 Закону України "Про іпотеку" (як у редакції, чинній на час укладення договорів іпотеки у 2007, 2008 роках, на час звернення до суду - у червні 2017 року, так і на час розгляду справи судами) пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки стосовно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

За змістом статті 4 Закону України "Про іпотеку" (у редакції, чинній на час укладення іпотечних договорів, яка є ідентичною редакції, що діє на час розгляду справи) обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону (у порядку, встановленому законодавством).

У постанові від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що добросовісна особа, яка придбає нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про наявність таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови).

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 487/1398/15, від 27.05.2020 у справі № 905/2947/17.

За змістом частини 2 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Відповідно до частини 4 статті 303 Господарського процесуального кодексу України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах 1- 4 статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах 5 або 6 статті 302 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного та у зв`язку з необхідністю відступу від правової позиції, викладеної у постанові від 07.05.2019 у справі № 926/3371/17 щодо застосування положень Закону України "Про іпотеку" (зокрема статей 3, 4, 23 цього Закону) щодо припинення іпотеки внаслідок відсутності відомостей про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) у відповідному реєстрі, а отже і про пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки, справу № 922/1995/17 необхідно передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Справу № 922/1995/17 разом із касаційною скаргою Акціонерного товариства "Мегабанк" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 і рішення Господарського суду Харківської області від 25.04.2019 передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді І. В. Кушнір

Ю. Я. Чумак