ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 Справа № 917/537/20

м. Полтава

за позовною заявою Заступника керівника Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області, вул. Касьяна, 37, м. Кобеляки, Полтавська область, 39200 в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135

до Фізичної особи-підприємця Плюти Сергія Павловича, АДРЕСА_1

про стягнення 10333,63 грн. заборгованості

Суддя Паламарчук В.В.

Секретар судового засідання Рожко О.П.

Представники 09.06.2020р.:

від позивача: Бондаренко Ю.П.

від відповідача: Плюта С.П.

Представники 23.06.2020 р.:

від прокуратури: Марченко О.А.

від позивача: Бондарекнко Ю.П.

від відповідача: Плюта С.П.

Рішення приймається після перерви оголошеної в судовому засіданні 09.06.2020р. на підставі ст. 216 ГПК України.

Обставини справи: 30.03.2020 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Заступника керівника Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи підприємця Плюти Сергія Павловича про стягнення 10333,63 грн. заборгованості.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2020р. даний позов був переданий на розгляд судді Паламарчука В.В.

Ухвалою суду від 03.04.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/537/20 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

21.04.2020р. до суду надійшли відзив на позовну заяву (вхід. №4462) та клопотання відповідача (вхід. №4461) про проведення розгляду справи 917/537/20 з викликом сторін.

Ухвалою від 04.05.2020р. суд задовольнив клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін та призначив справу до судового розгляду на 09.06.2020р.

В судовому засіданні 09.06.2020р. була оголошена перерва до 23.06.2020р.

Від позивача 15.06.2020р. (вхід. №6276) та 16.06.2020р. (вхід. №6321) від прокуратури надійшли відповіді на відзив.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та надали копії Сертифікату затвердження типу вимірювальної техніки та копію свідоцтва про повірку зазначеного регульованого засобу вимірювальної техніки.

Представник відповідача проти позову заперечував.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.06.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

13.08.2019р. співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області у пересувному пункті габаритно-вагового контролю а.д. М-12, км. 190+ 100, обхід смт. Підволочиськ, Підволочиського району, Тернопільської області в рамках проведення рейдової перевірки згідно Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879), проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки DAF модель ХF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом, що належить ФОП Плюті Сергію Павловичу та яким надавалися послуги з перевезення вантажу - молочної продукції згідно товарно транспортної накладної від 13.08.2019р. № РТF0ФУД-1771 від ТОВ «ФУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» (м. Тульчин, Вінницька область) до ПП «ЄВРОСМАЛ» (м. Львів).

Згідно чеку зважування №26364 від 13.08.2019 р. навантаження автомобіля DAF модель ХF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 - сідловий тягач, SCHMITZ SKO24 - напівпричіп рефрижератор, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становило: навантаження на одиничну вісь - першу - 7.6 т, другу - 12.1 т (при нормативно допустимій 11т), навантаження на строєну вісь - 6.25 т, 6,5 т, 6,65 т. на кожну із строєної осі, що в сумі становить 19.4 т. (при нормативно допустимій 22 т.), повна маса ТЗ становила 39,1 т. (при нормативно допустимій 40т).

Таким чином, було зафіксовано перевищення вищевказаним транспортним засобом, нормативних вагових параметрів, а саме на одиничну вісь.

Вказане порушення зафіксоване в акті № 048025 від 13.08.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та акті від 13.08.2019 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом ВО-160685 від 13.08.2019 р..

Також за результатами зважування транспортного засобу марки DAF модель CF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 співробітниками Управління Укртрансбезпеки в Тернопільській області складено довідку №0018710 від 13.08.2019 про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

На підставі складених актів та довідки проведено розрахунок №1 від 13.08.2019 р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд у сумі 366,93 євро.

Відповідно до п. 27 Порядку №879, плата за проїзд справляється у національній валюті, за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України на день проведення розрахунку - 366,93 євро або 10 333,63 грн.

Ні перевірка, ні акт відповідачем не оспорювався.

Прокурор зазначає, що в разі незгоди з правомірністю дій посадових осіб Управління Укртрасбезпеки у Тернопільській області відповідач має право оскаржити їх у визначеному законодавством порядку.

Плюті С.П. направлено 21.08.2019 року відповідне повідомлення про сплату коштів, що підтверджується відповідними доданими документами про вручення цього відправлення 31.08.2019 року.

Прокуратурою встановлено, що станом на дату звернення до суду ФОП Плюта С.П. плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у сумі 366,93 євро добровільно не сплатив.

Зважаючи на те, що визначена контролюючим органом плата за проїзд відповідачем в добровільному порядку і у встановлені чинним законодавством строки не сплачена, а Укртрансбезпекою України, як контролюючим органом, на якого покладено здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті та габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, до теперішнього часу не здійснюється заходів щодо стягнення нарахованої відповідачу плати, прокурор звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд керується наступним.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави в суді у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Підставою представництва інтересів держави в судах є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних і інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень, який усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у справі №822/1169/17 від 19.07.2018.

Статтею 53 ГПК України встановлено, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших нормативно-правових актів. З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, в тому числі й територіальних громад.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №422 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, шляхом злиття Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення), відповідно до п. 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Відповідно до п. 4 Положення одним з основних завдань Укртрансбезпеки є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Також, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському річковому транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати та вживає заходи щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю ( пп.2, 15, 27 п. 5 Положення).

Отже, виходячи з наведеного, Державну службу України з безпеки на транспорті наділено повноваженнями звернення до суду щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 №592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби України з безпеки па транспорті» утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області.

Разом із тим, Управління Укртрансбезпеки у Полтавської області не є самостійною юридичною особою, а є структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1378-р «Питання Державної служби з безпеки на транспорті» забезпечено можливість Укртрансбезпеці здійснювати функції і повноваження, покладені на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрасінспекцію).

Пунктом 2 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі Порядок №1567) визначено, що усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України підлягають державному контролю. Згідно з п. 3 Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція та її територіальні органи.

Отже, Укртрансбезпека здійснює функції з управління автомобільними дорогами загального користування та має право вимагати дотримання законодавчих та нормативних актів з питань дорожнього руху.

Судом встановлено, що несплата коштів ставить під загрозу своєчасне та повне фінансування Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування державного значення на 2018-2022 роки, метою якої є забезпечення відновлення і розвитку автомобільних доріг загального користування державного значення для інтеграції їх до європейської транспортної системи та підвищення на них рівня безпеки руху, швидкості, комфортності та економічності перевезень.

В даному випадку відповідач уникнув виконання обов`язку щодо внесення плати та в добровільному порядку не сплатив плату за проїзд, нараховану йому органом контролю у відповідності до вищезазначених вимог законодавства.

Наведений факт підтверджуються листом Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області №67092/36/24-19 від 05.11.2019.

Незважаючи на вказане, Державною службою України з безпеки на транспорті, за наявності підстав, жодних заходів щодо захисту інтересів держави з метою надходження коштів до Державного бюджету України не вжито, що свідчить про неналежне виконання уповноваженим органом своїх повноважень та підтверджується листом управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області.

Доцільність пред`явлення позову прокурором в даному випадку обумовлена актуальністю питань збереження автомобільних доріг від руйнування, забезпечення безпеки перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, наповнення дохідної частини бюджету, оскільки дані дії відповідача завдають збитків державному бюджету України, порушують економічні інтереси держави, ускладнюють належну реалізацію функцій держави щодо забезпечення державної політики у сфері охорони безпеки дорожнього руху.

Ураховуючи викладене та те, що факт несплати коштів тягне за собою ненадходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та, відповідно, до зменшення коштів на фінансування розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, що суттєво порушує економічні інтереси держави, Кобеляцька місцева прокуратура звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.2 ст.29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт »у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий, компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постанов Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Згідно з п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року (далі - Порядок № 1567), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до п. 16 Порядку № 1567 під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 р.

У відповідності до пп. 4,11 п. 2 Порядку габаритно-вагового контролю, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів здійснюється за спеціальними правилами у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Матеріалами справи підтверджено, що 13.08.2019 співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області у пересувному пункті габаритно-вагового контролю а.д. М-12, км. 190+ 100, обхід смт. Підволочиськ, Підволочиського району, Тернопільської області в рамках проведення рейдової перевірки проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки DAF модель ХF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом, що належить ФОП Плюті Сергію Павловичу .

За результатами зважування вищезазначеного транспортного засобу (чек №26364 від 13.08.2019) співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області було встановлено, що навантаження на одиничну вісь - першу - 7.6 т, другу - 12.1 т (при нормативно допустимій 11т), навантаження на строєну вісь - 6.25 т, 6,5 т, 6,65 т. на кожну із строєної осі, що в сумі становить 19.4 т. (при нормативно допустимій 22 т.), повна маса ТЗ становила 39,1 т. (при нормативно допустимій 40т).

Відповідно до п.п. 12-13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і звужувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Зважування вищевказаного транспортного засобу на ППГВК здійснювалося за допомогою вагів автомобільної підкладної моделі AS у складі: вимірювального приладу №09-223, вантажноприймальних платформ №09-481 та №09-494. Виробник «ЕSIT ELEKTRONIK SISTEM IMALATveTICARET LTD.STI", Туреччина.

В матеріалах справи міститься свідоцтво №34-00/2991 від 17.08.2018р. про повірку робочого засобу, згідно якого остання повірка ваг здійснена 17.08.2018р. і була чинною станом на 13.08.2019 р. та сертифікат затвердження типу вимірювальної техніки.

Враховуючи викладене, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, що належить відповідачу, здійснювався технічними засобами, що мають відповідний сертифікат та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки і був придатним для використання. Посилання на вказаний вимірювальний засіб йде в документах, які були складені за результатами габаритно-вагового контролю.

Дослідивши вказані обставини, суд вважає, що твердження відповідача, що на час здійснення габаритно-вагового контролю інспектором Укртрансбезбеки не була представлена документація на предмет відповідності технічних характеристик зважувального обладнання, не знайшли свого документального підтвердження. В матеріалах справи відсутня будь-яка підтверджуюча інформація, про те, що водій не був ознайомлений з документами, або, що водій виявив бажання ознайомитися з нею.

Водій ОСОБА_2 в акті від 13.08.2019р. про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом ВО-160685 від 13.08.2019 р. зазначив, що з вагою не згодний, завантажено 19 т. на вісах показало 22, з чеками не згодний. Будь-яких застережень та заперечень щодо процедури зважування, місця зважування, надання чи ненадання документів для ознайомлення, водій не зазначив.

Так само не знайшли свого документального підтвердження посилання відповідача на те, що зважування було здійснено три рази і всі з різними показниками.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що працівниками Укртрансбезпеки було зафіксовано перевищення вищевказаним транспортним засобом, нормативних вагових параметрів, а саме на одиничну вісь.

Вказане порушення зафіксоване в акті № 048025 від 13.08.2019р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та акті від 13.08.2019р. про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом ВО-160685 від 13.08.2019р.

Щодо посилань відповідача на невідповідність акту від 13.08.2019 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом ВО-160685 від 13.08.2019 р. вимогам п. 4 розділу ІІ Вимоги пересувного пункту габаритно-вагового контролю Наказу 255 Міністерства інфраструктури України щодо затвердження Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, то суд вважає їх безпідставними, оскільки Наказ 255 не визнає вимог до складання відповідного Акту. В той же час відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, визначено, що рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менше як дві особи». В акті від 13.08.2019р. про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом ВО-160685 від 13.08.2019 р. зазначено саме дві посадові особи, які провели перевірку.

Також за результатами зважування транспортного засобу марки DAF модель CF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 співробітниками Управління Укртрансбезпеки в Тернопільській області складено довідку №0018710 від 13.08.2019р. про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунок плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу до акту № 048025 від 13.08.2019р.

Спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.12.2013, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №215/24992 (далі - Наказ №1007/1207), зокрема підпунктом 5 пункту 4, зазначено, що посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пункту 30 Порядку № 879:

П= (Рзм + Рнв +Рг) х В х К, де

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км. проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (вісі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км. проїзду;

В - відстань перевезення, км.

Пунктом 31 Порядку № 879 визначено, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення хоча б одного вагового або габаритного параметру (К):

- до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

- на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі;

- більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що розрахунок плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу до акту № 048025 від 13.08.2019р. виконаний відповідно до формули за наступними параметрами:

П= (Рзм + Рнв + Рг) * В * К (п. 31-1) де:

Рзм - 0 (загальна маса транспортного засобу не перевищує законодавчо встановлені норми);

Рнв - 0,27 (ставка плати від 10% до 20%);

Рг - 0 (габарити не перевищують нормативно-встановлені);

В - відстань 423 км;

К - у потрійному розмірі, (перевищення від 10 до 40 відсотків).

П= 0,27 * 453 * 3 = 366,93 євро.

Управлінням Укртрансбезбеки у Тернопільській області ФОП Плюті С.П. направлено 21.08.2019 року відповідне повідомлення про сплату коштів, що підтверджується відповідними доданими документами про вручення цього відправлення 31.08.2019 року. Однак плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 366,93 евро, відповідачем не сплачено.

Пунктом 37 Порядку № 879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством.

Зважаючи на те, що визначена контролюючим органом плата за проїзд, відповідачем в добровільному порядку і у встановлені чинним законодавством строки не сплачена, така набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України, а відтак підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду викладеної у постанові від 06.06.2018 по справі № 820/1203/17 вбачається, що за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. При цьому, справи вказаної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.

Приймаючи до уваги наведене, суд констатує, що у даному випадку державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування у зв`язку з перевезенням вантажу з порушенням вимог чинного законодавства завдано шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідачем у повному обсязі.

Відповідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки, підтверджені належними та допустимими доказами, на підставі яких встановлено обставини, які входять до предмету доказування.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Плюти Сергія Павловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) до Державного бюджету України 10 333,63 грн., що еквівалентно 366, 93 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку - 13.08.2019 за наступними реквізитами: УК у м. Тернополі /м.Тернопіль/ 22160100; 9002, код отримання (ЄДРПОУ) 37977726, банк отримувача: казначейство України (ЕАП) МФО 899998. Призначення платежу: 22160100: плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

3. Стягнути з фізичної особи - підприємця Плюти Сергія Павловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь прокуратури Полтавської області (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 7, реєстраційний рахунок № НОМЕР_4 , банк ДКСУ м. Київ, ) понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2102,00 грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 01.07.2020р.

Суддя В.В. Паламарчук