ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2020 Справа № 917/454/20

м. Полтава

За позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022; адреса для листування: пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601

до Кременчуцького ліцею № 11 "Гарант" Кременчуцької міської ради Полтавської області, вул. Першотравнева, 53, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення грошових коштів.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" (далі - позивач/ АТ "Полтаваобленерго") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Кременчуцького ліцею № 11 "Гарант" Кременчуцької міської ради Полтавської області (далі - відповідач/ Кременчуцький ліцей № 11 "Гарант") 24985,79 грн., в тому числі 17371,45 грн. пені, 3550,57 грн. інфляційних втрат та 4063,77 грн. річних. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору № 1736 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.01.2010.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 17.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідач у відзиві звертає увагу на те, що позивачем неправомірно нараховано частину пені, а також просить суд зменшити стягувану суму пені на 90%.

Позивачем до відповіді на відзив додано клопотання про уточнення позовних вимог № 569 від 28.05.2020, у якому він зменшує стягувану суму пені до 8619,98 грн. До вказаного клопотання позивачем додано докази направлення копії клопотання на адресу відповідача.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що по суті клопотання позивача про уточнення позовних вимог є клопотанням про зменшення розміру позовних вимог.

Враховуючи вказану норму, вказане клопотання про зменшення розміру позовних вимог, було прийнято судом до розгляду. В зв`язку з цим, розглядається позов про стягнення з відповідача 16234,32 грн., в тому числі 8619,98 грн. пені, 3550,57 грн. інфляційних втрат та 4063,77 грн. річних.

.

Рішення ухвалюється в порядку визначеному ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2010 року між Відкритим акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (Теплопостачальною організацією) та Кременчуцьким ліцеєм № 11 Кременчуцької міської ради Полтавської області (Споживачем) було укладено договір № 1736 про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі Договір).

У зв`язку зі зміною типу акціонерного товариства найменування позивача змінювалось на Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго", а потім на Акціонерне товариства "Полтаваобленерго".

За додатковою угодою № 1 від 01.01.2019 року до Договору сторони погодили назву Споживача замінити словами: Кременчуцький ліцей № 11 "Гарант" Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Теплопостачальна організація зобов`язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки та на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що тарифи на послуги з теплопостачання затверджуються в установленому порядку відповідно до Закону України «Про теплопостачання» та діючого законодавства України.

Додатком № 2 до Договору встановлено обсяги теплового навантаження та теплоспоживання і орієнтовна вартість теплової енергії відпущеної Споживачу за поточний рік відповідно до тарифів діючих на момент укладання Договору, а додатком № 3 до Договору встановлено тариф на момент укладення Договору, можливість його зміни і повідомлення про це споживача.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до п. 23 Правил користування тепловою енергією (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007, п. 2.2.2 Договору та додатку № 4 «Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію» до Договору.

Згідно п. 1 Додатку № 4 до Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаними в Додатку № 2 Гкал, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми "заборгованості" на початок місяця. Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного Договору, Споживач зобов`язаний проводити не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Пунктом 2 додатку № 4 до договору передбачено, що Споживач, який має прилади обліку, щомісяця самостійно знімає показники станом на 25 число календарного місяця (розрахункового періоду), оформлює "Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку" та надає її теплопостачальній організації для здійснення розрахунку, оформлення рахунку та "Акта про обсяги спожитої Споживачем теплової енергії".

Згідно п. 4.2.2. Договору, за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію споживач несе відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індексу інфляції та 3% річних.

В період з грудня 2018 року по березень 2019 року позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 919 263,72 грн. відповідно до актів про обсяги спожитої (поставленої) споживачу теплової енергії, зокрема:

- за грудень 2018 року від 20.12.2018 на суму 227 501,10 грн.;

- за січень 2019 року від 18.01.2019 на суму 224 654,60 грн.;

- за лютий 2019 року від 28.02.2019 на суму 258 374,69грн.;

- за березень 2019 року від 20.03.2019 на суму 153 402,73 грн.;

- за квітень 2019 року від 10.04.2019 на суму 55 330,60 грн.

Вказані обставини були встановлені рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.12.19 по справі № 917/1496/19, у якій брали участь ті ж самі сторони. Вказане рішення набрало чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини встановлені рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.12.19 по справі № 917/1496/19 не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що відповідачем були порушені договірні зобов`язання в частині своєчасної оплати за спожиту теплову енергію, у визначені договором строки.

В зв`язку з цим, позивач нарахував відповідачу:

- 8619,98 грн. пені на прострочені зобов`язання по оплаті теплової енергії спожитої у березні 2019 року за період прострочення з 30.07.2019 по 28.09.2019;

- 3550,57 грн. інфляційних нарахувань на прострочені суми зобов`язань з оплати за спожиту відповідачем теплову енергію за січень - березень 2019 року за загальний період з серпня по жовтень 2019 року;

- 4063,77 грн. 3% річних на суми оплат за грудень 2018 року та січень - березень 2019 року за загальний період з 30.07.2019 по 12.12.2019.

Вказані суми пені, інфляційних нарахувань та 3% річних позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач у відзиві зазначає про неправомірне нарахування позивачем пені на борг за березень 2019 року за період з 29.09.2019 по 12.12.2019.

Дані заперечення відповідача судом до уваги не беруться, оскільки позивачем у клопотанні про уточнення позовних вимог було зменшено стягувану суму пені та надано новий розрахунок пені за період з 30.07.2019 по 28.09.2019.

Крім цього, відповідач просить суд зменшити стягувану суму пені, посилаючись на те, що Кременчуцький ліцей № 11 "Гарант" Кременчуцької міської ради Полтавської області є закладом освіти, який фінансується з міського бюджету і своєчасне виконання зобов`язань за спірним договором не залежить від відповідача, заборгованість утворилася через відсутність своєчасного фінансування з боку власника відповідача - Кременчуцької міської ради.

В свою чергу позивач у відповіді на відзив зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не звільняє відповідача від виконання зобов`язань з оплати.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Господарським судом у рішенні від 10.12.2019 по справі № 917/1496/19 було встановлено факт прострочення відповідачем зобов`язань з оплати теплової енергії за грудень 2018 року - березень 2019 року, а також встановлено правомірність стягнення пені, інфляційних та річних на прострочені суми боргу станом на 29.07.2019.

Вказані обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно п. 4.2.2. договору за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію споживач несе відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індексу інфляції та 3% річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем на підставі п. 4.2.2. договору та ст. 625 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача:

- 8619,98 грн. пені на прострочені зобов`язання по оплаті теплової енергії спожитої у березні 2019 року за період прострочення з 30.07.2019 по 28.09.2019;

- 3550,57 грн. інфляційних нарахувань на прострочені суми зобов`язань з оплати за спожиту відповідачем теплову енергію за січень - березень 2019 року за загальний період з серпня по жовтень 2019 року;

- 4063,77 грн. 3% річних на суми оплат за грудень 2018 року та січень - березень 2019 року за загальний період з 30.07.2019 по 12.12.2019.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки пені, річних та інфляційних втрат і встановив їхню правильність.

При вирішенні питання щодо зменшення розміру пені суд керується наступним.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачена можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно п.п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання вирішується судом оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка, у такому випадку, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18.

Враховуючи специфічний вид діяльності відповідача, який є бюджетною неприбутковою установою, а також те, що причиною несвоєчасної оплати зобов`язань за договором стало несвоєчасне фінансове забезпечення відповідача з міського бюджету, суд вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій (пені) на 50%.

Таким чином, стягненню підлягає пеня в сумі 4309,99 грн. (8619,98 грн. - 50%). В іншій частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає.

Отже, позов підлягає задоволенню частково, в частині стягнення 4309,99 грн. пені, 3550,57 грн. інфляційних нарахувань та 4063,77 грн. 3% річних.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Кременчуцького ліцею № 11 "Гарант" Кременчуцької міської ради Полтавської області (вул. Першотравнева, буд. 53, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022, адреса для листування: проспект Свободи, 8, м. Кременчук, Полтавська область, 39601, ) 4309 грн. 99 коп. пені, 3550 грн. 57 коп. інфляційних нарахувань, 4063 грн. 77 коп. 3% річних, 2102 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С. Семчук