ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. ОдесаСправа № 915/1796/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Гайдук В.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївської міської ради

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.09.2019, ухвалене суддею Ткаченко О.В. у м. Миколаїв, повний текст якого складено 16.09.2019

у справі №915/1796/19

за позовом: Фізичної особи - підприємця Сірої Любові Василівни

до відповідача: Миколаївської міської ради

про: визнання укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді 16.09.2014 за № 10663, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2019 року Фізична особа-підприємець Сіра Любов Василівна звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Миколаївської міської ради про визнання укладеної додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді 16.09.2014 № 10663 в редакції позивача, яка викладена в прохальній частині позову.

Обґрунтовуючи позов позивач зазначає, що ним, з метою реалізації положень ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та на виконання приписів ч. 8 ст. 33 вказаного Закону, на адресу відповідача направлено зверення з пропозицією укласти додаткову угоду до договору оренди від 16.09.2014 № 10663 з уповноваженою особою відповідача, до якого додано проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на тих самих умовах, однак відповіді на звернення не отримано. При цьому, позивач вказує на наявність визначених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» підстав для поновлення орендних правовідносин, оскільки ним належним чином виконуються умови, договору, після закінчення строку його дії він продовжив користування земельною ділянкою та будь-яких заперечень у поновленні договору оренди землі з боку орендодавця протягом місяця після закінчення строку дії договору не надходило.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 09.09.2019 у справі №915/1796/19 позов задоволено повністю.

Означене судове рішення мотивоване тим, що з урахуванням умов договору оренди землі, а також обов`язку позивача звернутись до відповідача щодо продовження строку договору оренди у певний строк (не пізніше ніж за шість місяців до закінчення строку дії договору), позивач не набув права на поновлення договору оренди землі на підставі ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Водночас, позивач продовжив користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди земельної ділянки, а відповідачем протягом одного місяця після закінчення строку договору не направлено позивачу листа-повідомлення про заперечення стосовно його поновлення, що не заперечується відповідачем.

При цьому відповідачем не надано доказів неналежного виконання позивачем умов договору та доказів направлення позивачу листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про набуття позивачем права на поновлення договору оренди земельної ділянки на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Не погодившись з означеним рішенням суду Миколаївська міська рада звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить, рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.09.2019 у справі №915/1796/19 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач посилається на недотримання позивачем умов п. 3.1 договору, яким передбачено, що орендар зобов`язаний письмово повідомити про своє переважне право на укладання договору на новий строк за 6 місяців до спливу строку договору оренди землі, тоді як підприємець звернувся до Миколаївської міської ради через Центр надання адміністративних послуг лише 16.04.2019, тобто з порушенням строку, передбаченого умовами договору. На підтвердження своєї позиції, скаржник посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №594/376/17-ц, відповідно до якої касаційною інстанцією визначено юридичні факти, які суду необхідно встановити для правильного застосування норми права, а саме ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Додатково скаржник також наголошував, що Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 12.06.2019 на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу №320/5724/17 про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим та визнання права користування земельною ділянкою.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого витягом з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.10.2019 для розгляду вказаної апеляційної скарги визначено судову колегію у складі: головуючого судді Богацької Н.С., суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2019 Миколаївській міській раді поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.09.2019 у справі №915/1796/19; за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.09.2019 у справі №915/1796/19 відкрито апеляційне провадження; встановлено іншим учасникам справи згідно з нормами ст. 263 Господарського процесуального кодексу України строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами його направлення учасникам справи) до 08.11.2019; зупинено дію рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.09.2019 у справі №915/1796/19 до закінчення апеляційного перегляду.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області у справі №915/1796/19 від 09.09.2019 за позовом Фізичної особи-підприємця Сірої Любові Василівни до Миколаївської міської ради про визнання додаткової угоди укладеною - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач вказує, що порушення прав орендаря на поновлення договору оренди землі в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», може мати місце, а відповідно і право на захист цього права орендаря може виникнути лише після закінчення дії договору оренди землі - після спливу одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, упродовж якого орендодавець, у разі якщо він заперечує, стосовно поновлення цього договору, має право заявити таке заперечення, однак не заявляє його. Водночас орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди, однак при цьому орендодавець відмовляє або зволікає у задоволенні вимоги орендаря укласти додаткову угоду до договору оренди землі, обов`язковість якої передбачена положеннями ч. ч. 6, 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2019 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.09.2019 у справі №915/1796/19 зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у справі №320/5724/17 (виготовлення та офіційного оприлюднення повного тексту постанови).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2020 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.09.2019 у справі №915/1796/19, у зв`язку із закінченням перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у справі №320/5724/17 та офіційним оприлюдненням повного тексту постанови, поновлено; справу призначено до розгляду на 15.06.2020 о 14:45год.

Представники учасників справи в судове засідання 15.06.2020 не з`явились, надіславши на електронну адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10.10.2005 між Миколаївської міською радою (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Сірою Любов`ю Василівною (орендар), на підставі рішення Миколаївської міської ради № 36/34 від 15.09.2005, було укладено договір оренди землі (договір), за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку площею 9 кв.м., без права передачі її в суборенду, для розміщення та подальшого обслуговування кіоску по продажу морозива по вул. Садовій, поблизу дитячої лікарні № 1 (Заводський район), строком на 5 років з дати його державної реєстрації.

Даний договір зареєстровано в Миколаївській міській раді 26.10.2005 за № 3613 та у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 26.10.2005 за №94.

26.10.2005 між сторонами, на виконання п. 6.1 договору, підписано акт приймання-передачі земельної ділянки, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку по вул. Садовій, поблизу дитячої лікарні № 1 для розміщення та подальшого обслуговування кіоску по продажу морозива. Загальна площе земельної ділянки складає 9 кв.м.

21.05.2011, на підставі рішення Миколаївської міської ради № 2/27 від 30.12.2010, сторонами укладено договір про зміни до договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 26.10.2005 за № 94 та у Миколаївській міській раді за № 3613, за умовами якого, зокрема, п. 3.1 розділу 3 договору оренди доповнено наступним абзацом: «Термін оренди продовжений на 3 роки до 26.10.2013. Орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на продовження строку дії договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за шість місяців до закінчення строку дії договору письмово звернутися до орендодавця з клопотанням про продовження строку оренди. Підставою продовження строку дії договору (поновлення договору) буде відповідне рішення орендодавця».

Договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему у м. Миколаїв, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.05.2011 за № 00005.

11.02.2014, на підставі рішення Миколаївської міської ради № 36/35 від 12.12.2013, сторонами укладено договір про зміни № 11-14 до договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді від 26.10.2005 за № 3613, за умовами якого, зокрема, п. 3.1 договору оренди доповнено наступним абзацом: «Договір діє до 12.06.2014. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця за три місяці до спливу строку договору оренди землі. Підставою для укладення договору на новий строк буде відповідне рішення орендодавця».

Договір зареєстровано у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів про зміни до договорів оренди землі 11.02.2014 вчинено запис за № 11-14.

Рішенням Миколаївської міської ради № 42/41 від 24.07.2014 «Про вилучення, надання, передачу за фактичним землекористуванням, продовженням строку користування земельними ділянками юридичним особам, громадянам, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Заводському району м. Миколаїв» затверджено документацію із землеустрою, з метою вилучення, припинення права користування, передачі в короткострокову оренду земельних ділянок для тимчасового розміщення споруд та малих архітектурних форм без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно, Фізичній особі - підприємцю Сірій Любові Василівні продовжено на 5 років термін оренди земельної ділянки (кадастровий номер :03:001:0006) загальною площею 9 кв.м., яка була надана рішенням міської ради від 12.12.2013 № 36/35, залишивши в землях комерційного використання, для подальшого обслуговування кіоску по продажу морозива по вул. Садовій, поблизу дитячої лікарні № 1, за умови проведення коригування місця розміщення кіоску (відповідно до висновку управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 15.04.2014 № 17-1429); зобов`язано землекористувачів: замовити виготовлення документації по винесенню земельних ділянок на місцевість і здати її до управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради; укласти договір оренди земельної ділянки в управлінні земельних ресурсів Миколаївської міської ради; звернутись до інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області для одержання дозволу на будівництво, монтаж, установлення будівель та споруд; після закінчення будівельно-монтажних робіт звернутись до інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області для прийняття об`єкта до експлуатації; виконувати обов`язки землекористувача відповідно до вимог ст. 96 Земельного кодексу України; виконувати обмеження в користуванні земельною ділянкою згідно з вимогами управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради та проектом відведення земельної ділянки.

16.09.2014 між сторонами, на виконання вказаного рішення міської ради, було укладено договір оренди землі № 10663, за умовами якого Миколаївська міська рада на підставі рішення від 24.07.2014 № 42/41 продовжила Фізичній особі-підприємцю Сірій Любові Василівні оренду земельної ділянки для подальшого обслуговування тимчасово розміщеного кіоску по продажу морозива по вул. Садовій, поблизу дитячої лікарні № 1, за умови проведення коригування місця розміщення кіоску (Заводський район), без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

За визначенням розділу 2 договору об`єктом оренди є земельна ділянка площею 9 кв.м. (за функціональним призначенням - землі комерційного використання), без права передачі її в суборенду (кадастровий № :03:001:0006, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01). На земельній ділянці знаходиться кіоск (п. 2.2 договору). Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18.01.2012 № 21-04 становить 11242,44 грн (п. 2.4 договору).

Згідно з п. 6.1 договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту землеустрою щодо її відведення за актом приймання-передачі об`єкта оренди в день укладання цього договору.

Договір діє до 12.06.2019. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладання договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця за шість місяців до спливу строку договору оренди землі. Підставою для укладання договору на новий строк буде відповідне рішення орендодавця (п. 3.1 договору).

Згідно з п. 14.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його укладання.

Договір зареєстровано в Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 16.09.2014 за № 10663.

16.09.2014 між сторонами, на виконання п. 6.1 договору, складено акт приймання-передачі земельної ділянки, згідно якого орендодавець на підставі рішення міської ради від 24.07.2014 № 42/41 передав, а орендар у день укладення договору прийняв в оренду земельну ділянку для подальшого обслуговування тимчасово розміщеного кіоску по продажу морозива по вул. Садовій, поблизу дитячої лікарні № 1. Загальна площе земельної ділянки складає 9 кв.м. Місце розташування земельної ділянки, що передається в оренду, зазначене в плані земельної ділянки, що є невід`ємною частиною договору оренди землі. Уся територія знаходиться у придатному для її використання стані.

В матеріалах справи також містяться акт перенесення меж земельної ділянки на місцевість з прив`язкою кутів повороту ділянки до місцевих предметів від 28.08.2014, схема перенесення меж земельної ділянки від 28.08.2014, план меж зон обмежень і сервітутів земельної ділянки, план та кадастровий план земельної ділянки.

16.04.2019 позивачем через Центр надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради із заявою (реєстраційний №000253) направлено заяву про поновлення договору оренди земельної ділянки, до якої додано, у тому числі проект додаткової угоди до договору оренди.

17.07.2019 позивач повторно звернувся до Миколаївської міської ради із заявою (реєстраційний номер 9149/02-19 від 17.07.2019) про укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 16.09.2014 № 10663, до якої було додано, зокрема, і проект додаткової угоди про поновлення дії договору оренди землі строком на 5 років, до 12.06.2024, на тих самих умовах.

Відповіді на свої звернення щодо поновлення договору оренди землі позивач не отримав, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом позову у цій справі є вимога позивача про визнання укладеної додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді 16.09.2014 № 10663 в редакції позивача, яка викладена в прохальній частині позову.

Порядок поновлення договору оренди земельної ділянки визначено ст. 33 Закону України «Про оренду землі», якою регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини перша-п`ята цієї статті), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина шоста цієї статті).

Відповідно до ч. 6 ст. 33 названого Закону, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Визначений наведеною нормою порядок є відмінним від передбаченого положеннями частин 1-5 статті 33 Закону, оскільки передбачає право на поновлення договору оренди земельної ділянки, яке виникає після закінчення строку дії відповідного договору оренди земельної ділянки за умови, що орендар продовжує користуватись цією ділянкою, за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди заперечення орендодавця проти поновлення цього договору.

Повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», не вимагається.

Суть поновлення договору оренди згідно із вказаною нормою полягає саме у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує проти поновлення договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у ч.ч. 1- 5 і ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», не пов`язані одна з іншою.

Так, для застосування положень ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендареві про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

Законодавець у ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» визначив алгоритм дій, згідно з яким орендодавець після отримання листа-повідомлення орендаря зобов`язаний:

1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону;

2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору;

3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності);

4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином:

а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря;

б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

У разі встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця із повідомленням про намір поновити договір оренди землі та невиконання орендодавцем установленого ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» обов`язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною.

Виходячи з умов договору оренди землі, а також обов`язку орендаря звернутись до орендодавця щодо продовження строку договору оренди у певний строк (не пізніше ніж за шість місяців до закінчення строку дії договору), місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив, що позивач не набув права на поновлення договору оренди землі на підставі ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Разом з тим, як встановлено судом та не спростовується відповідачем, позивач продовжив користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди землі, а відповідач протягом одного місяця після закінчення строку договору не направив позивачу листа-повідомлення про заперечення стосовно його поновлення.

При цьому доказів неналежного виконання позивачем умов договору та доказів направлення позивачу листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди матеріали справи не містять, та відповідачем ані суду першої, ані апеляційної інстанції не надано.

Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» врегульовано поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця з дня закінчення строку договору заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору).

При цьому, повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно із цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення може мати прояв у «мовчазній згоді».

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто, орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону, і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, а орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

За наведених вище обставин, враховуючи, що позивач продовжив користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди землі № 10633 від 16.09.2014, а відповідач протягом одного місяця після закінчення строку договору не направив позивачу листа-повідомлення про заперечення стосовно його поновлення, та за відсутності доказів неналежного виконання орендарем своїх зобов`язань за договором, висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог у даній справі є обґрунтованими.

Доводи заявника апеляційної скарги, які насамперед зводяться до втрати позивачем переважного права на продовження строку дії договору оренди землі внаслідок несвоєчасного повідомлення про це орендодавця та необхідності врахування правового висновку Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, судовою колегією відхиляються, адже даний позов пред`явлено з підстав передбачених ч.ч. 6-8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», у той час як постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц ухвалена, виходячи з інших обставин справи.

Що стосується посилань апелянта на перегляд Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у справі №320/5724/17, то постановою Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 провадження у даній справі на підставі передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України було закрито, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 Господарського процесуального кодексу України визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч. 4 ст. 269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Миколаївської міської ради залишається без задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.09.2019 у справі №915/1796/19 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом підлягають віднесенню на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.09.2019 у справі №915/1796/19 залишити без змін.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.06.2020.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська