ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" червня 2020 р. Cправа № 902/798/14(902/73/20)

Господарський суд Вінницької області у складі

головуючого судді Лабунської Т.І.,

за участю: секретаря судового засідання - Матущак О.В.,

за відсутності представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул. Горького, буд. 31)

до: Приватного акціонерного товариства "Ветропак Гостомельський Склозавод" (площа Рекунова, буд. 2, смт. Гостомель, м. Ірпінь, Київська область, 08290)

про стягнення 273 145, 60 грн

в межах справи № 902/798/14

за заявою: Компанії "Nemiroff Holding Limited" (01050, м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 13-А)

до: Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул. Горького, буд. 31)

про банкрутство

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа за позовом ДП "УГК "Nemiroff" до ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" про стягнення 273 145,60 грн.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач всупереч умовам договору на виробництво склотари № 4/2013 від 07.05.10.2013 року не виконав договірних зобов"язань щодо оплати виготовленої та поставленої йому ДП "УГК "Nemiroff" продукції.

Внаслідок чого за твердженням ліквідатора позивача у відповідача перед ДП "УГК "Nemiroff" виникла заборгованість у розмірі 273 145, 60 грн.

Враховуючи те, що ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" в добровільному порядку не розрахувалося з ДП "УГК "Nemiroff" за переданий товар, арбітражний керуючий (ліквідатор) Гладій О.В. з метою захисту порушених прав позивача звернувся з вказаним позовом до суду для стягнення боргу в судовому порядку.

Ухвалою суду від 05.02.2020 року за вказаним позовом відкрито провадження в межах справи № 902/798/14, визначено, що спір підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.02.2020 року.

Вказаною ухвалою суд витребував у ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" документи, які підтверджують або спростовують право вимоги ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" щодо стягнення збитків у розмірі 273 145,60 грн, а саме всі договори та документи, які стосуються правовідносин, які виникли між ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" та ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" на підставі договору на виробництво, склотари № 4/2013 від 07.05.2013 року, зокрема, але не виключно: додаткові угоди до договору на виробництво склотари №4/2013 від 07.05.2013 року; звіти про залишки продукції; акти приймання-передачі; накладні; звіти ЕТП та розрахунки вартості послуг; звіти ЕМ та розрахунки вартості послуг; претензії ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" до ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод"; претензії ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" до ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff"; інші документи, які підтверджують або спростовують заборгованість ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" перед ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff".

14.02.2020 року до суду надійшов відзив № 07/124 від 03.02.2020 року відповідача на позовну заяву від 27.01.2020 року.

Відповідач обґрунтовує свої заперечення тим, що саме у позивача перед відповідачем існує борг в сумі 2 672 049, 92 грн за відвантажені, але не оплачені скляні пляшки. Позивач визнав борг в сумі 2 672 049, 92 грн. шляхом підписання акту звірки розрахунків станом на 30.05.2014 року.

Відповідач зазначає також, що позивач на обґрунтування своїх вимог надає копії трьох видаткових накладних на суму 71 774, 4 грн, тоді, коли в позові зазначає про борг в сумі 273145,60 грн., отже сума боргу, за твердженнями відповідача є необґрунтованою та непідтвердженою документально.

Окрім того, на думку відповідача, розглядати будь - які вимоги до відповідача безпідставно, так як з 2013 року по 2020 рік минуло більше 3 років, а в укладених сторонами договорах, додаткових умов щодо продовження строку позовної давності не було зазначено.

На клопотання про витребування доказів, відповідач відповів, що оскільки у відповідача перед позивачем немає заборгованості, а навпаки вона існує у останнього, витребувати документи щодо неіснуючого боргу немає підстав. Відповідач надав суду в спростування заборгованості перед позивачем акт звірки станом на 30.05.2014 року.

У зазначеному відзиві, посилаючись на викладені обставини в ньому, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

27.02.2020 року підготовче засідання у справі не відбулося, у зв"язку з перебуванням судді Лабунської Т.І. на лікарняному в період з 26.02.2020 року по 02.03.2020 року.

28.02.2020 року позивач надав суду відповідь № 01-34/59-02 від 25.02.2020 року на відзив, в якій просить суд здійснити захист порушеного права, визнати причини пропуску позовної давності поважними та не застосовувати строк позовної давності, так, як ліквідатор отримав повноваження керівника позивача тільки 18.09.2019 року.

Ухвалою від 03.03.2020 року призначено підготовче засідання на 31.03.2020 року.

06.03.2020 року від відповідача до суду надійшли заперечення № 07/258 від 02.03.2020 року щодо відповіді на відзив на позовну заяву від 27.01.2020 року, в яких, зокрема, просив суд поновити строк для надання заперечення щодо відповіді на відзив, відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 31.03.2020 року продовжено процесуальний строк для подання відповідачем заперечення щодо відповіді на відзив; закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 06.05.2020 року.

Ухвалою суду від 06.05.2020 року строк розгляду справи по суті продовжено та призначено судове засідання у справі на 26.05.2020 року.

Ухвалою від 26.05.2020 року розгляд справи по суті відкладено на 25.06.2020 р.

На визначену судом дату - 25.06.2020 року представники позивача та відповідача не з`явилися, хоча про дату судового засідання повідомлялись належним чином.

Судом з"ясовано, що 23.06.2020 року до суду надійшло клопотання відповідача № 07/554 від 19.06.2020 року про відкладення розгляду справи по суті на період після завершення строку дії карантину (після 31.0.72020 року).

Враховуючи неодноразове відкладення та закінчення строку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача № 07/554 від 19.06.2020 року не підлягає задоволенню.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010 року).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010 року).

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представників сторін.

Суд, детально дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

07.05.2013 року між ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" (виробник) та ДП "УГК "Nemiroff" (замовник) укладено договір на виробництво склотари № 4/2013 від 07.05.2013 року.

Відповідно до умов, що викладені в договорі, виробник зобов"язався виготовити відповідно до визначених замовником технічних характеристик та передати у власність замовника, а замовник відповідно замовити, прийняти від виробника й оплатити скляні пляшки з безбарвного прозорого скла (п.1.1. Договору).

Одночасно з підписанням договору сторони узгоджують і визначають асортимент, кількість та ціну продукції у відповідних додатках (специфікаціях) до договору, які є його невід"ємними частинами (п.2.1. Договору).

Оплата продукції здійснюється за цінами, вказаними в додатках до договору, укладених між сторонами відповідно до п.2.1. цього договору, протягом 35 календарних днів з дати переходу права власності на виготовлену продукцію від виробника до замовника (відстрочення платежу), що вказується у відповідній товарно - транспортній накладній (п.3.1. Договору).

Відповідно до п. 4.6. Договору право власності на продукцію переходить від виробника до замовника в момент повного завантаження продукції в транспортний засіб замовника на складі виробника (дата відвантаження).

Сторони погодили, що загальна ціна цього договору в національній валюті гривні, не може перевищувати суму, еквівалентну 1000000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ, встановленим на дату підписання цього договору, враховуючи ПДВ (п. 3.5. Договору).

Відповідно до п.6.1. Договору на кожну відвантажену партію продукції виписуються: видаткова накладна; ТТН; копія сертифікату відповідності (копія засвідчена виробником); посвідчення якості на кожну партію продукції; рахунок - фактура; податкова накладна.

Договір вступає в дію після його підписання сторонами та діє до 31.05.2013 року включно, але в будь - якому випадку - до повного виконання сторонами взятих на себе відповідно до даного договору зобов"язань. Дію договору може бути продовжено за згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди.

07.05.2013 року сторони підписали Додаток № 1 до Договору про виробництво склотари № 4/2013 від 07.05.2013 року, яким узгодили ціни на продукцію.

07.05.2013 року сторони підпасали також Специфікацію № 1 до Договору про виробництво склотари № 4/2013 від 07.05.2013 року, якою погодили об"єми склотари на травень 2013 року

В змісті позовної заяви представник позивача наголошує на тому, що відповідно до відомостей ліквідатора, за результатами інвентаризації майна боржника, у відповідача існує заборгованість перед ДП "УГК "Nemiroff" у розмірі 273 145, 60 грн, що, на думку представника позивача, підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 31.01.2013 року та іншими первинними документами.

Судом з"ясовано, що позивачем з метою досудового врегулювання спору 15.01.2018 року було направлено відповідачу претензію № 15-31/18 про необхідність погашення існуючого боргу. Однак, як встановлено судом відповідна претензія залишилась відповідачем без реагування.

З матеріалів справи вбачається, що арбітражним керуючим (ліквідатором) Гладієм О.В. на підтвердження заявлених позовних вимог надано лише накладну № 506/3 від 30.05.2013 року, видаткову накладну № 530045 від 30.05.2013 року, товарно - транспортну накладну № 530045 від 30.05.2013 року, накладну № 471/2 від 17.05.2013 року, видаткову накладну № 517013 від 17.05.2013 року, товарно - транспортну накладну № 517013 від 17.05.2013 року, видаткову накладну № 517012 від 17.05.2013 року, видаткову накладну № 517013 від 17.05.2013 року, товарно - транспортну накладну № 517012 від 17.05.2013 року на загальну суму 95 304, 00 грн.

Тоді, як позивач заявляє до стягнення 273 145,60 грн заборгованості.

Будь - яких інших первинних документи ліквідатором надано не було з огляду на їх відсутність у позивача.

З клопотання арбітражного керуючого (ліквідатора) Гладія О.В. про витребування документів суд встановив про можливу вірогідність знаходження первинних документів в підтвердження договірних зобов"язань між сторонами у відповідача.

Ухвалою суду від 05.02.2020 року витребувано у ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" документи, які підтверджують або спростовують право вимоги ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" щодо стягнення збитків у розмірі 273145,60 грн, а саме всі договори та документи, які стосуються правовідносин, які виникли між ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" та ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" на підставі договору на виробництво, склотари № 4/2013 від 07.05.2013 року, зокрема, але не виключно: додаткові угоди до договору на виробництво склотари №4/2013 від 07.05.2013 року; звіти про залишки продукції; акти приймання-передачі; накладні; звіти ЕТП та розрахунки вартості послуг; звіти ЕМ та розрахунки вартості послуг; претензії ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" до ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод"; претензії ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" до ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff"; інші документи, які підтверджують або спростовують заборгованість ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" перед ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff".

Проте, ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" витребуваних судом доказів не надало.

Як вже зазначалося судом раніше, на клопотання про витребування доказів, відповідач відповів, що оскільки у відповідача перед позивачем немає заборгованості, а навпаки вона існує у останнього, витребовувати документи щодо неіснуючого боргу немає підстав. Відповідач надав суду в спростування заборгованості перед позивачем акт звірки станом на 30.05.2014 року.

Встановивши вищевикладені обставини, суд дійшов наступних правових висновків.

Договірні зобов"язання, що виникли між сторонами випливають із змішаного договору, а саме, містять елементи договорів послуги та поставки.

Відповідно до ст. ст. 901, 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Водночас до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов"язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов"язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Як з"ясовано судом, позивачем не надано до суду достатніх доказів, які б вказували на наявність заборгованості відповідача перед ДП "УГК "Nemiroff" в сумі 273 145, 60 грн. Із тих документів, які долучені позивачем до позовної заяви не можливо встановити на яку суму відповідачем здійснено оплату. Обґрунтованого розрахунку позовних вимог матеріали справи не містять.

Витребувані судом документи такі як: договори та документи, які стосуються правовідносин, які виникли між ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" та ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" на підставі договору на виробництво, склотари № 4/2013 від 07.05.2013 року, зокрема, але не виключно: додаткові угоди до договору на виробництво склотари №4/2013 від 07.05.2013 року; звіти про залишки продукції; акти приймання-передачі; накладні; звіти ЕТП та розрахунки вартості послуг; звіти ЕМ та розрахунки вартості послуг; претензії ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" до ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод"; претензії ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" до ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff"; інші документи, які підтверджують або спростовують заборгованість ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" перед ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" в матеріали справи не були подані.

Докази надані позивачем до позовної заяви не можуть розцінюватись судом як належні та достатні докази в підтвердження обґрунтованості та правомірності для стягнення заявленої суми боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Законодавцем у ст.ст. 76-79 ГПК України визначено, що докази за своїми юридичними властивостями мають бути належними, допустимими, достовірними та вірогідними.

Необхідно зауважити, що одним із важливих принципів господарського процесу є принцип змагальності, який вказує на те, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Виходячи із змісту даного принципу господарського судочинства головним обов"язком позивача є доведення факту порушення відповідачем його прав і законних інтересів у договірних відносинах та існування заборгованості.

З встановлених вище обставин вбачається, що ДП "УГК "Nemiroff" не довів факту неналежного виконання відповідачем договірних зобов"язань та існування заборгованості у розмірі 273 145, 60 грн. Долучені позивачем до позовних матеріалів докази юридично не підтверджують обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог.

Тому, з урахуванням викладеного, у позові про стягнення 273 145, 60 грн боргу слід відмовити.

Щодо посилання відповідача на позовну давність варто зазначити наступне.

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Також в силу ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Таким чином, підстав для застосування позовної давності немає.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Разом з тим, у позовній заяві ліквідатор позивача зазначає про те, що на момент звернення до суду із вказаною позовною заявою позивач очікує понести додаткові витрати на правову допомогу у зв"язку із розглядом справи у розмірі 60 000,00 грн.

Тому, просить суд стягнути відповідну суму витрат з відповідача.

Суд, дійшов висновку про відмову в стягнення з відповідача 60000,00 грн витрат, пов"язаних з професійною правничою допомогою з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

В силу ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

За таких обставин, беручи до уваги, що у задоволенні позову ДП "УГК "Nemiroff" до ПАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" про стягнення 273 145, 60 грн відмовлено, слід відмовити й у стягненні з відповідача 60000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та покласти відповідні судові витрати на позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

Зважаючи на відмову в позові судовий збір в розмірі 4097, 18 грн слід покласти на позивача.

Відповідно до ч.ч.1. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства; ст.ст. 2, 3, 11, ч.6 ст. 12, ст.ст.13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 196, 210, 232, 236, 238, 240, 241, 242, 256, 326, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні позову ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" до ПрАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод" про стягнення 273 145, 60 грн відмовити.

2. У стягненні з Приватного акціонерного товариства "Ветропак Гостомельський Склозавод" 60 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (, 22800, Вінницька область, м. Немирів, вул. Горького, буд. 31) в доход Державного бюджету України 4097,18 грн - судового збору.

4. Видати наказ.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Копію рішення суду надіслати згідно переліку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 26 червня 2020 р.

Суддя Лабунська Т.І.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2 - Дочірнє підприємство "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул. Горького, буд. 31)

3 - Приватне акціонерне товариство "Ветропак Гостомельський Склозавод" (площа Рекунова, буд. 2, смт. Гостомель, м. Ірпінь, Київська область, 08290)

4 - арбітражний керуючий (ліквідатор) Гладій О.В. (м. Дніпро, а/с 189, 49000)