ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"22" червня 2020 р. Справа № 911/1738/20

Господарський суд Київської області в особі судді Лопатіна А.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лігос» (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, 192; ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстор» (08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, 11-А; ) заборгованості у розмірі 1084,58 грн., яка виникла внаслідок не здійснення боржником розрахунків за договором поставки від 22.02.2017 р. № 56,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лігос» звернулось до господарського суду Київської області із заявою (вх. № 1748/20 від 15.06.2020 р.) про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстор» (08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, 11-А; ) заборгованості у розмірі 1084,58 грн., яка виникла внаслідок не здійснення боржником розрахунків за договором поставки від 22.02.2017 р. № 56.

Частиною другою ст. 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши заяву в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстор» 909,00 грн. боргу, судом встановлено, що вказана сума заборгованості виникла на підставі неналежного виконання грошового зобов`язання боржником за договором поставки від 22.02.2017 р. № 56, у зв`язку з чим, судом відносно стягнення вказаної суми боргу видано судовий наказ. Поряд з цим, щодо заявленої до стягнення суми боргу в розмірі 175,58 грн., суд зазначає таке:

Згідно з ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до частини першої ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 3 частини першої ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, з урахуванням долучених до неї документів, сума заборгованості за договором поставки від 22.02.2017 р. № 56, з урахуванням здійснення боржником часткового погашення боргу, становить 909,00 грн. Відносно заявлених вимог в частині 175,58 грн., заявником не надано підтвердження, що такі зобов`язання у боржника виникли на підставі вказаного договору.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, а також те, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення з боржника на користь заявника 175,58 грн. заборгованості за договором на підставі п. 3 частини першої ст. 152 ГПК України, оскільки відсутність підтвердження виникнення такого грошового зобов`язання у боржника на підставі вказаного договору свідчить про наявність спору між сторонами відносно вказаної суми боргу, що виключає наявність правової підстави для видачі судового наказу в зазначеній частині.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини другої ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 148, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Лігос» (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, 192; ) у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстор» (08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, 11-А; ) заборгованості у розмірі 175,58 грн.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.В. Лопатін