УХВАЛА

23 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/12257/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Катеринчук Л.Й., Пєскова В.Г.

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 03.06.2020

та на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 17.01.2020

у справі № 910/12257/13

за заявою ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

19.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.01.2020 у справі № 910/12257/13, підтвердженням чого є відбиток вхідного штампу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду на першому аркуші касаційної скарги.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 у справі № 910/12257/13 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Пєскова В.Г., судді - Катеринчук Л.Й., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 19.06.2020.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги ОСОБА_1 на відповідність вимогам ст.ст. 287-290 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 304 Господарського процесуального кодексу України, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

В даному випадку скаржником в касаційному порядку оскаржується ухвала Господарського суду міста Києва від 17.01.2020, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 у справі № 910/12257/13, якою, зокрема, визнано подання заяви кредитором ОСОБА_1 про відвід судді Яковенко Анни Валеріївни - зловживанням процесуальними правами; заяву кредитора ОСОБА_1 про відвід судді Яковенко Анни Валеріївни залишено без розгляду; застосовано до кредитора ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу; стягнуто з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 2 102,00 грн, яка виходячи із вимог ст.ст. 255, 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягає касаційному оскарженню окремо від рішення суду, адже предметом розгляду у суді першої інстанції була заява ОСОБА_1 про відвід судді Яковенко Анни Валеріївни.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.01.2020, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 у справі № 910/12257/13, якою, зокрема, визнано подання заяви кредитором ОСОБА_1 про відвід судді Яковенко Анни Валеріївни - зловживанням процесуальними правами; заяву кредитора ОСОБА_1 про відвід судді Яковенко Анни Валеріївни залишено без розгляду; застосовано до кредитора ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу; стягнуто з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 2 102,00 грн, яка виходячи із вимог ст.ст. 255, 287 та 304 Господарського процесуального кодексу України не підлягає касаційному оскарженню окремо від рішення суду, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Суд касаційної інстанції звертає увагу скаржника на те, що згідно з Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходів щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, для запобігання будь-яким зловживанням системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги за змістом норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: Levages Prestations Services v. France від 23.10.1996; Brualla Gomes de la Torre v. Spain від 19.12.1997).

Наявність вичерпного переліку ухвал суду першої інстанції, які після їх перегляду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені до касаційного суду, не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" у праві на звернення до касаційного суду зумовлено виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким має на меті забезпечити сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду", що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3, 234, 235, 255, пунктом 2 частини 1 статті 287, пунктом 1 частини 1 статті 293, частиною 1 статті 304 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/12257/13 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.01.2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Г. Пєсков