ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.06.2020 Справа № 914/1488/20

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І.

розглянув заяву Концерну «Техвоєнсервіс», м. Київ, в особі філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод», м. Львів,

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прибутки плюс» заборгованості в сумі 43 000,00 грн. заборгованості та 12 900,00 грн. штрафу по договору зберігання № 67 від 01.08.2019 року.

22.06.2020 року до Господарського суду Львівської області надійшла заява Концерну «Техвоєнсервіс» в особі філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прибутки плюс» заборгованості в сумі 43 000,00 грн. заборгованості та 12 900,00 грн. штрафу по договору зберігання № 67 від 01.08.2019 року

Розглянувши подану заяву, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення у зв`язку з наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Однак, разом з цим, Господарським процесуальним кодексом України встановлено певні вимоги до заяви про видачу судового наказу. Так, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України підставою для відмови у видачі судового наказу може бути та обставина, що із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, як вбачається із поданої заяви, заборгованість, заявлена до стягнення, виникла внаслідок порушення, за твердженнями заявника, умов договору зберігання № 67 від 01.08.2019 року. На підтвердження виникнення заборгованості долучено договір зберігання, додаткову угоду № 1, претензію про погашення заборгованості з доказами її надіслання та довідку про розмір заборгованості.

Відповідно до договору зберігання поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання партії товарів згідно Акту приймання-передачі (Додаток 1 до Договору), що є його невід`ємною частиною (п. 1.1). Відповідно до п. 2.2 договору оплата послуг зі зберігання майна здійснюється поклажодавцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок або в касу зберігача до 5 (п`ятого) числа місяця, за який здійснюється оплата, на підставі наданого зберігачем рахунку-фактури, шляхом направлення електронною поштою, факсом або під розписку. А відповідно до п. 2.4 договору акт прийому-передачі наданих послуг, підписаний сторонами, є підтвердженням надання послуг зі зберігання.

Проте, до заяви не подано згаданих документів: акту приймання-передачі (додатку 1), що є його невід`ємною частиною, акту прийому-передачі наданих послуг, підписаного сторонами чи однією зі сторін, рахунків-фактур з доказами їх вручення боржнику, які відповідно до погоджених сторонами умов договору мали б підвереджувати надання заявником послуг зберігання на суму 43 000,00 грн. та виникнення у боржника обов`язку сплати вказаної суми.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що до заяви про видачу судового наказу не долучено документів, які б підтверджували виникнення у заявника права на отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Прибутки плюс» заборгованості в сумі 43 000,00 грн. заборгованості та 12 900,00 грн. штрафу по договору зберігання № 67 від 01.08.2019 року.

Одночасно суд звертає увагу заявника, що згідно з ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 147, 150, 151, 152, 153 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви Концерну «Техвоєнсервіс» в особі філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прибутки плюс» заборгованості в сумі 43 000,00 грн. заборгованості та 12 900,00 грн. штрафу по договору зберігання № 67 від 01.08.2019 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в апеляційному порядку, визначеному ст. ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Матвіїв Р.І.