УХВАЛА

м. Київ

16.06.2020Справа № 910/22693/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

до ОСОБА_1

про розірвання договору купівлі-продажу та витребування майна

Представники сторін:

від позивача: Волков Д.Ю.

від відповідача: Буша А.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (відповідач), в якому просить суд:

розірвати договір купівлі-продажу державного майна об`єкта незавершеного будівництва "корпус 2-Б" від 08.01.2003 року №2-НБ-ЗД;

витребувати у громадянина України ОСОБА_1 об`єкт незавершеного будівництва "корпус 2-Б", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та передати його Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Київській області шляхом підписання акту приймання-передачі згідно з вимогами Порядку повернення у державну власність об`єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 № 32.

Позовні вимоги обґрунтовані істотним порушенням відповідачем договору купівлі-продажу державного майна об`єкта незавершеного будівництва "корпус 2-Б" від 08.01.2003 року № 2-НБ-ЗД.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 порушено провадження у справі № 910/22693/17 та призначено до розгляду на 23.01.2018.

23.01.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

15.12.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 вирішено розгляд справи №910/22693/17 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.02.2018.

У судовому засіданні 15.02.2018, на підставі 183 ГПК України судом оголошено перерву в підготовчому засіданні до 01.03.2018.

21.02.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/22693/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 зупинено провадження у справі №910/22693/17 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/1355/18.

24.02.2020 через відділ діловодства від позивача надійшла заява про відновлення провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 поновлено провадження у справі № 910/22693/17, призначено судове засідання на 26.03.2020.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, враховуючи постанову Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 №211 та на виконання розпорядження Голови Вищої ради правосуддя від 13.03.2020 №11/0/2-20 "Про додаткові заходи із попередження респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19", судові засідання, які призначені на 26.03.2020, знято з розгляду.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 13.04.2020 призначив підготовче засідання у справі №910/22693/17 на 14.05.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 14.05.2020 залучив до участі у справі №910/22693/17 у порядку процесуального правонаступництва позивача - Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Київській області його правонаступника - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях.

Протокольною ухвалою від 14.05.2020 суд відклав підготовче засідання на 02.06.2020.

У судовому засіданні 02.06.2020 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 18.06.2020.

16.06.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про продовження строку для надання доказів та клопотання про зупинення провадження у справі.

У судове засідання 16.06.2020 з`явилися представник позивача та відповідач.

Відповідач підтримав подане через канцелярію суду клопотання про продовження строку на подання доказів до закінчення карантину з урахуванням розумних строків після його закінчення, необхідних для їх підготовки та просить суд визнати причини неподання відповідачем суду доказів поважними з підстав зазначених у цьому клопотанні.

Клопотання про продовження строку на подання доказів мотивоване тим, що відповідач не може надати докази, необхідні для розгляду справи, оскільки приміщення у яких знаходяться докази зачинені на період карантину.

Розглянувши клопотання відповідача про продовження строку на подання доказів відмовив у його задоволенні, з огляду на наступне.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України встановлює, права та обов`язки учасників справи. Так, зазначеною статтею передбачено, що учасники справи мають право, зокрема, подавати докази (п.2 ч.1); подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (п.3 ч.1); учасники справи зобов`язані: подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п.4 ч.2); виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (п.7 ч.2).

У відповідності до ч.1 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, сторони користуються рівними процесуальними правами.

Водночас, відповідно до частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

У відповідності до ч.1 ст.113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Частиною третьою статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву.

Отже, нормами Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач має реалізувати своє процесуальне право на надання доказів разом з поданням відзиву.

Виходячи з положень статті 119 ГПК України, за заявою учасника справи суд може поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, тоді як встановлений судом процесуальний строк за заявою учасника справи може бути продовжений судом.

Строк для подання доказів у справі встановлений законом і може бути поновлений відповідно до статті 119 Господарського процесуального кодексу України, тоді як позивач помилково просить суд продовжити вище зазначений процесуальний строк.

При цьому, згідно із ч.1 ст.177 Господарського процесуального кодексу України завданням підготовчого провадження зокрема, є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі (п.6); чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про витребування додаткових доказів (п.7).

При цьому, стаття 194 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.

У відповідності до вище наведених норм процесуального закону, учасники процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами та мають подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, у той час як зібрання відповідних доказів є завданням підготовчого провадження, а завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.

Водночас, як зазначено судом вище, докази подаються сторонами під час підготовчого провадження у справі.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.4 ст.80 ГПК України).

Однак, відповідач наведених вище приписів процесуального закону не виконав, повідомлення про неможливість подати докази, а також які саме докази можуть бути подані, до суду не подав.

Статтею 207 Господарського процесуального кодексу України врегульовано питання щодо розгляду заяв та клопотань учасників справи на стадії відкриття розгляду справи по суті. Зазначена стаття встановлює, що головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

В обґрунтування необхідності продовжити строки на подання доказів відповідач посилається на те, що не може надати докази, необхідні для розгляду справи, оскільки приміщення у яких знаходяться докази закриті на період карантину. Однак, у своєму клопотанні відповідач не конкретизує, які саме докази може подати до суду, які обставини такі докази можуть підтвердити або спростувати, не наводить поважність причин неможливості подати такі докази до закриття підготовчого провадження, а також запровадження карантину на території України. Окрім того, відповідачем не надано документів у підтвердження перебування відповідних доказів у приміщенні відповідача та неможливості їх надати суду.

З огляду на наведені у клопотання обґрунтування, враховуючи пояснення відповідача, суд вважає, що визначені заявником обставини не підтверджують поважність причин пропуску позивачем строку на подання доказів та наявність підстав для його продовження.

Ураховуючи вище наведене, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про продовження строку на подання доказів.

Керуючись ст.80, 81, 119, 207, 233-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про продовження строку на подання доказів.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст ухвали складено та підписано: 19.06.2020.

Суддя С.О. Турчин