ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2020 року м. Дніпро Справа № 904/3085/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Коваль Л.А.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Ніколенко М.О.) від 14.01.2020р. (дата складання повного тексту ухвали - 20.01.2020) у справі № 904/3085/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Спецтехніка", с. Майське, Дніпропетровська область

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 452 480,80 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020р. у справі № 904/3085/19 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс" у задоволенні заяви про покладення на відповідача витрат на правову допомогу, понесених позивачем, та повернення судового збору, сплаченого за подання даного позову.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020р. у справі № 904/3085/19.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує, що ним було зазначено в позовній заяві про розмір судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, та подання відповідних доказів на підтвердження понесення судових витрат у встановлені законодавством строки, на що не звернув уваги суд першої інстанції та всупереч вимогам ст.ст. 123, 126, 129 ГПК України відмовив у задоволенні заяви про відшкодування позивачу судових витрат.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.04.2020р. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс" строк подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020р. у справі № 904/3085/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020р. у справі № 904/3085/19; повідомлено учасників справи, що у зв`язку із встановленням на період дії карантинних заходів в Україні тимчасово особливого режиму роботи Центрального апеляційного господарського суду на виконання постанови Кабінету міністрів України №211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами), враховуючи Рекомендації Ради суддів України, викладені у листі № 9рс-186/20 від 16 березня 2020 року, про дату та час судового засідання з розгляду справи учасників буде повідомлено ухвалою суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2020р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 25.06.2020р.

Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу безпідставною, посилаючись при цьому на закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, тобто відсутність рішення у справі, що виключає як ухвалення додаткового рішення у справі згідно з ст. 244 ГПК України, так і покладення на відповідача судових витрат згідно з ст.ст. 129, 130 ГПК України.

Апелянт був належним чином повідомлений апеляційним судом про час та місце судового засідання у справі, але не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку представника.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, неявка представника апелянта не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представника апелянта.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Спецтехніка" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 452 480,80 грн.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № С-0104 від 04.05.2016 зі сплати вартості поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2019 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2019 справу № 904/3085/19 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Справу призначено до розгляду в засіданні на 24.09.2019.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2019 справу № 904/3085/19 ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 22.10.2019.

В судовому засіданні від 22.10.2019 було оголошено перерву до 25.11.2019.

Ухвалою суду від 25.11.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів по 23.12.2019.

В судовому засіданні від 25.11.2019 було оголошено перерву до 23.12.2019.

В судовому засіданні від 23.12.2019 позивач надав до суду заяву про закриття провадження у справі. В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що під час провадження у справі відповідачем було в позасудовому порядку задоволено позовні вимоги та сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс" грошові кошти в погашення зборгованості.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2019 провадження у справі № 904/3085/19 - закрито. Задоволено клопотання позивача та повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс" суму сплаченого за подання позову судового збору в розмірі 6787,22 грн., перерахованого платіжним дорученням № 175 від 05.07.2019р.

24.12.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про розподіл судових витрат, у якій позивач просив суд повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс" суму судового збору, сплаченого за подання позову, та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, понесені позивачем, у розмірі 8 000 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2019 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс" про розподіл судових витрат та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.01.2020.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020р. у справі № 904/3085/19 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс" у задоволенні заяви про покладення на відповідача витрат на правову допомогу, понесених позивачем, та повернення судового збору, сплаченого за подання даного позову.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020р. у справі № 904/3085/19, яка і є предметом апеляційного оскарження, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Згідно з ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За ч. 4 ст. 231 ГПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до ухвалення рішення у справі було повністю сплачено позивачу суму боргу, за стягненням якого позивач і звернувся з позовом, що є підставою для закриття провадження у справі за відсутності предмету спору.

Закриваючи провадження у справі господарський суд також повернув Товариству з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс" суму сплаченого за подання позову судового збору в розмірі 6787,22 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про покладення на відповідача витрат на правову допомогу, понесених позивачем, у розмірі 8 000 грн., місцевий господарський суд виходив з того, що позивач ані разом з першою заявою по суті спору, ані до винесення ухвали за результатами розгляду справи не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи,

Проте, апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим та помилковим, оскільки він здійснений без належного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Так, у позовній заяві позивачем було зазначено, що у зв`язку з її поданням він поніс витрати зі сплати судового збору у сумі 6787,22 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00грн., а також планує додатково понести витрати на професійну правничу допомогу на умовах укладеного ним договору про надання правової допомоги. У зв`язку з тим, що відповідно до умов договору про надання правової допомоги клієнтом оплачується участь адвоката у кожному судовому засіданні окремо, остаточний розрахунок понесених позивачем судових витрат, підтверджений відповідними доказами, буде подано позивачем у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 129 ГПК України, а саме протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Виходячи з обставин даної справи та необхідності усунення надмірного формалізму при розгляді судових справ, на що неодноразово зазначалося у прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини, апеляційний суд вважає, що наведена в позові інформація щодо розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести під час розгляду справи є цілком обгрунтованою та достатньою для позитивного вирішення цього питання судом.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

За ч.ч. 1, 2, 3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України, встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем протягом п`яти днів після постановлення ухвали суду про закриття провадження у справі було подано до господарського суду заяву про розподіл судових витрат, в т.ч. витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 8000,00грн., до якої надані завірені копії договору № 11/06/2019/01 про надання правової допомоги від 11.06.2019р., додаткова угода № 1 до договору, рахунки на оплату, платіжні доручення про сплату позивачем послуг адвоката у сумі 8000,00грн. та акт виконаних робіт згідно договору, який містить обґрунтований опис виконаних адвокатом дій.

Отже, матеріалами справи підтверджується обґрунтованість розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які позивач просив покласти на відповідача.

Відповідачем клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявлялося, ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді.

Натомість відповідач заперечує проти розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі, виходячи з відсутності у справі рішення по суті спору та закриття провадження у справі, а відтак відсутності для цього підстав, встановлених ГПК України.

Проте, апеляційний суд вважає такі доводи відповідача безпідставними, оскільки порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду встановлений ст. 130 ГПК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу (ч. 6 ст. 130 ГПК України).

Як вже вище зазначалося, позивачем у відповідності до ч. 8 ст. 129 ГПК України заявлено у позові про розмір судових витрат, які він має понести у зв`язку з розглядом справи та у встановлений строк подано заяву про розподіл судових витрат з доданням відповідних доказів.

Позивач не підтримував своїх позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, що і було підставою для закриття провадження у справі за відсутності предмету спору.

Таким чином, заява позивача в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 8000,00грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд враховує, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є цілком співмірним з ціною позову, складністю справи, витраченим адвокатом часом та обсягом виконаних робіт по справі, а закриття провадження у справі внаслідок сплати відповідачем боргу під час розгляду справи не може бути підставою для звільнення відповідача від сплати, понесених позивачем витрат на правову допомогу, що також не відповідало б основним засадам господарського судочинства.

Відхиляє апеляційний суд і посилання відповідача на постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справах № 910/22824/17, № 914/1744/17, 904/9628/17 та 910/10801/18, оскільки здійснені у них висновки не стосуються розподілу судових витрат на професійну допомогу адвоката при закритті провадження у справі за відсутності предмету спору.

Щодо вимог позивача, викладених в заяві про розподіл судових витрат, про повернення йому з бюджету суми судового збору, сплаченого за подання позову, то вони є безпідставними, оскільки ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2019 клопотання позивача було задоволено та йому повернуто суму сплаченого судового збору в розмірі 6787,22 грн.

За наведених обставин ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020р. у справі № 904/3085/19, в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу, слід скасувати, як таку, що постановлена з неповним з`ясуванням обставин справи та з порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення заяви позивача в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00грн.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123-130, 244, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020р. у справі № 904/3085/19 - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020р. у справі № 904/3085/19 - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс" про розподіл судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Спецтехніка" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00грн.

В решті вимог заяви про розподіл судових витрат - відмовити.

Видачу наказу у відповідності до ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Дніпропетровської області

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 30.06.2020 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя Л.А. Коваль