ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року

м. Черкаси справа № 916/713/20

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., із секретарем Дяченко Т.В., за участю представників: позивача - не з`явився, відповідача - не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунай - Транзіт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпекстранс Груп" про стягнення 80215,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2020 року до Господарського суду Черкаської області з Господарського суду Одеської області за територіальною підсудністю надійшла справа №916/713/20 за позовною заявою Спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунай - Транзіт" (вул. Бугаївська, 21, офіс 301, м. Одеса, 65005) до товариства з обмеженою відповідальністю "Імпекстранс Груп" (вул. Пушкіна, 100, офіс 1, м. Черкаси, 18001) про стягнення 80215,00 грн заборгованості по договору про перевезення вантажів від 04.02.2019 за №04022019/3-11.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач ухиляється від сплати позивачу грошових коштів за перевезення вантажу, яке було виконане позивачем у повному обсязі на підставі вище вказаного договору.

Ухвалою суду від 14.04.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

04.05.2020 від представника відповідача адвоката Гнатюк А.І. надійшов відзив на позов, в якому адвокат просив у задоволені позову відмовити повністю вважаючи вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими.

Ухвалою суду від 22.05.2020 було призначено судове засідання у справі на 11:30 "16" червня 2020 р. із викликом у засідання представників сторін.

12.06.2020 від позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути 75 215 грн. у зв`язку із частковою сплатою відповідачем заборгованості в розмірі 5 000 грн. 22.05.2020.

Представники сторін в судове засідання не з`явились. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Про дату, час і місце розгляду справи сторони повідомлялись належним чином - через засоби електронної пошти, електронні адреси яких містяться у позовній заяві.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представників сторін за наявними матеріалами в порядку ст. 202 ГПК України.

Суд, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

04.02.2019 між сторонами був укладений договір про перевезення вантажів № 04022019/3-11 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач (Перевізник) зобов`язався доставити погоджений із відповідачем (Експедитором) вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій особі, а відповідач зобов`язався сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За умовами п.1.3 Договору вартість перевезення, порядок розрахунків/спосіб оплати та інші істотні умови договору погоджуються сторонами і вказуються сторонами в Заявці на перевезення вантажу, яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно п.1.4 Договору факт виконання кожного автомобільного перевезення підтверджується шляхом підписання сторонами відповідних актів виконаних робіт.

П.1.6.1 визначено, що Заявка є обов`язковою і пріоритетною частиною договору.

П.3.1 і п.3.2 Договору сторони передбачили, що ціни в Договорі є договірними, встановленими в національній валюті України - гривні. Загальну ціну Договору становить сума усіх цін фрахтів/заявок (ставок на перевезення) за підтвердженими Заявками, які було виконано протягом строку дії Договору.

Ціна фрахту/заявки (ставка з перевезення) і строк її оплати узгоджуються Сторонами та зазначається в Заявках. Якщо ціну фрахту визначено в іноземній валюті, то остаточні розрахунки між Сторонами здійснюються в гривні за офіційним курсом НБУ на день розвантаження (якщо інше не вказано в Заявці).

П.3.5 Договору сторони узгодили, що розрахунки між ними здійснюються протягом п`яти банківських днів після підписання акту (якщо інше не передбачено в Заявці).

З матеріалів справи вбачається, що 31.10.2019 відповідачем на умовах вказаного Договору була надана позивачу Заявка за №2-2 на перевезення вантажу міжнародного сполучення (далі - Заявка №2-2). За умовами цієї Заявки позивач зобов`язався доставити вантаж за маршрутом м.Одеса (Україна) - м.Лодзь (Польща) у строк до 05.11.2019, а відповідач зобов`язався сплатити плату в розмірі 1400 євро, що з урахуванням п.3.2 Договору становить 38 578 грн., протягом 14-ти днів з моменту отримання передбачених Заявкою документів.

Факт здійснення позивачем доставки вантажу за вказаним маршрутом по Заявці №2-2 підтверджується:

- міжнародною товарно-транспортною накладною СМR № 732132;

- актом надання послуг від 04.11.2019 № 489, підписаним уповноваженими особами сторін та скріпленим печатками підприємств;

- рахунком на оплату № 489 від 04.11.2019.

Направлення позивачем відповідачу документів, передбачених Заявкою №2-2, підтверджується експрес-накладною ПАТ «Нова Пошта» від 02.12.2019 № 3609.

15.11.2019 відповідачем на умовах вказаного Договору була надана позивачу Заявка за №341-2 на перевезення вантажу міжнародного сполучення (далі - Заявка №341-2). За умовами цієї Заявки позивач зобов`язався доставити вантаж за маршрутом м.Одеса (Україна) - м.Амстердам (Нідерланди) у строк до 25.11.2019, а відповідач зобов`язався сплатити плату в розмірі 1900 євро, що з урахуванням п.3.2 Договору становить 50 215 грн., протягом 14-ти днів з моменту отримання передбачених Заявкою документів.

Факт здійснення позивачем доставки вантажу за вказаним маршрутом по Заявці №341-2 підтверджується:

- міжнародною товарно-транспортною накладною СМR № 745046;

- актом надання послуг від 27.11.2019 № 522, підписаним уповноваженими особами сторін та скріпленим печатками підприємств;

- рахунком на оплату № 522 від 27.11.2019.

Направлення позивачем відповідачу документів, передбачених Заявкою №341-2, підтверджується експрес-накладною ПАТ «Нова Пошта» від 10.12.2019 № 9146.

24.02.2020 за вих.№ 24/02 відповідач позивачу направив лист/повідомлення щодо подальшого виконання грошових зобов`язань, в якому повідомив, що товариство станом на 24.02.2020 зазнає фінансові труднощі у зв`язку з ненадходженням оплат/коштів від первинних Замовників та судів, що виникли з цього приводу. Відповідач у листі запевнив позивача, що зможе здійснити оплату у повному обсязі в період з 24.02.2020 по 09.03.2020, яка буде проводитись частинами у зазначений період.

Заборгованість відповідача за надані позивачем послуги перевезення становила 88 793 грн.

02.03.2020 відповідачем було здійснено часткову оплату рахунку № 489 від 04.11.2019 на суму 8578 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 250 від 02.03.2020. Таким чином, борг відповідача перед позивачем становив 80 215 грн.

Після порушення провадження у справі, на підставі платіжного доручення від 22.05.2020 № 464 відповідачем було перераховано позивачу часткову оплату заборгованості по Договору в розмірі 5000 грн.

Станом на 16.06.2020 борг відповідача перед позивачем становить 75 215 грн.

За приписами ст.9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ст.50 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі. Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

Згідно ст.909 ЦК України за договором перевезення перевізник зобов`язується доставити ввірений йому відправником вантаж до пункту призначення, а замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладання договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» - Україна приєдналася до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19 травня 1956р. в м. Женеві (надалі в тексті - Конвенція). Частиною 1 статті 1 Конвенції встановлено, що вона застосовується до будь якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду за допомогою автомобілів у випадку, коли місце прийняття до перевезення вантажу та місце, передбачене для його здачі, знаходяться на території двох різних держав, одна з яких є учасником Конвенції.

За ст. ст. 4 та 9 Конвенції, договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, яка є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником. Із зазначеною нормою кореспондується частина 2 ст.307 ГК України.

Відповідно до статті 202 ГК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язання у відповідності до ст.193 ГК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до умов Договору про перевезення вантажів від 04.02.2019 № 04022019/3-11 та Заявок № 2-2 від 31.10.2019 і № 341-2 від 15.11.2019 загальна вартість здійснених позивачем перевезень склала 88793 грн.

Згідно міжнародних товарно-транспортних накладних СМR № 732132 і № 745046 позивачем були здійснені доставка вантажу вантажоодержувачам за місцезнаходженням: у м.Лодзь (Польща) та у м.Амстердам (Нідерланди).

У складених і підписаних сторонами Актах надання послуг наявність претензій по обсягу, якості та строках надання позивачем послуг перевезення, відсутня.

Таким чином, суд вважає, що позивач вчасно та відповідно до умов вказаних Договору і Заявок виконав їх умови здійснивши міжнародні перевезення, що підтверджується вищенаведеними доказами.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позов щодо необґрунтованості і безпідставності заявлених позовних вимог суд оцінює критично, оскільки відповідач по вище вказаним Договору і Заявках здійснював часткову оплату наданих позивачем послуг та гарантував позивачу провести повний перерахунок грошових коштів із зазначенням періоду розрахунку, що підтверджується листом/повідомленням щодо подальшого виконання грошових зобов`язань від 24.02.2020 за вих.№ 24/02, підписаного особисто директором товариства.

Згідно положень ст.46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що зменшення розміру позовних вимог не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, а тому подана позивачем заява приймається судом.

Судом встановлено, що відповідач 22.05.2020, на підставі платіжного доручення за № 464, перерахував на користь позивача частину суми боргу в розмірі 5000 грн.

Відповідно п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відтак, суд приходить до переконання, що в частині стягнення суми в розмірі 5000 грн. боргу провадження у справі необхідно закрити за відсутністю предмету спору.

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів належного виконання умов вище зазначеного Договору відповідач до суду не подав.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 75 215 грн. боргу за надані відповідачу послуги по Договору про перевезення вантажів від 04.02.2019 № 04022019/3-11 та Заявок № 2-2 від 31.10.2019 і № 341-2 від 15.11.2019.

З відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені останнім судові витрати на оплату судового збору.

Крім того, позивач у позові зазначив розмір понесених судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, які становлять 4000 грн.

В якості доказів понесених витрат позивач надав суду:

- Додаткову угоду №1 від 13.03.2020 до договору про надання правової допомоги від 20.02.2020 №19-02/1;

- Акт виконаних робіт від 13.03.2020;

- платіжне доручення від 12.03.2020 № 6075 на суму 4000 грн.

Частиною 1 статті ст. 16 ГПК України, встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з ч. 2 названої статті, представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 п. 1).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Суд, враховуючи вище викладене, приходить до висновку, що заявлена вимога позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, п.2 ч.1 ст.231, ст.ст.236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпекстранс Груп" (; вул.Пушкіна,100, офіс 1, м.Черкаси, 18001) на користь Спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунай - Транзіт" (; вул..Бугаївська,21, офіс 301, м.Одеса, 65005) - 75 215 грн. (сімдесят п`ять тисяч двісті п`ятнадцять грн) боргу, 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні) витрат по сплаті судового збору та 4000 грн. (чотири тисячі грн) витрат на професійну правничу допомогу.

В частині стягнення заборгованості в сумі 5000 грн. провадження у справі закрити за відсутністю предмету спору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 19.06.2020.

СУДДЯ К.І.Довгань