ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2020 року м. Дніпро Справа № 908/3095/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач),

судді Білецька Л.М., Верхогляд Т.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 року (повний текст складено 26.03.2020 року)

у справі № 908/3095/19 (суддя - Мірошниченко М.В., м. Запоріжжя)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб", м. Запоріжжя

до Комунального підприємства "Паркування", м. Запоріжжя

про стягнення суми боргу

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб" звернулось до Господарського суду Запорізької області із позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Паркування" заборгованості за договором № 5 про співпрацю від 03.01.2013 року в розмірі 82 338,84 грн. - основний борг, 7 140,53 грн. - 3 % річних, 50 453,73 грн. - індекс інфляції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.01.2013 року між сторонами укладено договір № 5 про співпрацю, за яким позивач виконав функції, пов`язані із забезпеченням життєдіяльності будівель відповідача, розташованих по вул. Волгоградській, 31 на загальну суму 82 338,84 грн. 23.11.2016 року сторонами актом надання послуг узгоджена сума 82 338,84 грн. Оскільки відповідачем акт надання послуг підписаний, позивач вважає, що відповідачем послуги прийняті. Будь-яких заяв щодо неточності виставленого акту, розбіжності зазначеної інформації або зауважень від відповідача не надходило.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 у справі № 908/3095/19 у задоволенні позову відмовлено.

Вказане рішення мотивовано тим, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що акт № 19 від 23.11.2016 року від імені відповідача підписав колишній директор Харченко М.Ю. матеріали справи не містять. Дослідивши поданий акт надання послуг № 19 від 23.11.2016 року суд встановив, що даний акт складений за договором № 5 від 13.01.2011 року, тоді як у підставу позову позивачем покладений договір № 5 від 03.01.2013 року. Доказів укладення між сторонами у справі договору № 5 від 13.01.2011 року матеріали справи не містять. Також в акті міститься посилання на розрахунковий документ - рахунок на оплату покупцю № 9 від 23.11.2016 року. Крім того, в акті зазначено про виконання послуг (робіт) за періоди, які передували укладенню договору № 5 від 03.01.2013 року про співробітництво. Інших доказів, підтверджуючих надання послуг (виконання робіт) за договором № 5 від 03.01.2013 року про співробітництво позивач не надав суду. Суд також прийняв до уваги, що пунктом 2.1. договору № 5 від 03.01.2013 року сторони визначили, що вартість послуг по забезпеченню життєдіяльності будівель та споруд складає 1 800,00 грн. за один місяць, у тому числі ПДВ (20 %) - 300,00 грн. В акті про надання послуг від 23.11.2016 року № 19 ціна послуг відрізняється від ціни (вартості), визначеної в пункті 2.1. договору № 5 від 03.01.2013 року. Доказів зміни вартості послуг за договором та повідомлення про це відповідача матеріали справи не містять. Доказів щомісячного складання та надання відповідачу актів виконаних робіт за договором № 5 від 03.01.2013 року позивачем суду не надано. Оскільки позивачем не доведено допустимими та належними доказами наявність порушення його прав відповідачем та враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування приписів статей 257, 261, 267 Цивільного кодексу України щодо позовної давності.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 року у справі № 908/3095/19, позовні вимоги задовольнити.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, неправомірним, незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального права, таким, що порушує права позивача. Позивач має документи, які фіксують факт надання послуг (виконання робіт) відповідачу в обумовлений порядок та строк, тобто фактичне виконання певних дій по наданню послуг, оскільки товаром при оплаті послуг є саме такі дії. Відповідачем акт надання послуг підписаний, а тому позивач вважає їх такими, що прийняті відповідачем та не виконані у зазначений у договорі строк, з необґрунтованих та неповажних причин. На думку позивача, у суду першої інстанції були законні підстави позов задовольнити у повному обсязі.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Посилається на те, що наданий позивачем акт № 19 від 23.11.2016 року не має відношення до спірних правовідносин і при вирішенні спору застосований бути не може. З наданої позивачем копії вказаного акту не вбачається можливості встановити особу, яка його підписала зі сторони відповідача (не зазначено ПІП та посаду). Відбиток печатки не чіткий та не розбірливий. Візуально підпис нагадує підпис колишнього директора відповідача ОСОБА_1 , однак станом на 23.11.2016 року він вже був звільнений із займаної посади. Відповідач наголошує на тому, що позивач згідно з актом надавав послуги з водопостачання, водовідведення та опалення. При цьому, позивач не має технічної можливості надавати такі послуги. Жодних комунікацій, які б дозволяли надавати послуги з водопостачання, водовідведення та опалення у позивача за адресою по вул. Волгоградська, 31 не має. До апеляційної скарги позивач додав копії доказів, які суду першої інстанції не подавалися, а саме копії договорів з постачальниками послуг опалення, водопостачання та водовідведення і вивозу сміття, копію рахунку-фактури, копію акту приймання виконаних підрядних робіт та копію платіжного доручення про часткову сплату заборгованості за теплову енергію на користь постачальника комунальних послуг. З огляду на відсутність будь-яких поважних причин неподання відповідних доказів до суду першої інстанції, вони не можуть бути прийняті і враховуватися під час розгляду апеляційної скарги. Жоден з наданих доказів не має відношення до предмету спору та не підтверджує фактичного надання відповідачу будь-яких послуг. Рахунок-фактуру від 06.09.2013 року відповідач не отримував та не погоджував, а факт створення такого документу не може бути доказом надання послуг. Позовна заява надійшла до суду 04.11.2019 року, отже позивачем було пропущено строки позовної давності за вимогами про стягнення періодичних платежів, строк сплати яких настав раніше 04.11.2016 року. Водночас, як вбачається з акту надання послуг, позовними вимогами охоплено період з 22.12.2008 року по 10.11.2016 року. Жодних дій, які б свідчили про визнання боргу відповідачем не вчинялося. Акт № 19 від 23.11.2016 року представниками відповідача не підписувався. Сам акт складено на підставі договорів, відмінних від договору № 5 від 03.01.2013 року.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

03.01.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб" (сторона 2) та Комунальним підприємством "Паркування" (сторона 1) укладений договір № 5 про співробітництво, за умовами пункту 1.1 якого сторона 2 зобов`язалася в порядку та на умовах даного договору виконувати функції, пов`язані з забезпеченням життєдіяльності будівель та споруд, належних стороні 1 за адресою: вул. Волгоградська, 31, а саме: надання послуг по поставці питної води та прийняття стічних вод (пункт 1.2); надання послуг по поточному та капітальному ремонту каналізаційної та водопровідної гілки (згідно схеми розмежування) (пункт 1.3); надання послуг по поставці теплової енергії (опалення) та забезпечення гарячою водою, а також капітального та поточного ремонту теплових мереж, елеваторного вузла (вентилі, засувки, відводи, трубопроводи) (пункт 1.4); надання послуг по збору та вивезенню сміття побутового та будівельного (пункт 1.5); надання послуг по поточним ремонтам: заміна ламп освітлення, замків, змішувачів, забарвлення металоконструкцій) (пункт 1.6). Сторона 1 зобов`язалася у порядку та на умовах даного договору оплачувати надані стороною 2 послуги.

Вартість послуг по забезпеченню життєдіяльності будівель та споруд складає 1800,00 грн. за один місяць, у тому числі ПДВ 20% - 300 грн. (пункт 2.1 договору).

Щомісячно стороною 2 видається стороні 1 акт наданих послуг (пункт 2.3 договору).

У розділі 3 договору сторони погодили порядок оплати послуг. Відповідно до пункту 3.1 договору оплата послуг, наданих стороною 2, проводиться наступним чином: 100 % щомісячна оплата на розрахунковий рахунок сторони 2, або іншим способом, згідно діючого законодавства України.

Строк дії договору до 31.12.2015 року, договір вступає в силу з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань по ньому, по закінченню строку дії договору, якщо жодна з сторін не ініціювала його розірвання, договір вважається продовженим на три роки (з 01.01.2015 року по 31.12.2018 року) (пункт 5.3 договору).

17.10.2019 року позивач цінним листом з описом вкладення направив відповідачу претензію від 17.10.2019 року про сплату 82 338,84 грн. заборгованості за договором про співпрацю № 5 від 03.01.2013 року, 7 140,53 грн. 3% річних та 50 453,73 грн. індексу інфляції. Відповіді на претензію суду не подано.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до місцевого господарського суду.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4). У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Предметом розгляду у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для стягнення з відповідача вартості наданих позивачем послуг за договором № 5 від 03.01.2013 року про співпрацю.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525, 526 Цивільного кодексу України, стаття 193 Господарського кодексу України).

Підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір (статті 11, 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (стаття 628 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір № 5 від 03.01.2013 року є договором про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (стаття 901 Цивільного кодексу України).

Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (стаття 902 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2.1 договору № 5 від 03.01.2013 року сторони погодили, що вартість послуг по забезпеченню життєдіяльності будівель та споруд складає 1 800,00 грн. за один місяць, у тому числі ПДВ 20 % - 300 грн.

Обґрунтовуючи позов позивач посилався на підписаний сторонами акт надання послуг № 19 від 23.11.2016 року, оригінал якого на виконання ухвали господарського суду позивач долучив до матеріалів справи (а. с. 57).

Із змісту вказаного акту вбачається, що він підписаний представниками замовника - Комунального підприємства "Паркування" та виконавця - Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб" (без зазначення прізвищ представників) 23.11.2016 року, підписи яких скріплені круглими печатками підприємств - юридичних осіб.

Також акт затверджений директорами вказаних юридичних осіб (без зазначення їх прізвищ), підписи яких також скріплені круглими печатками підприємств - юридичних осіб.

Відповідач у відзивах на позовну заяву та апеляційну скаргу зазначив, що візуально підпис директора на акті нагадує підпис колишнього директора ОСОБА_1 , однак станом на 23.11.2016 року він вже був звільнений з займаної посади.

Відповідач долучив до відзиву на позовну заяву копію розпорядження Запорізького міського голови від 04.11.2016 року № 2900 к/тр про звільнення ОСОБА_1 з 04.11.2016 року з посади директора Комунального підприємства "Паркування".

Місцевий господарський суд ухвалою від 25.02.2020 року задовольнив клопотання відповідача про виклик ОСОБА_1 у судове засідання для допиту в якості свідка; ухвалив викликати у судове засідання 24.03.2020 року для допиту в якості свідка ОСОБА_1 для надання пояснень про відомі йому обставини, що можуть мати значення при розгляді справи.

ОСОБА_1 у судове засідання 24.03.2020 року не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що належних та допустимих у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження того, що акт підписав саме Харченко М.Ю., матеріали даної справи не містять.

Разом з тим, акт надання послуг № 19 від 23.11.2016 року, на який посилається позивач, складений за договором № 5 від 13.01.2011 року, тоді як в обґрунування позову позивачем покладений договір № 5 від 03.01.2013 року. Доказів укладення між сторонами у справі договору № 5 від 13.01.2011 року матеріали даної справи не містять.

Також в акті міститься посилання на рахунок на оплату покупцю № 9 від 23.11.2016 року.

До матеріалів справи позивачем долучено копію рахунку на оплату № 9 від 23.11.2016 року, який виписаний на підставі договору № 5 від 13.01.2013 року, тобто іншого договору, що покладений у підставу позову. Доказів вручення (направлення) вказаного рахунку відповідачу матеріали справи не містять.

В акті надання послуг № 19 від 23.11.2016 року зазначено найменування наступних робіт, послуг:

1. Послуга з поточного обслуговування та ремонту каналізаційної гілки з 22.12.2008 року по 10.11.2016 року згідно договору № 5 від 13.01.2011 року, ціна та сума без ПДВ 19 600,00 грн.;

2. Вивіз сміття за період з 2009 року по 10.11.2016 року згідно договору № 5 від 13.01.2011 року, ціна та сума без ПДВ 10 466,70 грн.;

3. Послуга з відпустки питної води та прийому стоків з 2009 року по 10.11.2016 року згідно договору № 5 від 13.01.2011 року, ціна та сума без ПДВ 11 696,00 грн.;

4. Послуга з поточного обслуговування та ремонту теплових мереж з 22.12.2008 року по 10.11.2016 року, ціна та сума без ПДВ 11 600,00 грн.;

5. Компенсація витрат на опалення приміщень 1-го поверху згідно договору № 203803 за 2015-2016 року, ціна та сума без ПДВ 15 253,00 грн.

Усього загальна вартість робіт (послуг) склала без ПДВ 68 615,70 грн., ПДВ - 13 723,14 грн., загальна вартість робіт (послуг) із ПДВ - 82 338,84 грн.

В акті зазначено, що замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Позивачем, у підставу позову покладений договір № 5 від 03.01.2013 року про співробітництво. Позивач зазначив, що саме за цим договором відповідачу були надані послуги на загальну суму 82 338,84 грн.

Разом з тим, акт надання послуг № 19 від 23.11.2016 року, підписанням якого позивач обґрунтовує виникнення заборгованості у сумі 82 338,84 грн., складений за договором № 5 від 13.01.2011 року. Крім того, в акті у колонці "найменування робіт, послуг" також міститься посилання на договір № 5 від 13.01.2011 року.

Крім того, в акті зазначено про виконання послуг (робіт), зокрема, за періоди: з 22.12.2008 року, з 2009 року, тобто за періоди, що передують укладенню договору № 5 від 03.01.2013 року про співробітництво.

Оскільки правовідносини сторін врегульовані договором, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг, то при наданні послуг з боку виконавця вчиняються певні дії або здійснюється певна діяльність, які не мають матеріального результату. Тому за договором щодо надання послуг оплачується не сам результат певної діяльності, а вчинені виконавцем дії. Тобто, приписи закону, які регулюють відносини за договором про надання послуг, пов`язують обов`язок замовника оплатити послуги за фактом їх надання виконавцем. Ця обставина вимагає від виконавця послуг (робіт) надавати докази про фактичне виконання певних дій по наданню послуг, оскільки товаром при оплаті послуг є саме такі дії.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін (стаття 2 Господарського процесуального кодексу України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 73 Господарського процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частини 1, 3, 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження отримання послуг з боку замовника (відповідача у справі) за договором № 5 від 03.01.2013 року про співробітництво позивач подав акт надання послуг № 19 від 23.11.2016 року, який не може бути належним та допустимим доказом надання послуг за вказаним договором з підстав, що зазначені вище.

Інших доказів, підтверджуючих надання послуг (виконання робіт) за договором № 5 від 03.01.2013 року про співробітництво матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

З урахуванням положень частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст двостороннього договору як правочину становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ці умови не можуть суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до пункту 2.1 договору № 5 від 03.01.2013 року вартість послуг по забезпеченню життєдіяльності будівель та споруд складає 1 800,00 грн. за один місяць, у тому числі ПДВ 20 % - 300 грн.

Згідно пункту 2.2 договору позивач має право змінити вартість послуг в односторонньому порядку у разі підвищення ставок податків та зборів, видання відповідних рішень та розпоряджень органів місцевої влади та самоуправління, зміни інших економічних умов. У разі зміни вартості послуг позивач повідомляє про це відповідача.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в акті надання послуг № 19 від 23.11.2016 року ціна послуг відрізняється від ціни (вартості), визначеної у пункті 2.1 договору № 5 від 03.01.2013 року. Доказів зміни вартості послуг за договором та повідомлення про це відповідача матеріали справи не містять.

За умовами пункту 2.3 договору позивач зобов`язався щомісячно надавати відповідачу акт наданих послуг.

Доказів щомісячного складання та надання відповідачу актів виконаних робіт за договором № 5 від 03.01.2013 року позивачем суду не надано. Позивачем не надано суду жодного акту на виконання позивачем умов вказаного договору.

За наведених обставин, місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 5 про співпрацю від 03.01.2013 року у сумі 82 338,84 грн. основного боргу, 7 140,53 грн. - 3% річних, 50 453,73 грн. індексу інфляції у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд застосувати строки позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 Цивільного кодексу України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд з`ясовує та зазначає в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність порушення відповідачем його прав та судом відмовлено у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю, місцевий господарський суд дійшов до правомірного висновку про відсутність підстав для застосування строків позовної давності.

До апеляційної скарги позивач додав копії доказів, які суду першої інстанції не подавалися, а саме копії договорів з постачальниками послуг опалення, водопостачання та водовідведення і вивозу сміття, копію рахунку-фактури, копію акту приймання виконаних підрядних робіт та копію платіжного доручення про часткову сплату заборгованості за теплову енергію на користь постачальника комунальних послуг.

З огляду на відсутність зазначення будь-яких поважних причин неподання відповідних доказів до суду першої інстанції, вони не можуть бути прийнятими та врахованими під час розгляду апеляційної скарги. Крім того, жоден з наданих доказів не має відношення до предмету спору та не підтверджує фактичного надання відповідачу будь-яких послуг.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні. Водночас апеляційний господарський суд погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, як такими, що узгоджуються з обставинами справи та нормами матеріального і процесуального права.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на зазначене та відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті судом першої інстанції оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та залишення без змін рішення місцевого господарського суду.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 року у справі № 908/3095/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд