ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 922/3371/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пількова К. М., суддів: Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання - Жураховської Т. О.

учасники справи:

позивач - Азово-Чорноморська інвестиційна компанія у формі Товариства з обмеженою відповідальністю

представник позивача - Орлов О. О., адвокат; Служавий Є. І., адвокат

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева"

представник відповідача - Романченко О. М., адвокат

третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тарасова Ю. Г.

представник третьої особи - не з`явився

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" на рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2019 (суддя Бринцев О. В.) та постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.04.2020 (головуючий суддя Чернота Л. Ф., судді Гребенюк Н. В., Радіонова О. О.) у справі за позовом Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тарасової Юлії Георгіївни про скасування рішення державного реєстратора.

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1.17.10.2019 Азово-Чорноморська інвестиційна компанія у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Позивач, Компанія) звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" (далі - Відповідач, Товариство), третя особа - Державний реєстратор прав на нерухоме майно, приватний нотаріус Тарасова Ю. Г. (далі - Третя особа, Нотаріус) з позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, приватного нотаріуса Тарасової Ю. Г. № 39120026 від 05.01.2018, відповідно до якого було змінено іпотекодержателя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з Акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" на Відповідача та зареєстровано іпотеку на нежитлові приміщення третього поверху № 1 - 6, 8 - 20, в літ. А-3, з реєстраційним номером 1 загальною площею 357,3 кв.м, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96 за Товариством.

1.2. Позовні вимоги мотивовані тим, що вчинення реєстрації дії щодо зміни іпотекодержателя в Єдиному державному реєстрі з АТ "Банк Золоті Ворота" на Відповідача державним реєстратором Тарасовою Ю. Г. вчинено за відсутності оригіналів кредитного договору № 02-25К-02 від 21.01.2008 та додаткових угод до нього та на підставі вже скасованого судом рішення державного реєстратора Федоренка А. І., відповідно до якого було зареєстровано іпотеку на вказане майно.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1.17.12.2019 Господарський суд Харківської області рішенням, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.04.2020, позов задовольнив повністю; визнав протиправним та скасував рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, приватного нотаріуса Тарасової Ю. Г. № 39120026 від 05.01.2018, відповідно до якого було змінено іпотекодержателя в Державному реєстрі прав на нерухоме майно з Акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" на Товариство та зареєстровано іпотеку на нежитлові приміщення третього поверху № 1 - 6, 8 - 20, в літ. А-3, з реєстраційним номером 1, загальною площею 357,3 кв.м, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96 за Товариством.

2.2.Прийняті у справі судові рішення мотивовані тим, що відповідно до частини першої статті 15, частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор під час прийняття оскаржуваного рішення був зобов`язаний перевірити факт наявності основного зобов`язання, однак державний реєстратор Тарасова Ю. Г. не з`ясувала факт наявності основного зобов`язання, що призвело до конструкції, за якою суб`єктом права за основним договором є один суб`єкт, який набув право внаслідок відступлення, а іпотекодержателем - інший суб`єкт, що призводить до подвійного стягнення та порушення прав боржника, тому рішення про державну реєстрацію підлягає скасуванню.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Відповідач (Скаржник) подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.04.2020, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

4. Доводи Скаржника, викладені у касаційній скарзі

4.1. Під час розгляду справи суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, які стосуються обрання Позивачем неефективного способу захисту права шляхом скасування рішення державного реєстратора, що вичерпує свою дію фактом прийняття (пункт 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, від 04.09.2018 у справі № 915/127/18); обсягу документів, необхідних для державної реєстрації зміни іпотекодержателя (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 826/6071/16); щодо виду документів на підтвердження існування кредитно-іпотечних правовідносин (постанова Верховного Суду від 23.05.2018 справа № 753/16636/14-ц).

4.2. Суд першої інстанції не залучив до участі у справі попереднього кредитора - іпотекодержателя приміщень Позивача - Акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота" третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки внаслідок задоволення позовних вимог буде відновлено запис про право іпотеки за АТ "Банк Золоті Ворота", щодо якого запроваджено ліквідацію. Незалучення судом до участі у справі особи, на права та обов`язки якої рішення суду може вплинути, є порушенням прав такої особи, про що зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.02.2019 (провадження № 11-1215сап18).

4.3. Суд апеляційної інстанції безпідставно не погодився із можливістю застосування постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, в якій йшлося про вчинення реєстраційних дій щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, тому висновок про те що саме по собі рішення реєстратора про вчинення реєстраційних дій із внесенням відповідних записів до Держреєстру прав чи зміни у вже існуючі не є реєстраційною дією внаслідок якої виникає право, а не прийняття службового рішення, цілком узгоджується з ситуацією у цій справі. При цьому правовідносини у застосуванні висновків Верховного Суду мають бути подібними, а не ідентичними як помилково вважав апеляційний суд

4.4. Суди не застосували висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 11.04.2018 у справі № 826/6071/16, а саме "Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, оскаржуваний реєстраційний запис від 28 грудня 2012 року № 7595257 щодо зміни іпотекодержателя вчинено приватним нотаріусом на підставі посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. Г. договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 25 травня 2012 року № 1306. Предметом даного договору є речове право на іпотечне майно, зокрема, право вимоги на предмет іпотеки у разі невиконання іпотекодавцем (ОСОБА 2) своїх зобов`язань за кредитним договором, яке перейшло від продавця (ПАТ «Сведобанк») до покупця (ПАТ «Дельта Банк»), У зв`язку з цим колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що договір купівлі-продажу прав вимоги є підставою для внесення змін до обтяження (запису про іпотеку) відповідно до пункту 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (чинного на момент здійснення оскаржуваної реєстраційної дії), здійснюючи таку державну реєстрацію, уповноважена особа не обмежує право власності іпотекодавця, а навпаки гарантує право власності як банків-іпотекодержателів, так і їх вкладників. Підписуючи договір іпотеки, іпотекодавець добровільно погоджується на встановлення особливого порядку розпорядження іпотекодержателем об`єктом іпотеки, беручи при цьому на себе відповідні зобов`язання.".

4.5.Суди не звернули увагу на постанову Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 753/16636/14-ц, в якій Суд зазначив: "Відмовляючи у задоволенні позову банку до позичальника про стягнення коштів, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів укладення між сторонами кредитного договору, а надані банком копії кредитного договору, заяви про видачу готівки та меморіального ордеру такими доказами не є. Разом із тим, в порушення вимог закону апеляційний суд не врахував та не дослідив як доказ заяви про переказ готівки (а.с. 184-189 т. 1), які свідчать про часткове погашення ОСОБА 4 кредиту за договором. Крім того, суд не дав належної оцінки оригіналу договору іпотеки від 06 березня 2007 року (а.с. 205-209 т.1), який міститься в матеріалах справи та укладений між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА 4 з метою забезпечення виконання останнім зобов`язань за кредитним договором № 24/П/З6/2007-978 від О6 березня 2007 року. Укладення договору іпотеки, що підписаний 0С0БА_4, не ставилось ним під сумнів та свідчить про наявність кредитних правовідносин між сторонами, виконання яких забезпечено іпотекою.".

4.6. Ухвалюючи судові рішення, суди попередніх інстанцій не врахували положення абзацу 3 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки висновків щодо зміни іпотекодержателя оскаржувані рішення не містять, що свідчить про неефективність застосованого способу захисту права у вигляді скасування службового рішення державного реєстратора.

4.7. Для реєстрації заміни суб`єкта права іпотеки в чинному записі про іпотеку законодавством не передбачено обов`язку із встановлення наявності кредитного зобов`язання.

4.8. Чинним законодавством не передбачено випадків припинення зобов`язання у зв`язку з відсутністю у кредитора - Товариства оригіналу кредитного договору (статті 599 - 608 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 202 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статті 17 Закону України "Про іпотеку").

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

5.1.06.06.2020 Компанія подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить подану касаційну скаргу залишити без задоволення, прийняті у справі судові рішення залишити без змін.

5.2.Зміна іпотекодержателя на підставі оскаржуваного рішення відбулася без створення нового запису в Державному реєстрі речових прав, тому правовий висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15 не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки стосується іншої реєстраційної дії.

5.3.Суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано керувалися приписами постанови Кабінету Міністрів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 25.12.2015 № 1127, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

5.4.Іпотекою забезпечено виконання зобов`язання боржником перед іншим кредитором, який має оригінал кредитного договору, що призводить до подвійного стягнення та порушення прав боржника.

5.5.Суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що державний реєстратор під час прийняття оскаржуваного рішення був зобов`язаний з`ясувати факт наявності основного зобов`язання.

5.6.Державний реєстратор безпідставно не скористався повноваженнями, передбаченими статтями 23, 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

6. Встановлені судами обставини

6.1.21.01.2008 між АКБ "МЕРКУРІЙ" (кредитор) та Позивачем (позичальник) укладено Договір на кредитну лінію (невідновлювальну) № 2-25К-02 з усіма додатковими угодами до нього, за умовами якого Первісний кредитор надав Позивачу кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 7 566 200,00 грн, а Позивач зобов`язався на умовах, передбачених кредитним договором, повернути кредит та сплатити проценти за користування ним (т. I, а. с. 207-226).

6.2.Для забезпечення виконання вимог за цим кредитним договором, між АКБ "МЕРКУРІЙ" (Іпотекодержатель) та Позивачем (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір від 21.01.2008 №16-03-09, з усіма додатковими угодами до нього, предметом якого є нежитлові приміщення третього поверху № 1-6,8-20, в літ А-3, загальною площею 357,3 кв.м, які розташовані за адресою: Харківська область м. Харків вул. Сумська 96 (далі - Майно), що належать на праві власності Позивачу (т. I, а. с. 227-245).

6.3.В подальшому між ПАТ БАНК "МЕРКУРІЙ" (Первісний кредитор) та АТ "Банк Золоті Ворота" (Новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги від 07.02.2014 за договором на кредитну лінію від 21.01.2008 №2-25К-02, за умовами якого первісний кредитор зобов`язався передати новому кредитору право вимоги первісного кредитора до Позивача (Боржник) за договором на кредитну лінію від 21.01.2008 № 02-25К-02 та усіма додатковими угодами до нього (Кредитний договір), укладеним між первісним кредитором та боржником, а новий кредитор став кредитором в зобов`язаннях за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього в обсязі та на умовах, визначених договором.

6.4.23.05.2014 АТ "Банк Золоті Ворота" звернулося до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 6732456 на Майно.

6.5.Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Вовченко Оксани Сергіївни від 03.06.2014 №13517451 за АТ "Банк Золоті Ворота" зареєстровано право власності на Майно, з реєстраційним номером 1, що підтверджується Витягом.

6.6.Також, згідно з Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 06.06.2014 № 22699093 (т. I, а. с 196) було припинено іпотеку (запис № 1384825) на підставі повідомлення ПАТ "Банк Золоті Ворота" від 05.06.2014 № 2606.

6.7.Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2014 у справі № 820/11581/14 скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Вовченко О. С. від 03.06.2014 №13517451 "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", яким проведено державну реєстрацію права власності на Майно за ПАТ "Банк Золоті Ворота".

6.8.Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області було скасовано запис про реєстрацію права власності на приміщення - предмет іпотеки за ПАТ "Банк Золоті Ворота".

6.9.В подальшому, Державним реєстратором Федоренком А. І. на підставі заяви АТ "Банк Золоті Ворота" прийнято рішення від 23.02.2015 № 19544252, відповідно до якого Майно було внесено у державний реєстр речових прав на нерухоме майно, та щодо якого вчинено запис про іпотеку №8827245.

6.10. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 у справі № 820/6015/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.12.2017, скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно державного реєстратора Федоренка А. І. від 23.02.2015 № 19544252, відповідно до якого зареєстровано іпотеку на Майно за АТ "Банк Золоті Ворота".

6.11. 05.01.2018 між АТ "Банк Золоті Ворота" та Відповідачем укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 21.01.2008 № 16-03-09, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано Тарасовою Ю. Г. та зареєстровано в реєстрі за №1 (т. I, а. с. 247-248).

6.12. На підставі вказаного Договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором державний реєстратор прав на нерухоме майно Тарасова Ю. Г. прийняла рішення від 05.01.2018 № 39120026 (т. I, а. с. 23), згідно з яким в записі про іпотеку від 21.01.2008 № 1384825 замінено іпотекодержателя ПАТ "Банк Золоті Ворота" на Відповідача.

7. Розгляд справи Верховним Судом

7.1.Ухвалою Суду від 18.05.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Відповідача; розгляд справи призначено на 16.06.2020; встановлено строк для подання відзиву до 08.06.2020.

7.2.Суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 " (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020, від 22.04.2020, від 04.05.2020, 20.05.2020) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 по 22.06.2020 (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин.

7.3.В той же час Cуд звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

7.4.З метою дотримання розумних строків розгляду справи, необхідності забезпечення захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням наведених рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 суд касаційної інстанції дійшов висновку про здійснення розгляду касаційної скарги у визначену дату.

7.5.Суд констатує, що учасники справи мали можливість висловили свої позиції у касаційній скарзі та відзиві на неї, а до визначеної дати проведення судового засідання від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом касаційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у судовому засіданні 16.06.2020.

8. Позиція Верховного Суду

8.1. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

8.2. Частинами першою, другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

8.3. Отже підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення, невизнання або оспорення прав чи законних інтересів особи, яка звертається з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або законних інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

8.4. Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

8.5.Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Наведені висновки викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18

8.6. Таким чином, суд має перевірити наявність у особи, яка звертається з позовом, порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано цей позов, з`ясувати, у чому полягає порушення цих прав та інтересів. При цьому обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, становлять підставу позову, предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення. При цьому відсутність порушення права особи є підставою для відмови в позові, оскільки саме порушене (оспорюване) право та інтерес підлягають захисту.

8.7. Предметом позову у цій справі є заявлена Позивачем вимога про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, приватного нотаріуса Тарасової Ю. Г. № 39120026 від 05.01.2018, відповідно до якого було змінено іпотекодержателя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з Акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" на Відповідача та зареєстровано іпотеку на Майно за Товариством. Ці вимоги мотивовані тим, що вчинення реєстраційної дії щодо зміни іпотекодержателя в Єдиному державному реєстрі з АТ "Банк Золоті Ворота" на Відповідача державним реєстратором Тарасовою Ю. Г. вчинено за відсутності оригіналів кредитного договору № 02-25К-02 від 21.01.2008 та додаткових угод до нього та на підставі вже скасованого судом рішення державного реєстратора Федоренка А. І., відповідно до якого було зареєстровано іпотеку на вказане майно.

8.8. Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що державний реєстратор відповідно до статей 9, 15 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" під час прийняття оскаржуваного рішення був зобов`язаний перевірити наявність основного зобов`язання, чого реєстратор не зробив, що призвело до конструкції, за якою суб`єктом права за основним договором є один суб`єкт, який набув право внаслідок відступлення, а іпотекодержателем - інший суб`єкт, що призводить до подвійного стягнення та порушення прав боржника.

8.9. Разом з цим, варто зазначити, що відповідно до частини першої статті 65 Закону України "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

8.10. Наведену норму суди попередніх інстанцій під час розгляду справи не врахували.

8.11. З огляду на викладене, Суд вважає передчасними та необґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанції про порушення прав боржника у зв`язку з прийняттям державним реєстратором оспорюваного рішення.

8.12. Відповідно до частин першої, другої статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

8.13. При цьому, суд враховує mutatis mutandis висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 23.12.2015 у справі № 5024/1463/2012, в якій Суд вказав, що рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення наведено висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають зі сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

8.14. При цьому, за положенням частини другої статті 50 ГПК України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

8.15. Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін постановою апеляційного господарського суду, позов у цій справі задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, яким змінено іпотекодержателя в Державному реєстрі прав на нерухоме майно з Акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" на Відповідача та зареєстровано іпотеку за останнім. Мотивувальні частини судових рішень також містять висновки, що стосуються Акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота".

8.16. Однак, всупереч наведеним нормам суд першої інстанції, розглядаючи спір, Акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота" до участі у справі не залучив, на що також не звернув уваги апеляційний господарський суд.

8.17. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

8.18. З огляду на наведене прийняті у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

8.19. Під час нового розгляду судам необхідно врахувати наведене, відповідно до вимог визначити коло осіб, на права і обов`язки яких може вплинути рішення у цій справі, з`ясувати наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, на захист якого подано позов, з`ясувати усі істотні обставини справи, дослідивши надані учасниками справи докази, та прийняти рішення відповідно до вимог закону.

9. Судові витрати

9.1. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.04.2020 у справі № 922/3371/19 скасувати.

3. Справу № 922/3371/19 передати до Господарського суду Харківської області на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак