ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" червня 2020 р. Cправа № 5/360-06

Господарський суд Вінницької області в складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши в приміщенні суду матеріали справи

за заявою: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

до: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Топаз"

про визнання банкрутом

Представники сторін:

ГУ ПФУ у Вінницькій області: Пилипишина І.І., за довіреністю

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває справа за заявою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про банкрутство СТОВ "Топаз".

Провадження у справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника.

Зокрема, ухвалою суду від 28.04.2020 року продовжено строк ліквідаційної процедури СТОВ "Топаз" у справі до 23.06.2020 року та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 23.06.2020 року.

В судове засідання на визначену дату з`явилась представник ініціюючого кредитора. Арбітражний керуючий та інші учасники провадження у даній справі в судове засідання не з`явились. Будь-яких заяв, клопотань чи письмових пояснень щодо причин неявки в судове засідання від учасників справи не надходило.

Також, в ході розгляду справи судом встановлено, що арбітражним керуючим не виконано вимоги суду в частині вжиття заходів, передбачених КУ з процедур банкрутства по завершенню ліквідаційної процедури банкрута та надання остаточного звіту та ліквідаційного балансу разом із підтверджуючими документами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши представника кредитора, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУ з процедур банкрутства) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 КУ з процедур банкрутства, у випадках, передбачених цим Кодексом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. Суд визначає строк, протягом якого ліквідатор зобов`язаний здійснити ліквідацію боржника. Цей строк не може перевищувати 12 місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 КУ з процедур банкрутства, ліквідатор виконує свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Кодексом.

Слід зазначити, що КУ з процедур банкрутства визначає великий обсяг обов`язків ліквідатора (ст.ст. 61 - 64 Кодексу), які останній зобов`язаний виконати і тільки після цього подати на затвердження суд звіт та ліквідаційний баланс в порядку ст. 65 даного Кодексу.

Так, приписи ч. 1 ст. 65 КУ з процедур банкрутства, передбачають, що обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти дій, спрямованих на виявлення та повернення активів боржника.

В той же час, невиконання ліквідатором цих дій у граничні строки, визначені КУ з процедур банкрутства, не є підставою для закриття провадження у справі про банкрутство згідно ст. 90 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 119 ГПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи те, що ліквідаційна процедура у даній справі не завершена, остаточний звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута до суду не подано, суд дійшов висновку за власної ініціативи про продовження строку ліквідаційної процедури у цій справі та призначення її до розгляду в наступному судовому засіданні.

Поряд з цим, як зазначено вище, арбітражний керуючий Бобрук Т.В. вкотре не з`явився в судове засідання, без пояснення поважності причин неявки та ним не виконано вимоги ухвал суду в частині вжиття заходів, передбачених КУ з процедур банкрутства по завершенню ліквідаційної процедури банкрута та надання остаточного звіту та ліквідаційного балансу банкрута разом із підтверджуючими документами.

Так, арбітражний керуючий Бобрук Т.В. не з`явився в судові засідання 10.12.2019 року, 18.02.2020 року, 31.03.2020 року, 28.04.2020 року та 23.06.2020 року, доказів на підтвердження виконання вимог суду не надав, в зв`язку з чим ухвалами суду від 10.12.2019 року, 18.02.2020 року, 31.03.2020 року, 28.04.2020 року строк ліквідаційної процедури банкрута неодноразово продовжувався, розгляд справи відкладався та вказаними ухвалами було зобов`язано арбітражного керуючого вжити заходи по завершенню ліквідаційної процедури банкрута, надати суду остаточний звіт та ліквідаційний баланс разом із підтверджуючими документами.

Вказані ухвали суду отримано арбітражним керуючим Бобруком Т.В. нарочно, що підтверджується підписом останнього у журналі обліку врученої кореспонденції №02.1-48, а саме: ухвала від 10.12.2019 року отримана - 17.12.2019 року; ухвала від 18.02.2019 року отримана - 02.03.2020 року; ухвали від 31.03.2020 року та 28.04.2020 року - отримано 12.05.2020 року.

Разом з тим, ухвали суду залишились без виконання. Жодних пояснень причин невиконання вимог ухвал - арбітражним керуючим до суду не надано.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 2 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

В силу приписів ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 1 КУ з процедур банкрутства, учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

За приписами частин 2 та 3 ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Суд зазначає, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ст. 131 ГПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Заходами процесуального примусу, згідно зі ст. 132 ГПК України, є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) штраф.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1-5 ст. 135 ГПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною десятою статті 188 цього Кодексу.

У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд, з урахуванням конкретних обставин, стягує в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від п`яти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд, з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

З урахуванням викладених обставин, враховуючи факт ухилення арбітражним керуючим Бобруком Т.В. від вчинення дій, покладених на останнього судом ухвалами від 10.12.2019 року, від 31.03.2020 року, від 28.04.2020 року, в частині забезпечення явки в судове засідання; вжиття заходів по завершенню ліквідаційної процедури банкрута, надання суду остаточного звіту та ліквідаційного балансу разом із підтверджуючими документами, беручи до уваги ненадання письмових пояснень з обґрунтуванням поважності причин невиконання вимог ухвал суду, з метою спонукання арбітражного керуючого Бобрука Т.В. до добросовісного виконання процесуальних обов`язків, суд дійшов висновку про застосування до арбітражного керуючого Бобрука Т.В. заходів процесуального примусу у вигляді стягнення в дохід Державного бюджету штрафу у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 4 204,00 грн. за ухилення від вчинення дій, покладених Господарським судом.

В силу ч. 6 ст. 135 ГПК України, суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, щодо якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 6, 12, 58-67 КУ з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 18, 119, 135, 234, 235, 236 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Продовжити строк ліквідаційної процедури СТОВ "Топаз" та повноважень арбітражного керуючого (ліквідатора) Бобрука Т.В. у справі № 5/360-06 до 02.09.2020 року.

2. Призначити справу до розгляду на 02.09.2020 року - 11:30 год., в приміщенні Господарського суду Вінницької області (вул. Пирогова, 29, м.Вінниця, 21018).

3. Явку в судове засідання ліквідатора боржника визнати обов`язковою.

4. Ліквідатору Бобруку Т.В. вжити заходи, передбачені КУ з процедур банкрутства по завершенню ліквідаційної процедури банкрута та надати суду остаточний звіт та ліквідаційний баланс разом із підтверджуючими документами.

5. Стягнути з арбітражного керуючого (ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Топаз") Бобрука Тараса Володимировича (ідент. код ; вул. Пирогова, 73-А, м. Вінниця, 21100; свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 192 від 26.02.2013 року) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: УК у Печерському районі (Печерський район) 21081100; код отримувача (код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 21081100) 4 204,00 грн. штрафу за ухилення від вчинення дій покладених судом.

Стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код - 26255795).

Боржник: арбітражний керуючий Бобрук Тарас Володимирович (ідент. код НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1; свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 192 від 26.02.2013 року).

6. Ухвала про стягнення штрафу в силу ч. 5 ст. 135 Господарського процесуального кодексу України є виконавчим документом.

7. Ухвала може бути пред`явлена до виконання відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" протягом трьох місяців.

8. Копію ухвали надіслати згідно переліку учасникам справи рекомендованим листом, (ДСА України - примірник ухвали з підписом судді та відтиском гербової печатки суду); на електронні адреси: арбітражному керуючому Бобруку Т.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1; ГУ ПФУ у Вінницькій області - ; ВАТ "Вінницький олійно-жировий комбінат - , ; Державному агентству резерву України - .

Згідно ч. 4 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-256, пп. 17.5 п. 17 ч. 1 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної - 23.06.2020 року.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - ВВД ФСС від НВ на виробництві та професійних захворювань в Могилів-Подільському районі Вінницької області, пл. Соборна, 12, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, 24000;

3 - Могилів-Подільський МЦЗ, пр. Незалежності, 11, м. Могилів-Подільський, Вінницька обл., 24000

4 - Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601)