ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2020 року м.Дніпро Справа № 904/2382/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіної О.В. (доповідач),

суддів: Іванова О.Г., Дарміна М.О.,

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.,

Представники сторін:

від позивача: Андрійко Є.Л., довіреність №14-182 від 13.05.2019 р., адвокат;

від відповідача: Дігтяр З.В., довіреність №746 від 10.03.2020 р., представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України", м. Київ

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 року ( суддя Золотарьова Я.С.) за заявою Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, м. Дніпро про відстрочку виконання рішення суду у справі № 904/2382/19

за позовом Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 195 903 779, 58 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019 року позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості задоволені частково.

Суд стягнув з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства " Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" основний борг у розмірі 153 000 000, 00 грн, пеню у розмірі 10 410 725, 88 грн, інфляційні втрати у розмірі 14 657 498, 58 грн, 3% річних у розмірі 7 424 829, 25 грн та судовий збір у розмірі 672 350, 00 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2019 року апеляційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019 року у справі № 904/2382/19 залишено без змін.

Постановою Верховного суду у складі Касаційного господарського суду України від 19.02.2020 року у справі № 904/2382/19 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2019 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області у зазначеній справі залишено без змін.

11.11.2019 року на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019року та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2019року було видано наказ.

05.11.2019 року до господарського суду Дніпропетровської області від Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради надійшла заява, якою відповідач просив суд відстрочити виконання рішення у справі строком на 12 місяців.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 року у справі №904/2382/19 заяву КП "Теплоенерго" Дніпровської міської ради задоволено в повному обсязі.

Відстрочено виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019року у справі № 904/2382/19 на 12 місяців.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду позивач акціонерне товариство " Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 року №904/2382/19, та відмовити Комунальному підприємству "Теплоенерго" Дніпровської міської ради у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що наведений відповідачем у заяві про відстрочення виконання рішення перелік обставин, не є тими обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Доказів наявності виключних обставин відповідачем не надано, однак суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви відповідача.

Також апелянт посилається на те, що приймаючи 27.11.19 оскаржувану ухвалу та задовольняючи заяву Відповідача про надання відстрочення виконання рішення на 12 місяців, суд надав відповідачу значно більший період часу, ніж передбачено законодавством.

Крім того, апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що відповідачем жодним чином не обґрунтовано, яким чином саме 12 місяців відстрочки надасть можливість у подальшому виконати рішення суду у повному обсязі, не надано жодного розрахунку з цього приводу або інших обґрунтувань.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування ухвали суду та відмови у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення.

Відповідачем Комунальним підприємством «Теплоенерго» надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи позивача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення ( відзив на апеляційну скаргу).

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, а представник відповідача просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Звертаючись із заявою про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019 року по справі № 904/2382/19 на 12 місяців, відповідач Комунальне підприємство «Теплоенерго» посилався на те, що підприємство перебуває у кризовому фінансовому стані, зумовленому несвоєчасними розрахунками споживачів за отримані послуги з теплопостачання, а особливості господарської діяльності підприємства не дозволяють йому впливати на розрахунки споживачів та цінову політику в сфері надання послуг з постачання теплової енергії. Також, заявник зазначає, що стягнення з нього одночасно всієї суми боргу згідно рішення суду призведе до погіршення роботи підприємства та/або взагалі припиненню постачання теплової енергії у регіоні.

Заявник посилається на скрутний фінансовий стан підприємства, а саме вказує про значний розмір заборгованості споживачів за спожиту теплову енергію перед КП "Теплоенерго", що становить 839 182 475, 95 грн. та зазначає про збитковість діяльності підприємства за 2017-2018 роки та перше півріччя 2019 року.

Також, заявником зазначено, що у період з 27.12.2017 по 19.01.2018 КП "Теплоенерго" уклало з АТ НАК "Нафтогаз України" шість договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, відповідно до яких було реструктуризовано борг заявника перед АТ НАК "Нафтогаз України" у розмірі 371 914 187, 66 грн. Ці договори виконуються відповідачем належним чином.

Посилаючись на вказані обставини та значний розмір заборгованості за рішенням суду у справі № 904/2382/19 заявник зазначає, що наразі стягнення такої заборгованості призведе до порушення графіку погашення заборгованості перед АТ НАК "Нафтогаз України" за договорами про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ.

Задовольняючи заяву про відстрочку виконання рішення, господарський суд першої інстанції виходив з того, що заявником надані достатні докази, які свідчать про те, що його фінансовий стан, а також інші зазначені у заяві обставини у їх сукупності суттєво ускладнюють виконання судового рішення, але не виключають можливість його виконання в майбутньому.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо існування обставин для відстрочки виконання рішення суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Таким чином, питання про відстрочку виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Як вбачається з наданих відповідачем звітів, станом на 01.10.2019 заборгованість споживачів за спожиту теплову енергію перед КП "Теплоенерго" становить 839 182 475, 95 грн (а. с. 21 том 2).

Звіти про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2017 - 2018 років та Звіт про сукупний дохід за перше півріччя 2019 року підтверджують збитковість діяльності підприємства (а. с. 62-67 том 2).

Крім того, на виконання рішень Дніпровської міської ради від 27.07.2016 № 28/12 Про надання дозволу на передачу з балансу КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" на баланс КП Теплоенерго об`єктів і мереж теплопостачання (зі змінами від 19.07.2017 № 24/23, від 24.07.2019 № 32/47 (а. с. 68-77 том 2), КП "Теплоенерго" прийняло на свій баланс ряд цілісних майнових комплексів та боргові зобов`язання попередніх теплопостачальних організацій, що в свою чергу сприяло зростанню кредиторської заборгованості перед АТ НАК Нафтогаз України, що у свою чергу підтверджується договорами про переведення боргу, укладеними між заявником та АТ "НАК "Нафтогаз України (а. с. 24-36 том 2).

З матеріалів доданих заявником до заяви вбачається, що КП "Теплоенерго" 08.09.2017 було включено до відповідного Реєстру теплопостачальних підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, в тому числі перед стягувачем АТ НАК Нафтогаз України (а. с. 22-23 том 2).

У період з 27.12.2017 по 19.01.2018 КП Теплоенерго уклало з АТ НАК Нафтогаз України шість договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, відповідно до яких було реструктуризовано борг заявника перед АТ НАК Нафтогаз України у розмірі 371 914 187, 66 грн.

Згідно Актів звіряння розрахунків заборгованості за природний газ до кожного із вищевказаних договорів, КП "Теплоенерго" належним чином виконує свої зобов`язання щодо погашення заборгованості перед АТ НАК Нафтогаз України за встановленими сторонами графіками погашення заборгованості (а. с. 37-60 том 2).

Таким чином, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що зміст викладених обставин та документів, наданих заявником до суду, дає підстави дійти висновку, що збиткова господарська діяльність боржника (тяжкий фінансовий стан підприємства) значною мірою зумовлена невиконанням перед ним зобов`язань з боку споживачів за отримані послуги теплопостачання, а наявність такої заборгованості значною мірою не залежить від заявника та дає підстави вважати про відсутність вини КП "Теплоенерго" у виникненні такої заборгованості.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що основними споживачами природного газу, що постачається відповідачем, є установи і організації, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів (а. с. 81-84 том 2).

До того ж, суд врахував той факт, що за договорами реструктуризації, укладеними між позивачем та відповідачем, відповідач сплачує щомісяця 6 198 569,75 грн.

Суд погоджується з тим, що саме по собі скрутне фінансове становище боржника не є винятковою обставиною, за наявності якої може бути надано відстрочку виконання рішення.

Проте, в даному випадку винятковими обставинами за цією справою можуть бути ті наслідки, до яких може призвести примусове виконання судового рішення (зокрема арешт, накладений на кошти боржника) для боржника і його споживачів (населення, бюджетних організації тощо).

Зупинення або обмеження теплопостачання під час опалювального сезону вкрай негативно позначиться перш за все на споживачах теплової енергії, в тому числі й тих, які вчасно сплачують за теплову енергію.

Винятковою є й та обставина, що не зважаючи на те, що відповідач є господарюючим суб`єктом, він позбавлений права відмовити у наданні послуг певним категоріям споживачів, які не своєчасно та не у повному обсязі сплачують за надані послуги. До того ж відповідач, який займає монопольне становище на відповідному ринку самостійно не має права встановлювати тарифи на свої послуги.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду, що заявником надані достатні докази, які свідчать про те, що його фінансовий стан, а також інші зазначені у заяві обставини у їх сукупності суттєво ускладнюють виконання судового рішення, але не виключають можливість його виконання в майбутньому.

При цьому, суд послався на практику Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України, в яких було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00).

Оцінивши вищевказані обставини, проаналізувавши надану фінансову звітність підприємства, враховуючи майнові інтереси обох сторін, соціальну значущість підприємства відповідача, дослідивши надані заявником в обґрунтування заяви докази, з`ясувавши питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви відповідача та відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців.

Разом з цим, колегія суддів вважає слушними доводи апелянта про те, що суд надав відповідачу відстрочку виконання рішення суду на значно більший період часу, ніж передбачено законодавством.

Так, відповідно до ч.5 ст. 331 ГПК України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Оскільки рішення суду про стягнення заборгованості було прийнято судом 04.09.2019 року, а ухвала суду про надання розстрочки - 27.11.19, то відповідно виконання рішення суду може бути розстрочено на 12 місяців, починаючи з 04.09.2019 року, що не було вказано в ухвалі суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 ГПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини, а тому ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 року підлягає зміні шляхом зазначення в резолютивній частині дати початку строку надання відстрочки виконання рішення суду.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства " Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ - задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 року у справі №904/2382/19 змінити, виклавши другий абзац у наступній редакції:

«Відстрочити виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2019 року у справі № 904/2382/19 на 12 місяців починаючи з 04.09.2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24.06.2020року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя М.О.Дармін