ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2020м. ДніпроСправа № 904/1182/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша газопромислова компанія", м. Київ

до Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення грошових коштів у розмірі 313 369, 47 грн

Суддя Ярошенко В.І.

Без участі (повідомлення) представників сторін

ПРОЦЕДУРА

Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша газопромислова компанія" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" про стягнення грошових коштів у розмірі 313 369, 47 грн, з яких: 225 000 грн сума основного боргу, 33 935, 64 грн пеня, 12 541 грн 3 % річних, 41 892, 83 грн інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 18.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/1182/20. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

12.05.2020 від відповідача надійшов відзив на позов.

26.05.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

30.03.2020 прийнято Закон України № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)", який набрав чинності 02.04.2020. Вказаним Законом у Господарському процесуальному кодексі України розділ X "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 4 такого змісту:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 53/04 від 23.06.2016.

Позиція відповідача

Відповідач заперечує проти задоволення позову, зазначаючи, що 23.03.2017 Господарським судом Дніпропетровської області було порушено провадження у справі № 904/128/17 про банкрутство Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідач зазначає, що відповідно до пункту 4-3 частини 4 розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» провадження у справах про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

Після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 358-р затверджено перелік об`єктів великої приватизації державної власності, що підлягають приватизації у 2018 році згідно з додатком. До вказаного переліку входить ПАТ «Криворізька теплоцентраль».

30.10.2018 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області у справі про банкрутство АТ «Криворізька теплоцентраль», на підставі положень Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» задоволено клопотання Фонду Державного майна України про припинення провадження у справі № 904/128/17 про банкрутство АТ «Криворізька теплоцентраль» та закрито провадження у справі.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 № 36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності» продовжено приватизацію Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», що є об`єктом державної власності, включеного до переліку об`єктів великої приватизації державної власності, рішення про приватизацію яких було прийнято в 2018 році.

Тому, відповідач вважає, що зазначена у позові заборгованість не підлягає стягненню з останнього під час приватизації АТ «Криворізька теплоцентраль».

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив

Позивач зазначає, що заборона стягнення грошових коштів, яка передбачена пунктом 4-3 частини 4 розділу Х «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачає зупинення виконавчого провадження, а не відмову у задоволені позову.

Щодо штрафних санкцій, позивач вказує на те, що останні не нараховувались ним у позові за період під час дії мораторію.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

23.06.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша газопромислова компанія» (далі - позивач, постачальник) та Державним підприємством «Криворізька теплоцентраль» (далі - відповідач, покупець) було укладено договір поставки № 53/04 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця Катіоніт КУ2-8 Na - форма у відповідності до специфікації, які підписується повноважними представниками сторін, скріплюється печатками і є невід`ємною частиною цього договорі, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його.

Сторонами було підписано специфікацію № 1 до договору, якою погоджено поставку Катіоніту КУ2-8 Na - форма у кількості 7 тон загальною вартістю 245000 грн з ПДВ (арк. с. 15).

Згідно з пунктом 2.2 договору, покупець проводить оплату товару, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника, після поставки товару в термін 10 банківських днів.

Передача товару постачальником та прийняття його покупцем здійснюється на підставі видаткових накладних (пункт 3.4 договору).

На виконання умов договору та специфікації № 1 до нього, позивач поставив відповідача Катіоніт КУ2-8 Na - форма у кількості 7 тон на загальну суму 245000 грн з ДПВ, що підтверджується видатковою накладною № 76 від 30.08.2016, підписаною обома сторонами (арк. с. 17).

Враховуючи умови пункту 2.2 договору, строк оплати Катіоніту КУ2-8 Na - форма у кількості 7 тон на загальну суму 245000 грн з ДПВ настав 14.09.2016.

Відповідач 17.01.2017 здійснив часткову оплату вартості поставленого товару на суму 20000 грн, що підтверджується копією відповідної банківської виписки (арк. с. 19).

Таким чином, несплаченою залишається вартість поставленого товару на суму 225000 грн.

На момент розгляду справи, відповідач доказів оплати товару на суму 225000 грн суду не надав.

Також, у зв`язку із несвоєчасною оплатою відповідачем вартості поставленого товару, позивач нарахував йому пеню у розмірі 433935, 64 грн, інфляційні втрати у розмірі 41892, 83 грн, 3% річних у розмірі 12541 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з поставки товару.

Щодо суми основного боргу

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України, визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України, передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 4-3 частини 4 розділу Х «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», провадження у справах про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

Після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

07.03.2018 набрав чинності Закон України "Про приватизацію державного і комунального майна".

Частина 5 статті 12 вказаного вище Закону, передбачає, що справи про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, не порушуються до її завершення. Провадження у справах про банкрутство таких підприємств / господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

На підставі вказаної вище статті Закону, провадження у справі про банкрутство відносно відповідача - АТ "Криворізька теплоцентраль" припинено.

При цьому, Закон України "Про приватизацію державного і комунального майна" не містить положень про те, що, кредиторська заборгованість підприємства, яка виникла до початку процедури приватизації, вважається погашеною після припинення провадження у справі банкрутство на підставі пункту 4-3 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, Законом про приватизацію не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання зобов`язальних правовідносин за участю державних підприємств, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення кредитора до суду з вимогами до боржника, які виникли на підставі господарського договору, а його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права.

Таким чином, норма пункту 4-3 Розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" стосується лише тимчасової заборони для стягнення на підставі виконавчого документа, до завершення процедури приватизації боржника.

Як встановлено судом вище, строк оплати поставленого товару на суму 225000 грн настав 14.09.2016.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Перевіривши розрахунок наданий позивачем, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 225000 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо нарахування пені

У зв`язку із несвоєчасною оплатою вартості поставленого товару, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 33935, 64 грн за період з 14.09.2016 по 23.03.2017 на підставі статті 231 Господарського кодексу України.

За приписами статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною першою статті 547 Цивільного кодексу України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, Цивільним кодексом України передбачено обов`язкове встановлення правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання у письмовій формі.

Сторонами у спірному договорі розмір санкцій, зокрема пені, що підлягає стягненню у разі порушення грошового зобов`язання покупцем, не визначено.

За викладених обставин, позовна вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 33935, 64 грн не підлягає задоволенню.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, позивачем нараховано 3% річних у розмірі 12541 грн за період з 14.09.2016 по 20.02.2020 та інфляційні втрати у сумі 41892, 83 грн за період з 14.09.2016 по 20.02.2020.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

23.03.2017 Господарським судом Дніпропетровської області було порушено провадження у справі № 904/128/17 про банкрутство Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Згідно з частиною 3 статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Перевіркою наданих позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що позивачем при здійсненні нарахувань не враховано період (з 23.03.2017 по 30.1.02018), протягом якого діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Щодо нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат у період з 14.09.2016 по 23.03.2017.

Статтею 58 Конституції України закріплено один із найважливіших загальновизначених принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі.

Дію нормативно-правового акта у часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто, до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, до відносин, які виникли між сторонами в даній справі у період з 14.09.2016 по 23.03.2017 не підлягають застосуванню положення пункту 4-3 Розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а підлягає застосуванню Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції яка діяла на момент порушення провадження у справі про банкрутство АТ «Криворізька теплоцентраль».

Здійснивши перерахунок з урахуванням викладеного, суд встановив, що інфляційні втрати за період з 14.09.2016 по 23.03.2017 складають 27595,07 грн, а 3% річних за період з 14.09.2016 по 23.03.2017 - 3701 грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина 3 стаття 123 Господарського процесуального кодексу України).

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на його користь 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано витяг з договору про надання правової допомоги № 14 від 25.06.2019, укладеного між Березкою Романом Миколайовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша газопромислова компанія" (арк. с. 59); акт виконаних робіт від 20.02.2020 до договору про надання юридичних послуг № 14 від 25.06.2019, відповідно до якого Березка Роман Миколайович (виконавець) надав, ТОВ "Перша газопромислова компанія" (замовник) прийняв юридичні послуги щодо підготовки, складання та подачі до суду позовної заяви про стягнення на користь замовника суми боргу із АТ "Криворізька теплоцентраль". Вартість погслуг виконавця за цим актом склала 5000 грн (арк. с. 60); ордер від 20.02.2020 № 1024393 на надання правничої (правової допомоги) позивачу ТОВ "Перша газопромислова компанія" на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом про надання безоплатної правової допомоги № 14 від 25.06.2019 у Господарському суді Дніпропетровської області адвокатом Березкою Романом Миколайовичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2304 від 02.10.2018 видане Радою адвокатів Полтавської області на підставі рішення № 15 від 02.10.2018, посвідчення адвоката № 2304 видане 02.10.2018) (арк. с. 63); свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 204 від 02.10.2018 (арк. с. 64); видатковий касовий ордер від 03.02.2020 ТОВ "Перша газопромислова компанія" на суму 5000 грн ( арк. с. 61) та квитанція № 7 від 03.02.2020, відповідно до якої Березкою Романом Миколайовичем прийнято від ТОВ "Перша газопромислова компанія" гонорар 5000 грн (арк. с. 62).

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно з підпунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частинами 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, позивач не надав. Між тим, суд дослідив додані до заяви про стягнення фактичних витрат на професійну правничу допомогу докази (рахунки, детальний опис виконаних робіт, акти виконаних робіт) та не встановив недотримання відповідачем (його представником) вимог частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, аналіз наведених норм частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також норм статті 129 цього кодексу, дає підстави для висновку що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; вплив результата її вирішення на репутацію сторін публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Зважаючи на обставини справи, рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом та здійснених розрахунків штрафних санкцій, а також приймаючи до уваги часткове задоволення судом позовних вимог, суд вважає обгрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 3839, 16 грн.

30.03.2020 прийнято Закон України № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)", який набрав чинності 02.04.2020. Вказаним Законом у Господарському процесуальному кодексі України розділ X "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 4 такого змісту:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби.

Керуючись статями 2, 73-74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1; ідентифікаційний код 00130850) на користь Товариства зобмеженою відповідальністю «Перша газопромислова компанія» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюкова, 21, офіс 604; ідентифікаційний код 39832909) основний боргу урозмірі 225000 грн, 3% річних у розмірі 3701 грн, інфляційні втрати у розмірі 27242, 89 грн, 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 3839, 16 грн витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19) і може бути оскаржено протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України та Закону України № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)".

Повне рішення складено 22.06.2020

Суддя В.І. Ярошенко