ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1017/20

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Капітанівка», Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Капітанівка
про стягнення 3402,74 грн.
без повідомлення (виклику) сторін

суть спору:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі позивач) до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Капітанівка» (далі відповідач) про стягнення 3402,74 грн., з яких 412,97 грн. інфляційні втрати, 206,04 грн. 3% річних, 2783,73 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 21.12.2015 № 1319/16-ТЕ-17 щодо здійснення розрахунку за переданий природний газ у строк визначений договором.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.04.2020 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/1017/20. Постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не заперечував проти відшкодування позивачу заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, 3% річних та пені в загальному розмірі 3402,74 грн. а також сплатити позивачу суму судового збору в розмірі 2102 грн. сплаченого за подання до суду позовної заяви.

Позивач відповідь на відзив на позовну заяву суду не надав, про причини ненадання не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір постачання природного газу від 21.12.2015 № 1319/16-ТЕ-17 (далі договір), відповідно до умов якого позивач постачальник зобов`язується передати у власність відповідачу споживачу у 2016 році природний газ (надалі газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з п. 1.3 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 29.01.2016 до договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 1319/16-ТЕ-17 за цим договором може бути поставлений газ власного видобутку (газ, видобутий на території України та/або імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року (включно) газ в обсягах до 20,5 тис. куб. м (двадцять тисяч п`ятсот куб. м), у тому числі по місяцях (тис. куб. м): у січні 7,5 тис. куб. м., у лютому 7 тис. куб. м., у березні 6 тис. куб. м., І кв. 20,5 тис. куб. м.

Згідно з п. 3.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 31.12.2015 до договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 1319/16-ТЕ-17 постачальник передає споживачу газ на газорозподільних станціях (ГРС) ПАТ «Укртрансгаз» або у точці балансового розмежування (для об`єктів, які безпосередньо приєднані до магістральних трубопроводів ПАТ «Укртрансгаз»).

Право власності на газ переходить від постачальника до споживача в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ споживач несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ.

Пунктом 3.4 договору визначено, що приймання передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Відповідно до п. 5.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 31.12.2015 до договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 1319/16-ТЕ-17 регульована ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) на природний газ, який постачається за цим договором, в період з 01 січня 2016 по 31 березня 2016 (включно) встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758.

Тарифи на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» установлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), і є обов`язковими за цим договором з моменту введення їх в дію.

Згідно з п. 5.2 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 31.12.2015 до договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 1319/16-ТЕ-17 ціна за 1000 куб. м газу за цим договором в період з 01 січня 2016 по 31 березня 2016 (включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж становить 1770,74 гривень, крім того податок на додану вартість 20%.

До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрасгаз» - 197,5 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 237 грн. (двісті тридцять сім гривень 00 коп.).

До сплати за 1000 куб. м природного газу 1968,24 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 2361,89 грн. (дві тисячі триста шістдесят одна грн. 89 коп.).

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (п. 8.1 договору).

Згідно з п. 8.2 договору у разі невиконання споживачем умов п. 6.1 цього договору постачальник має право не здійснювати поставку газу споживачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року до 31 березня 2016 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 12 договору).

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач у період з січня 2016 року по березень 2016 року (включно) передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 42726,57 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.2016 на суму 16790,67 грн., від 29.02.2016 на суму 12704,59 грн., від 31.03.2016 на суму 13231,31 грн. Зазначені акти приймання-передачі природного газу підписані в двохсторонньому порядку повноважними представниками сторін та скріплені печатками підприємств, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач всупереч умов укладеного між сторонами договору не виконав належним чином взяті на себе договірні зобов`язання щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ по вищепереліченим актам приймання-передачі природного газу в строки визначені договором.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ у строк визначений договором, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з простроченої суми грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком позивача інфляційні втрати з прострочених сум за загальний період прострочення з 01.03.2016 по 30.06.2016 складають 412,97 грн., 3% річних за загальний період прострочення з 16.02.2016 по 30.06.2016 складають 206,04 грн.

Також, позивач на підставі п. 8.2 договору просить стягнути з відповідача за прострочення оплати вартості переданого природного газу, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, яка за розрахунком позивача за загальний період прострочення з 16.02.2016 по 30.06.2016 складає 2783,73 грн.

Відповідно до положень п. 8.2 договору у разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом встановлено, що у відповідача відсутня заборгованість за переданий природний газ за вказаним договором у спірному періоді, що підтверджується наданими позивачем сальдовими відомостями по Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Капітанівка» за період з 01.12.2015 по 31.01.2020, випискою по операціям за період з 01.12.2016 по 31.01.2020, в який входить спірний період з січня 2016 року по березень 2016 року та банківськими виписками по рахунку позивача.

Крім того, судом досліджено наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, 3% річних та пені, відповідно до якого останній прострочений платіж по договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 1319/16-ТЕ-17 було оплачено відповідачем 30.06.2016, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача за 30.06.2016, завірена копія якої залучена до матеріалів справи.

Відтак, станом на 30.06.2016 у відповідача була відсутня заборгованість перед позивачем за переданий природний газ за вищевказаним договором по переліченим актам приймання-передачі природного газу. Заборгованість мала місце за переданий природний газ, який використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (пункт 1.2 договору).

Суд зазначає, що 30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 № 1730-VIII (далі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону є, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі ст. 2 цього Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Зазначеними приписами ч. 3 ст. 7 Закону передбачено можливість уникнення боржником відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних витрат, відсотків річних, так і у спосіб списання цих нарахувань, причому право не нараховувати неустойку, інфляційні витрати, відсотки річних не ставиться у залежність від будь-яких умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2020 у справі № 910/5501/19, від 27.05.2020 у справі № 910/17428/18, від 29.05.2020 у справі № 920/706/19.

Відповідач розрахувався за поставлений природний газ в повному обсязі станом на 30.06.2016, тобто, до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Відповідач розрахувався за переданий природний газ у період з січня 2016 року по березень 2016 року в повному обсязі станом на 27.04.2016, тобто, до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Враховуючи наявність на час звернення до суду з даним позовом імперативної норми ч. 3 ст. 7 Закону «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», якою передбачено ненарахування неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, здійснені позивачем нарахування інфляційних втрат, 3% річних, пені є безпідставними, в зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 412,97 грн. інфляційних втрат, 206,04 грн. 3% річних та 2783,73 грн. пені.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Капітанівка» про стягнення 3402,74 грн., з яких 412,97 грн. інфляційні втрати, 206,04 грн. 3% річних, 2783,73 грн. пеня. відмовити повністю.

Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України, з врахуванням п. 4 розділу Х «Прикінцевих положень» ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України, з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 26.06.2020.

Суддя Ю.В. Подоляк