ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020 м. Дніпро Справа № 912/3625/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),
суддів: Білецької Л.М., Вечірка І.О.
секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 24.02.2020 по справі № 912/3625/19 (суддя Кабакова В.Г.), повне рішення складно 28.02.2020
за позовом за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України, а/с 272, Русанівський бульвар, 8, м. Київ, 02002
до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1
про стягнення 17434,91 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заяви та рішення суду першої інстанції.

В грудні 2019 року до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ, позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі ВЧ НОМЕР_2 , відповідач) про стягнення 17434,91 грн, з яких 16603,33 грн відшкодування та 831,58 грн витрат на послуги аварійного комісара, з покладенням на відповідача судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, про право зворотної вимоги до відповідача, що виникло на підставі ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 24.02.2020 по справі № 912/3625/19 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 16603,33 грн, а також 1829,38 грн судового збору.
В решті позовних вимог відмовлено.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду відповідач - ВЧ НОМЕР_1 оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду та згідно вимог апеляційної скарги просить: скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 24.02.2020 по справі № 912/3625/19; ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ВЧ НОМЕР_2 на користь Моторно транспортного страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат 16603,33 грн та витрат на послуги аварійного комісара в сумі 831,58 грн - відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що водій військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , який є винуватцем ДТП та має статус учасника бойових дій, керував транспортним засобом автомобілем ГАЗ-66, державний номерний знак НОМЕР_3 , закріпленим за ним під час виконання обов`язків військової служби, а тому, в силу приписів п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-ІV (ділі Закон № 1961-ІV) звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.
Таким чином, апелянт вважає, що згідно з п. 13.1. ст. 13 Закону 1961-ІV транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди, тощо), у тому числі такі, що закріплені за ними під час виконання обов`язків військової служби.
Вищевказане, на думку апелянта, вказує на відсутність правових підстав для виплати ВЧ НОМЕР_1 понесених МТСБУ при виплаті матеріальної шкоди, завданої гр. ОСОБА_2 власнику автомобіля «Ліфан», державний номерний знак НОМЕР_4 , у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

3. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

19.07.2014 о 07.25 год. на 474 км + 11 м., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем «ГАЗ-66», державний номерний знак НОМЕР_3 , не витримав безпечної швидкості руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Ліфан», державний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду у попутному напрямку руху, чим порушив п. 12.1. ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.10.2014 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
Згідно Звіту про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу № 25/09/14 від 16.09.2014 (а. с. 9-11) на основі наданих документів, маркетингу ринку збуту об`єктів порівняння при проведенні розрахунків за станом на дату оцінки, отримано наступне значення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу запасних частин транспортного засобу Lifan XC 60, д.н.з. НОМЕР_4 , складають 16603,33 грн з ПДВ, та 13836,11 грн без ПДВ.
На підставі наказу Моторно (транспортного) страхового бюро (далі МТСБУ) № 6434 від 09.12.2014 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 , здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в сумі 13836,11 грн, за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копією платіжного доручення № 1/24115 від 12.12.2014 та на підставі наказу МТСБУ № 232 від 15.01.2014 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 » МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в сумі 2767,22 грн, за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копією платіжного доручення № 2/24115 від 19.01.2015 (а. с. 25-28).
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.04.2017 у справі № 405/4623/16-ц, провадження № 2/405/813/16, встановлено такі обставини.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля Ліфан, д.н.з. НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_3 , застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується полісом № АС/7161943, з терміном дії з 14.02.2014 по 13.02.2015 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 50000 грн.
Інший учасник ДТП - ОСОБА_1 на момент ДПТ не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Крім того, встановлено, що власник транспортного засобу Ліфан, д.н.з. НОМЕР_4 , 17.11.2014 звернувся до МТСБУ з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування.
Судом також встановлено, що на момент ДТП водій ОСОБА_1 (старший солдат, водій-електрик медичного пункту), який керував транспортним засобом автомобілем ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_3 , відповідно до витягу із наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_5 № 167 від 17.07.2014 є таким, що вибув у відрядження до н.п. Сонцево з 18 липня 2014 року для участі в антитерористичній операції; підстава: рапорт старшого лейтенанта ОСОБА_4 (вх. № 2361 від 17.07.2014), бойове розпорядження штабу оперативного командування «Південь» № 16 від 04.05.2014 (вих. № 3-994 від 04.05.2014), (вх. СЗІ № 537 від 04.05.2014), розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України № 304/2/01045 від 30.05.2014 (вих. № 304/2583 від 31.05.2014).
Відповідно до контракту про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України від 21.03.2013 ОСОБА_1 , солдатом, водієм електриком медичного пункту військової частини НОМЕР_2 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України протягом строку контракту. Відповідно до п. 3 Контракту останній є строковим та укладається на 3 роки.
Відповідно до реєстраційних даних транспортного засобу автомобіль марки ГАЗ-66, реєстраційний номер НОМЕР_3 , тип транспортного засобу санітарний, останній (транспортний засіб) належить ВЧ НОМЕР_2 .
Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з даним позовом після проведення відповідних виплат, на захист свого права зворотної вимоги.

4. Мотиви, за якими суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).
Згідно зі ст. 3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Статтею 39 Закону передбачено, що МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Статтею 29 Закону визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до п. 39.2.1 ст. 39 Закону одним з основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Законом закріплено обов`язковість укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності (полісу) юридичними та фізичними особами, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 21 Закону, з урахуванням положень п. 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.
Згідно ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; особами, на яких поширюється дія п. 13.1 ст. 13 цього Закону.
З вищевикладеного вбачається, що на момент ДТП водій ОСОБА_1 не мав обов`язкового полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Власник автомобіля Ліфан, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якої застрахована згідно з полісом № АС/7161943, звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування спричиненої ДТП шкоди.
Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу № 25/09/14 від 16.09.2014 (а. с. 9-11) вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу запасних частин транспортного засобу Lifan XC 60, д.н.з. НОМЕР_4 , становить 16603,33 грн з ПДВ, та 13836,11 грн без ПДВ.
У зв`язку з вищенаведеним 09.12.2014 та 15.01.2015 МТСБУ, відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», приймаючи до уваги відповідні довідки про розмір відшкодування шкоди, видано накази № 6434 та № 232 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 в загальній сумі 16603,33 грн.
Згідно платіжних доручень № 1/24115 від 12.12.2014 та №2/24115 від 19.01.2015 МТСБУ перерахувало на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 16603,33 грн, також згідно платіжного доручення № 8663 від 10.12.2014 МТСБУ перерахувало ТОВ ЮА «Вікторія» 831,58 грн за послуги аварійного комісара.
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання… Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т. ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).
Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.
Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України.
Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.
Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.
Згідно пп. 13.1. ст. 13 Закону, учасники бойових дій…, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Відповідно до п. 1.6. ст. 1 Закону власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
З встановлених судом першої інстанції обставин справи, вбачається, що на момент ДТП ОСОБА_1 був військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_2 (на дату прийняття рішення А 2077) та керував належним військовій частині транспортним засобом ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_3 .
Як повідомлено відповідачем, ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій.
Разом з цим, копія відповідного посвідчення в матеріалах справи відсутня, відповідачем не надана така копія і до суду апеляційної інстанції.
Обставини належності транспортного засобу ГАЗ-66, д.н.з. НОМЕР_3 ВЧ НОМЕР_2 (на дату прийняття рішення А 2077), встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.04.2017 у справі № 405/4623/16-ц та сторонами не заперечено.
Зі змісту пп. 13.1. ст. 13 Закону, окремі категорії громадян не зобов`язані обов`язково страхувати цивільно-правову відповідальність на території України стосовно власного транспортного засобу, що належить йому на праві власності чи праві користування. Відшкодування збитків від ДТП, винуватцем якої є зазначена особа, проводить МТСБУ.
У даному ж спорі, ОСОБА_1 керував не власним транспортним засобом, а таким, що належить відповідачу, і факт закріплення за військовослужбовцем військової техніки у зв`язку з виконанням останнім обов`язків військової служби, не змінює власника відповідного транспортного засобу.
На думку колегії суддів, з аналізу вище наведених положень Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», саме відповідач є особою, відповідальною за шкоду, заподіяну власнику автомобіля Ліфан, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді, що відбулась 19.04.2017, а до МТСБУ, як особи, що виплатила страхове відшкодування, перейшло право зворотної вимоги (регресу), яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.
За вказаних вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, яким визнано обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми виплаченого МТСБУ відшкодування у сумі 16 03,33 грн в порядку регресу.
Щодо відмови у задоволенні позову, в частині розміру понесених МТСБУ збитків, замовлених послуг аварійного комісара, колегія суддів зазначає, що апелянтом рішення в цій частині не оскаржується, а тому оцінку цим обставинам в силу приписів ч. 1 ст. 269 ГПК України, колегія суддів не надає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції, покладених в основу судового рішення у даній справі.

5. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні повно встановлені фактичні обставини справи, належним чином досліджено наявні в матеріалах справи докази, яким надана вірна правова оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому місцевий господарський суд дійшов до правильних та обґрунтованих висновків про часткове задоволення позову.
Підстав, передбачених ст. 277 ГПК України для скасування або зміни оскаржуваного відповідачем рішення, колегією суддів не виявлено.
Доводи апелянта не спростовують правомірних висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

6. Розподіл судових витрат.

У зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за її подання у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у справі ВЧ НОМЕР_1 .
Керуючись ст.ст. 129, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 24.02.2020 по справі № 912/3625/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 22.06.2020.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

І.О. Вечірко