ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.06.2020р. Справа №905/696/20

за позовом Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, м.Маріуполь

до відповідача Фізичної особи-підприємця Коваля Геннадія Михайловича, м.Маріуполь

про стягнення заборгованості в сумі 17268,57 грн.

Суддя Г.В. Левшина

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради, м.Маріуполь, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця Коваля Геннадія Михайловича, м.Маріуполь, про стягнення заборгованості в сумі 17268,57 грн., у тому числі основний борг в сумі 16434,59 грн. та пеня в сумі 924,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором №7005-Л від 20.07.2016р. оренди нежитлового приміщення. (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя в частині повної та своєчасної сплати орендної плати, чим також зумовлено нарахування заявленої до стягнення пені.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.04.2020р. по справі №905/696/20 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 13.05.2020р. об 11:40 год.

Ухвалою від 13.05.2020р. відкладено розгляд справи на 11.06.2020 року об 11:30 год.

11.06.2020р. на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

У судове засідання 11.06.2020р. представники сторін не з`явились.

У зв`язку з запровадженням карантину на території України з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року, відповідно до постанови Кабінету міністрів України №211 від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», враховуючи надане стороною клопотання, ухвалою від 11.06.2020р. відкладено судове засідання на 23.06.2020р.

В судове засідання 23.06.2020р. представники сторін не з`явились, документів по суті спору не надали.

Згідно з позовною заявою та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП Коваль Геннадій Михайлович зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за якою і здійснювалось направлення поштової кореспонденції судом.

Згідно з наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями, відповідачем отримана ухвала суду про відкриття провадження у справі 19.05.2020р.

Відповідно до ст.120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», внесено зміни до розділу XІ «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України та продовжено строк, в тому числі, на подання відзиву, розгляд справи по суті - на строк дії такого карантину.

Враховуючи, що відповідач був обізнаний з розглядом справи, виходячи з того, що жодних заяв, клопотань щодо необхідності надання додаткового терміну на підготовку своєї правової позиції у справі від відповідача не надходило, а також враховуючи достатність зібраних по справі доказів, з метою забезпечення розумності строків розгляду справи, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

20.07.2016р. між Департаментом міського майна Маріупольської міської ради (орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Ковалем Геннадієм Михайловичем (орендар, відповідач) укладено договір №7005-ПЛ оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя.

Відповідно до п.1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення (будівлю, споруду), розташоване за адресою: м.Маріуполь, проспект Свободи (Ленінградський), 39, загальною площею 21,5 кв.м., згідно з технічним паспортом БТІ для використання під місця загального користування.

Згідно з п.2.1 договору вступ орендаря у тимчасове платне володіння та користування приміщенням (будівлею, спорудою) здійснюється на підставі договору оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди) міської комунальної власності з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі вказаного нежитлового приміщення (будівлі, споруди).

Приміщення (будівля, споруда) вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі (п.2.3 договору).

Розділом 3 договору встановлені обов`язки сторін.

Так, орендодавець зобов`язаний в 10-денний термін після укладання договору оренди передати приміщення (будівлю, споруду) орендарю згідно акту прийому-передачі (пп.а п.3.1 договору).

Орендар зобов`язаний у в повному обсязі вносити орендну плату; застрахувати орендоване приміщення (будівлю, споруду), обладнання та інвентар від знищення та пошкодження після укладення договору оренди, протягом одного місяця. Копію договору страхування у 10-денний термін надати орендодавцю (пп.б), ї) п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору розмір орендної плати визначається на підставі рішення Маріупольської міської ради від 24.04.2012р. №6/18-1851.

Пунктом 4.2 договору визначено, що за вказане у п.1 договору приміщення (будівлю, споруду) встановлений розмір орендної плати за базовий місяць (червень 2016р.) у розмірі 574,18 грн. (згідно з додатком). Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди.

Згідно з п.4.3 договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Оплата проводиться щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним. Орендар зобов`язаний отримати рахунок на оплату в бухгалтерії управління міського майна. Рахунки на оплату видаються орендарю з 11 по 19 число кожного місяця. При отриманні рахунку необхідно мати копію платіжного документу про сплату за оренду приміщення (будівлі, споруди) за попередній період.

У разі порушення терміну внесення орендної плати з орендаря стягується пеня у розмірі двох облікових ставок Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування штрафних санкцій за прострочення внесення орендної плати припиняється з того дня, коли зобов`язання виконані у повному обсязі (п.6.3 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє з 20 липня 2016р. до 20 червня 2019р. (п.7.1 договору).

Реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов або припинення цього договору (п.7.6 договору).

У випадку відсутності заяви однієї зі сторін про розірвання або зміну договору протягом місяця після закінчення його терміну, він вважається подовженим на той же термін і на тих же умовах, які були передбачені цим договором. Таким чином договір подовжується і у подальшому (п.7.5 договору).

Рішенням №7/30-2615 від 25.04.2018р. Маріупольської міської ради були внесені зміни до структури та положень виконавчих органів міської ради. Відповідно до п.5 зазначеного рішення з 01.08.2018р. припинено орган місцевого самоврядування - Департамент міського майна Маріупольської міської ради у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради. Одночасно, п.5.3 рішення міської ради встановлено, що Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та юридичних обов`язків Департаменту міського майна Маріупольської міської ради.

Рішенням №7/33-2941 від 25.07.2018р. Маріупольської міської ради затверджене Положення про департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради, відповідно до п.1.1 якого, Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та юридичних обов`язків Департаменту міського майна Маріупольської міської ради.

Таким чином, до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради перейшли права орендодавця за спірним договором, внаслідок чого, останній є належним позивачем по справі.

Додатком до договору №7005-Л від 20.07.2016р. визначений розрахунок розміру плати за оренду нежитлового приміщення (будівлі, споруди), відповідно до розділу III якого визначений розрахунок розміру плати за оренду нежитлового приміщення (будівлі, споруди) за базовий місяць, опл.міс. 856,00 * 21,95 * 5,50 * 3,45 * 1,/ 12 *100 = 574,18грн. - база червень 2016р. - розрахунок орендної плати станом на 01.07.2016р. Додаток підписаний провідним спеціалістом та орендарем без заперечень та зауважень.

Проаналізувавши укладений між сторонами договір №7005-Л від 20.07.2016, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором найму, отже, правовідносини сторін підпадають під регулювання ст.ст.759-786 Цивільного кодексу України, ст.ст.283-288 Господарського кодексу України та Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

За приписами ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні за змістом приписи містяться в ч.1 ст.283 Господарського кодексу України.

Згідно з приписами статті 20 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», зокрема, орендар наділяється правом користування майном на строк, визначений договором оренди, але не раніше підписання акта приймання-передачі відповідного майна. Підписання актів приймання-передачі здійснюється відповідно до Порядку передачі майна в оренду.

Як встановлено ч.1 ст.2, ч.3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч.1 ст.283, ч.3 ст.285 Господарського кодексу України та ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України за користування майном на умовах оренди орендар (наймач) має сплачувати орендну плату. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч.1 ст.286 Господарського кодексу України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно з ч.ч.1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як стверджує позивач у своїй позовній заяві, на виконання умов договору №7005-Л від 20.07.2016р. Департамент міського майна Маріупольської міської ради передав, а Фізична особа-підприємець Коваль Геннадій Михайловича прийняв у строкове платне користування вищевказане нежитлове приміщення, загальною площею 21,95 кв.м., розташоване за адресою: м.Маріуполь, пр.Свободи, 39 для використання під місця загального користування.

Проте, за поясненнями позивача, відповідач свої грошові зобов`язання за вказаним договором в частині повного та своєчасного внесення орендної плати не виконав, у зв`язку з чим за останнім має місце заборгованість за період з січня 2018р. по листопад в сумі 16343,59 грн.

Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги про стягнення основного боргу такими, що підлягають залишенню без задоволення, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписом ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтями 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів. Зокрема, права та законні інтереси захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Аналогічний припис містить ч.2 ст.20 Господарського кодексу України про те, що права суб`єктів господарювання захищаються, зокрема, іншими способами, передбаченими законом.

Таким чином, законодавець визначив, що цивільне право або охоронюваний законом інтерес можуть бути захищені судом не будь-яким способом, а тільки тим, що передбачений договором чи законом.

Як було зазначено судом вище, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за користування комунальним майном в сумі 16343,59 грн.

Як наслідок, при зверненні до суду з відповідним позовом позивачем має бути доведено, перш за все, факт передання відповідачем у користування спірного майна.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вказувалось вище, за умовами договору №7005-Д від 20.07.2016р. та приписів чинного законодавства вступ відповідача (орендаря) у тимчасове платне володіння та користування нежитлового приміщення здійснюється з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі такого нежитлового приміщення.

За висновками суду, належних та допустимих доказів передання позивачем та прийняття відповідачем в оренду спірного комунального майна матеріали справи не містять.

Відповідно до чинного законодавства права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції оформлюються первинними документами відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як встановлено судом, будь-яких інших первинних документів із відомостями щодо факту здійснення господарської операції, а саме фактичної передачі у найм майна, відповідної оплати, тощо, які б свідчили про конклюдентні дії відповідача у спірних правовідносинах - позивачем до матеріалів справи також не надано.

Водночас представлені позивачем розрахунки щодо заборгованості відповідача суд не приймає в якості належного та допустимого доказу викладених в позові обставин, оскільки останні не відповідають вимогам первинних документів та є внутрішніми обліковими відомостями, складеними працівниками позивача.

Відповідно до ст.80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази згідно із ст.81 Господарського процесуального кодексу України вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Натомість, позивачем до суду не було подано жодних клопотань щодо витребування доказів на підтвердження користування відповідачем комунальним майном.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів передачі відповідачу в оренду комунального майна, доказів користування їм в період з січня 2018р. по листопад 2019р., відсутні й підстави для зобов`язання відповідача сплатити оренду плати за цей період, внаслідок чого позов в частині вимог про стягнення основного боргу підлягає залишенню без задоволення.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім суми основного боргу на підставі п.6.3 договору позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 924,98 грн. за період з січня 2018р. по листопад 2019р.

Приймаючи до уваги висновки суду про недоведеність з боку позивача факту порушення відповідачем своїх обов`язків за договором, тобто, за відсутністю доказів невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, які тягнуть за собою можливість застосування певного виду відповідальності, підлягають залишенню без задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій.

Судовий збір підлягає віднесенню на позивача повністю.

За таких обставин, керуючись ст.ст.13, 74, 76-79, 80, 120, 129, 165, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, м.Маріуполь до Фізичної особи-підприємця Коваля Геннадія Михайловича, м.Маріуполь про стягнення заборгованості в сумі 17268,57 грн., у тому числі основний борг в сумі 16434,59грн. та пеня в сумі 924,98грн.

В судовому засіданні 23.06.2020р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24.06.2020р.

Відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст.256 Господарського процесуального кодексу України, продовжується на строк дії такого карантину.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина