ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.04.2020р. м. Харків Справа №905/226/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

розглянувши справу №905/226/20

за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»

до відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 12 423,47 грн.,

Суть спору: ПрАТ «МК «Азовсталь» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» збитків у вигляді нестачі, що виникла у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, у розмірі 12 423,47 грн.

Позовну заяву обґрунтовано виявленою недостачею вантажу у вагонах №60646247 та №53497848, які прийняті до перевезення відповідачем.

Ухвалою суду від 05.02.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21.02.2020р. за вх. №3817/20 господарським судом одержано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити з посиланням на те, що комерційні акти є неналежними доказами по справі з огляду на те, що в них відсутні підписи представників вантажоодержувача, які були присутні при проведенні перевірки вантажу, що є порушенням п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р. Також, відповідач посилається на відсутність збитків позивача з огляду на те, що вантаж, про нестачу якого зазначено в комерційних актах та позовній заяві, не був оплачений позивачем, з урахуванням того, що вартість вантажу визначена по «вазі наведеній», яка зазначена у рахунках вантажовідправника, є меншою за «вагу фактичну», яка завантажена у вагони.

10.03.2020р. за вх. №5160/20 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, відповідно до якої останній посилається на те, що:

- по-перше, комерційні акти підписані представником одержувача Гончарова І . Л., яка діяла на підставі довіреності. Інші робітники позивача, які були присутні при перевірці вантажу та зазначені в комерційних актах, є особами, які обслуговують вантажні ваги, на яких здійснювалась перевірка маси вантажу в спірних вагонах, та не мають повноважень щодо приймання вантажів та підписання комерційних актів;

- по-друге, показники «вага фактична» та «вага наведена», зазначені у рахунках вантажовідправника, це показники маси одного і того ж вантажу, з яких «вага фактична» - вага, яка фактично відвантажена постачальником, а «вага наведена» - вага, яка розраховується відповідно до умов договору за системою знижок/приплат з урахуванням показників якості вантажу, зазначених в сертифікаті якості постачальника, тобто йдеться про одну і ту саму масу вантажу, яку фактично отримує та оплачує позивач;

- по- третє, позивачем сплачено вартість вантажу в повному обсязі в кількості, заявленій постачальником при відправленні вантажу на адресу позивача.

Заперечення на відповідь на відзив, подання яких в силу норм ч.4 ст.161 ГПК України є правом, а не обов`язком відповідача, до суду не надходили.

06.04.2020р. господарським судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарським судом встановлено:

05.06.2019р. зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці на станцію призначення Сартана Донецької залізниці відправником ПрАТ «АКХЗ» на адресу одержувача ПрАТ «МК «Азовсталь» за залізничною накладною №50126242 відправлено вантаж - кокс доменний (вологий), в т.ч. у вагоні №60646247 масою 39 650 кг.

Відповідні відмітки у вказаній залізничній накладній свідчать, що вантаж завантажений у вагон вантажовідправником насипом, нижче бортів, вантаж маркований по центру поздовжньою полосою шириною 400 - 600 мм уздовж вагону вапном. Вантаж розміщено й закріплено згідно з п. 1-4 гл. 14 додатка 3 до СМГС.

При надходженні вагону №60646247 на станцію Сартана Донецької залізниці на підставі акту з/ф №20084 від 07.06.2019р. ст. Волноваха Донецької залізниці здійснено комісійне переважування вказаного вагону та складено комерційний акт №484809/210 від 09.06.2019р., у якому встановлено, що переважування вагону №60646247 проводилось з розчепленням на справних 150 т держповірених 07.09.2018р. в/вагах вантажоодержувача. По документу значиться: тара 23 400 кг, нетто 39 650 кг. Фактично виявилось: брутто 61 800 кг, тара 23 400 кг, нетто 38 400 кг, що менше документу на 1 250 кг. Вантаж було зважено двічі, результат не змінився. По документу: навантаження насипом, вантаж маркований по центру повздовжньою полосою, шириною 400-600 мм уздовж вагону вапном. Фактично навантаження вище рівня бортів на 40-50 см. Вантаж маркований однією поздовжньою полосою по довжині вагону вапном. Зліва над 6-7 люками по ходу поїзда наявна виїмка довжиною 300 см, шириною 150 см, глибиною 80 см, в місці виїмки маркування порушене. Вагон бездверний, люки зачинені. Вагон технічно справний. Течі вантажу немає. З моменту прибуття та до комісійного переважування вагон перебував під охороною служби безпеки к-та Азовсталь та комісійних агентів ст. Сартана Дон. зал. з повідомленням до ВОХР ст. Маріуполя та поліції. Комісійне переважування здійснювали: вагар та ст. пр. сд. к-та Азовсталь ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ДСЗ ст. Сартана та агент/ком. ст. Сартана ОСОБА_4 , ОСОБА_5 Зав . вантажним двором за штатним розписом не обліковується.

14.07.2019р. зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці на станцію призначення Сартана Донецької залізниці відправником ПрАТ «АКХЗ» на адресу одержувача ПрАТ «МК «Азовсталь» за залізничною накладною №50677210 відправлено вантаж - кокс доменний (вологий) в т.ч. у вагоні №53497848 масою 41 600 кг.

Відповідні відмітки у вказаній залізничній накладній свідчать, що вантаж завантажений у вагон вантажовідправником насипом, нижче бортів, вантаж маркований по центру поздовжньою полосою шириною 400 - 600 мм уздовж вагону вапном. Вантаж розміщено й закріплено згідно з п. 1-4 гл. 14 додатка 3 до СМГС.

При надходженні вагону №53497848 на станцію Сартана Донецької залізниці на підставі акту з/ф №11572 від 15.07.2019р. ст. Волноваха Донецької залізниці здійснено комісійне переважування вказаного вагону та складено комерційний акт №484809/296 від 17.07.2019р., у якому встановлено, що переважування вагону №53497848 проводилось з розчепленням на справних 150 т держповірених 07.09.2018р. в/вагах вантажоодержувача. По документу значиться: тара 22 600 кг, нетто 41 600 кг. Фактично виявилось: брутто 62 450 кг, тара 22 600 кг, нетто 39 850 кг, що менше документу на 1 750 кг. Вантаж було зважено двічі, результат не змінився. По документу: навантаження насипом, вантаж маркований по центру повздовжньою полосою, шириною 400-600 мм уздовж вагону вапном. Фактично навантаження вище рівня бортів на 40-50 см шапкою. Вантаж маркований однією полосою по довжині вагону вапном. Над 4-7 люками наявні виїмки довжиною 600 см, шириною 280 см, глибиною 60 см, в місці виїмки маркування порушене. Вагон бездверний, люки зачинені. Вагон технічно справний. Течі вантажу немає. З моменту прибуття та до комісійного переважування вагон перебував під охороною служби безпеки к-та Азовсталь та комісійних агентів ст. Сартана. Комісійне переваження здійснювали: вагар та ст. пр-к к-та Азовсталь ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ДСЗ ст. Сартана ОСОБА_4 , агент ком. ст. Сартана ОСОБА_7 Зав . вантажним двором за штатним розписом не обліковується.

Відповідно до акту приймання-передачі №92627950 від 05.06.2019р. до договору №107/16СБ від 01.02.2016р. ПрАТ «АКХЗ» передало, а ПрАТ «МК «Азовсталь» прийняло товар: кокс доменний загальною вартістю 22 899 137,66 грн. з ПДВ. Водночас, ПрАТ «АКХЗ» виставив ПрАТ «МК «Азовсталь» рахунок - фактуру №92627950 від 05.06.2019р. на оплату поставленого товару на суму 22 899 137,66 грн. з ПДВ. З акту та рахунку - фактури вбачається, що вартість 1 т вантажу у вагоні № 60646247 становить 8 038,11 грн. без ПДВ.

Відповідно до акту приймання-передачі №92691648 від 14.07.2019р. до договору №107/16СБ від 01.02.2016р. ПрАТ «АКХЗ» передало, а ПрАТ «МК «Азовсталь» прийняло товар: кокс доменний загальною вартістю 23 280 513,35 грн. з ПДВ. Водночас, ПрАТ «АКХЗ» виставив ПрАТ «МК «Азовсталь» рахунок - фактуру №92691648 від 14.07.2019р. на оплату поставленого товару на суму 23 280 513,35 грн. з ПДВ. З акту та рахунку - фактури вбачається, що вартість 1 т вантажу у вагоні №53497848 становить 7 276,12 грн. без ПДВ.

Згідно довідки ПрАТ «МК «Азовсталь» №02.03/159 від 04.01.2020р. та витягу з банківської виписки за 28.11.2019р., які наявні у матеріалах справи, ПрАТ «МК «Азовсталь» сплачено вартість товару у повному обсязі.

Згідно розрахунку позивача, що міститься у позові, загальна вартість відповідальної нестачі вантажу становить 12 423,47 грн., виходячи з вартості 1 т вантажу у вагонах №№ 60646247, 53497848 у розмірі 9 645,73 грн. з ПДВ та 8 731,34 грн. з ПДВ, що визначена на підставі акту прийому - передачі №92627950 від 05.06.2019р., рахунку-фактури №92627950 від 05.06.2019р. та акту прийому - передачі № 92691648 від 14.07.2019р., рахунку - фактури № 92691648 від 14.07.2019р. відповідно, та норми природної втрати 2% маси вантажу, зазначеної в перевізних документах.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч.2 ст.307 ГК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 (далі - Статут залізниць України), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Виходячи з наведеного, наявні у матеріалах справи залізничні накладні №50126242, №50677210 свідчать про укладення між ПрАТ «АКХЗ» (вантажовідправник) і відповідачем (перевізник) договору перевезення вантажу на користь позивача (вантажоодержувач), яким і подано позов до суду, що відповідає вимогам п. «б» ст.130 Статуту залізниць України.

Відповідні відмітки у залізничних накладних свідчать, що завантаження вантажу у вагони №60646247 та №53497848 здійснювалося відправником, а відповідно до вимог ч.3 ст.308 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.2 ст.917 ЦК України, вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення. Аналогічні вимоги щодо обов`язку вантажовідправника підготувати вантаж до перевезення містяться і у п.4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082.

В силу вимог ч.1 ст.918 ЦК України завантаження вантажу здійснюється відправником у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з п.п.5,6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001р. №542, поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Із залізничних накладних вбачається, що вантаж розміщений і закріплений вантажовідправником відповідно до п.1-4 гл. 14 Додатка 3 до СМГС. Відправником вжиті такі заходи щодо схоронності вантажу, як нанесення захисного маркування вапном, і вантаж зданий до перевезення залізниці, якою в свою чергу вантаж прийнятий до перевезення без жодних зауважень щодо його завантаження.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу. Разом з тим у ст.111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності, зокрема, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час його перевезення.

Згідно зі ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Обставини, які встановлені у комерційних актах №484809/210 від 09.06.2019р. та №484809/296 від 17.07.2019р., щодо наявності виїмок вантажу, порушення маркування в місця виїмок, свідчать про ознаки втрати вантажу в процесі його перевезення, а отже і про наявність підстав для покладення відповідальності за недостачу вантажу на перевізника.

Відповідно до п.10 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

З наведеного вбачається, комерційний акт буде вважатися таким, що складений згідно з вимогами п. 10 Правил складання актів, якщо такий акт підписаний трьома працівниками залізниці. Однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці. Така правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 01.06.2018р. у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018р. у справі №910/11397/17.

Спірні комерційні акти підписані заступником начальника станції ОСОБА_4 , агентами ком. ОСОБА_5 ., ОСОБА_8, ОСОБА_1, інженерами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в.о. пров. інженера ОСОБА_12 . При цьому, відсутність підпису начальника вантажного району пов`язана з відсутністю у штатному розписі по станції Сартана Донецької залізниці такої посади.

Окрім того, згідно з п. 9 Правил складання актів особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть встановлену законом відповідальність. Підписання комерційних актів в т. ч. заступником начальником станції свідчить, що вказана посадова особа підтвердила викладені у ньому обставини (в т.ч. щодо відсутності у штатному розписі по станції Сартана Донецької залізниці посади начальника вантажного району).

Одночасно, відсутність підписів представників вантажоодержувача ОСОБА_13, ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , які були присутні при проведенні перевірки вантажу, пов`язана з тим, що вказані особи обслуговують вантажні ваги, на яких здійснювалася перевірка маси вантажу в спірних вагонах, та не мали повноважень з підписання комерційних актів, про що позивач посилається у відповіді на відзив.

Таким чином, наявні у справі комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, внаслідок чого прийняті судом в якості належних доказів на підтвердження факту незбереження вантажу під час його перевезення.

Згідно до ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу вантажу залізниця відповідає у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., закріплено, що при видачі вантажів, маса яких внаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів, зданих до перевезення у вологому стані, становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Частиною 1 ст. 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Розрахунок вартості відповідальної недостачі вантажу у вагонах №№60646247, 53497848, який здійснений позивачем виходячи з вартості 1т коксу доменного 9 645,73 грн. з ПДВ та 8 731,34 грн. з ПДВ, визначеної на підставі акту прийому - передачі № 926279 від 05.06.2019р., рахунку - фактури № № 926279 від 05.06.2019р. та акту прийому - передачі 92691648 від 14.07.2019р. та рахунку - фактури № 92691648 від 14.07.2019р. відповідно, та з урахуванням вологого стану вантажу та норми природної втрати 2% маси, зазначеної у залізничних накладних №№50126242, 50677210, та згідно з яким загальна вартість відповідальної недостачі вантажу складає 12 423,47 грн., перевірений судом та встановлено, що він є правильним. При цьому, акти прийому - передачі та рахунки - фактури підписані з боку вантажовідправника ПрАТ «АКХЗ» директором з комерційних питань, головним бухгалтером та начальником відділу збуту та скріплені печаткою підприємства.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на відсутність збитків позивача з огляду на те, що вантаж, про нестачу якого зазначено в комерційних актах та позовній заяві, не був оплачений позивачем, з урахуванням того, що вартість вантажу визначена по «вазі наведеній», яка зазначена у рахунках вантажовідправника, є меншою за «вагу фактичну», яка завантажена у вагони, судом відхилені, оскільки в актах прийому-передачі (графи 6, 7), рахунках - фактурах (графи 4,5) вказані показники маси одного і того ж вантажу «вага фактична» та «вага наведена», з яких: «вага фактична» - це вага, яка фактично відвантажена постачальником, а «вага наведена» - вага, що розраховується відповідно до умов договору за системою знижок/приплат з урахуванням показників якості вантажу. Отже, такі відомості є показниками маси одного і того ж вантажу, який був поставлений та прийнятий за актами приймання-передачі. Крім того, вартість вантажу сплачена позивачем у повному обсязі, про що свідчить наявні у матеріалах справи довідка останнього та витяг з банківської виписки.

Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в т.ч. на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. ч. 3-4 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У ч.5 ст.129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У ч.8 ст.129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За загальним правилом судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача (п. 2 ч. 1, п.1 ч. 4 ст.129 ГПК України).

У позові позивачем заявлено до стягнення з відповідача судові витрати, розмір яких згідно з попереднім (орієнтованим) розрахунком судових витрат становить 6 063,93 грн., з яких: 2 102 грн. - судовий збір та 3 961,93 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

02.04.2020р. за вх.№6694/20 господарський суд одержав клопотання позивача, в якому останній просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2 646,63 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем додано договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018р., додаткові угоди №34 від 01.10.2018р., №90 від 21.01.2020р. до нього; акт №1 від 18.03.2020р. приймання-передачі наданих послуг за додатковою угодою №90 від 21.01.2020р. до договору №180329/АЗСТ від 29.03.2018р.; розрахунок розміру винагороди приймання-передачі наданих послуг за договором №180329/АЗСТ від 29.03.2018р.; рахунок на оплату №202 від 19.03.2020р.

Згідно з п. 1 договору №180329/АЗСТ від 29.03.2018р., який укладений між АО «Всеукраїнська адвокатська допомога» та ПрАТ «МК «Азовсталь» (позивач, клієнт), клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають в процесі господарської діяльності клієнта в порядку та на умовах, визначених договором. Зміст, умови та строки виконання покладе них клієнтом на адвокатське об`єднання завдань узгоджуються сторонами шляхом укладання додаткових угод до цього договору.

Додаткова угода №90 від 21.01.2020р. передбачає надання АО «Всеукраїнська адвокатська допомога» позивачу таких послуг по даній справі:

- усна консультація клієнта, узгодження правової позиції - 315,30 грн. за год. (в розрахунку 15% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік»);

- збір доказів (підготовка письмових документів: листи, запити) - 315,30 грн. за год. (в розрахунку 15% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік»);

- перевірка та підготовка документів - 315,30 грн. за год. (в розрахунку 15% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік»);

- складання процесуальних документів (клопотання, заяви, скарги) - 315,30 грн. за год. (в розрахунку 15% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого ЗУ Про державний бюджет України на 2020 рік»);

- складання та подання заперечень, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, письмових пояснень - 315,30 грн. за год. (в розрахунку 15% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого ЗУ Про державний бюджет України на 2020 рік»);

- участь у судових засіданнях в судах першої інстанції - 1 000 грн. (за судодень);

- підготовка та подання апеляційної скарги на ухвалу, рішення суду, відзиву на апеляційну скаргу, заперечення проти відкриття апеляційного провадження - 315,30 грн. за год. (в розрахунку 15% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік»);

- участь у судових засіданнях в судах апеляційної інстанції - 2 000 грн. (за судодень);

- підготовка та подання касаційної скарги на ухвалу, рішення суду, відзиву на касаційну скаргу, заперечення проти відкриття касаційного провадження - 315,30 грн. за год. (в розрахунку 15% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік»);

- участь у судових засіданнях в Верховному суді - 3 000 грн. (за судодень);

- гонорар за складність справи - 124,23 грн. (1% від ціни позову).

У пп. 3.1 п. 3, пп. 6.1 п. 6 вказаної додаткової угоди визначено, що оплата послуг здійснюється протягом 45 календарних днів після підписання сторонами акту надання послуг (акту прийому - передачі послуг) і отримання клієнтом рахунків від адвокатського об`єднання. Правова допомога вважається наданою після підписання акту надання послуг (акту прийому-передачі наданих послуг), який підписується сторонами та скріплюється печатками. Адвокатське об`єднання надає клієнту акт надання послуг (акт прийому-передачі наданих послуг), в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов договору, додаткові витрати, які були понесені адвокатським об`єднанням понад узгоджену суму гонорару (якщо такі витрати мали місце).

Згідно акту №1 приймання-передачі наданих послуг за додатковою угодою №90 від 21.01.2020р. до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018р., АО «Всеукраїнська адвокатська допомога» надало, а позивач (клієнт) прийняв юридичні послуги (правову допомогу) відповідно до додаткової угоди №90 від 21.01.2020р. до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018р. та згідно з розрахунком розміру винагороди адвоката за надання правової допомоги, який додається, вартістю 2 646,63 грн.

Згідно розрахунку розміру винагороди від 18.03.2020р., складеного адвокатом Костіковою О.О., який діє від імені АО «Всеукраїнська адвокатська допомога», узгоджена винагорода адвоката складає 2 646,63 грн., з яких:

- усна консультація клієнта, узгодження правової позиції - 315,30 грн. (1 год.);

- збір доказів (підготовка письмових документів: листи, запити)- 630,60 грн. (2 год.);

- перевірка та підготовка документів - 630,60 грн. (2 год.);

- складання позовної заяви - 630,60 грн. (2 год.);

- підготовка відповіді на відзив - 315,30 грн. (2 год.);

- гонорар за складність справи - 124,23 грн. (1% від ціни позову).

Повноваження адвоката Костікової О.О. підтверджені довіреністю №09-18/7940 від 27.12.2019р. та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №3495 від 14.07.2010р. Згідно відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України щодо адвоката Костікової О.О. форма її адвокатської діяльності - АО «Всеукраїнська адвокатська допомога».

Адвокатом Костіковою О.О. складена, підписана та подана до суду позовна заява із засвідченням доданих до неї документів, відповідь на відзив; складено, підписано та подано до суду клопотання про стягнення судових витрат із засвідченням доданих до нього документів.

Отже, надані позивачем документи підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт у даній справі та їх вартість, у зв`язку з чим витрати на правничу допомогу у розмірі 2 646,63 грн. підлягають покладенню на відповідача на підставі п.1 ч. 4 ст. 129 ГПК України. При цьому, судом враховано висновок Верховного суду, викладений у постанові від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, згідно з яким витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Водночас, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 102 грн. за подання даного позову згідно з платіжним дорученням № від 24.01.2020р., який також покладається на відповідача на підставі п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, Печерський р-н, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, Орджонікідзевський р-н, вул. Лепорського, буд. 1, ) збитки у вигляді нестачі вантажу у розмірі 12 423 (дванадцять тисяч чотириста двадцять три) грн. 47 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 2 646 (дві тисячі шістсот сорок шість) грн. 63 коп., судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 4 розд. Х «Прикінцеві положення» цього Кодексу, в редакції Закону України №540-ІХ від 30.03.2020р.

Повне рішення складено 13.04.2020р.

Суддя Л.В. Ніколаєва