ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 911/1540/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Погребняка В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

за участю представників сторін:

скаржника - адвокат Ручко О.М.

боржника - адвокат Марчук В.Б.

розпорядника майна - Демчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного Банку "ПриватБанк"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 19.02.2020

та на ухвалу Господарського суду Київської області

від 17.10.2019

у справі № 911/1540/18

за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні системні технології"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою суду від 02.08.2018 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "АСТ", введено процедуру розпорядження майном боржника.

2. 08.10.2019 до суду звернувся розпорядник майна із заявою про затвердження мирової угоди у новій редакції та закриття провадження у справі.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції

3. Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.10.2019 крім іншого, заяву розпорядника майна про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі задоволено, затверджено мирову угоду, укладену 07.10.2019.

4. Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 у даній справі апеляційну скаргу Акціонерного товариства КБ "ПРИВАТБАНК" залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

6. 13.03.2020 Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою від 12.03.2020 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 та на ухвалу Господарського суду Київської області від 17.10.2019 у справі № 911/1540/18, підтвердженням чого є відтиск календарного штемпелю відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

7. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Акціонерного товариства Комерційного Банку "ПриватБанк" у справі № 911/1540/18 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Васьковського О.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 23.03.2020.

8. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 04.05.2020 № 29.3-02/739 у зв`язку з відпусткою судді Ткаченко Н.Г., відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 911/1540/18.

9. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Акціонерного товариства Комерційного Банку "ПриватБанк" у справі № 911/1540/18 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Погребняка В.Я., судді - Васьковського О.В., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 04.05.2020.

10. Ухвалою Верховного Суду від 04.05.2020 відкрито касаційне провадження у справі № 911/1540/18 за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного Банку "ПриватБанк" від 12.03.2020 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 та на ухвалу Господарського суду Київської області від 17.10.2019; призначено розгляд касаційної скарги на 26.05.2020 о 10:00 год.

11. Ухвалою Верховного Суду від 26.05.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 10 год. 30 хв. 16.06.2020.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу.

12. Не погоджуючись з прийнятою постановою, Акціонерне товариство КБ "ПРИВАТБАНК" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні заяви розпорядник майна про затвердження мирової угоди та в затвердженні мирової угоди.

13. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

13.1 Оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам Господарського процесуального кодексу України щодо законності та обґрунтованості, оскільки обидва ґрунтуються на скасованому судовому рішенні про відмову у визнанні кредиторських вимог Акціонерного товариства КБ "ПРИВАТБАНК", а тому є незаконним та неповним суб`єктний склад кредиторів у справі.

13.2 Судами попередніх інстанцій не враховано відсутність джерел погашення заборгованості у поданій на затвердження мировій угоді.

13.3 Застава за договором DNH1LON04722/DZ3 від 12.02.2015 не припинена, а відтак вимоги Акціонерного товариства КБ "ПРИВАТБАНК" в розмірі 319 772 197, 59 грн є такими, що забезпечені заставою та підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника.

14. Представник скаржника в судовому засіданні 16.06.2020 підтримав касаційну скаргу.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

15. Представником боржника подано відзив на касаційну скаргу в якому останній просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

16. Акціонерним товариством КБ "ПРИВАТБАНК" подано відповідь на відзив.

17. Розпорядник майна та представник боржника в судовому засіданні 16.06.2020 заперечили проти касаційної скарги.

Розгляд клопотань Верховним Судом

18. 16.06.2020 Акціонерним товариством КБ "ПРИВАТБАНК" подано клопотання про передачу справи № 911/1540/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

19. Вказане клопотання мотивоване тим, що на думку скаржника вказана справа містить виключну правову проблему і передача вказаної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права, формування єдиної правозастосовчої практики, а також для забезпечення принципу пропорційності.

20. Представник скаржника в судовому засіданні 16.06.2020 підтримав вказане клопотання.

21. Розпорядник майна та представник боржника в судовому засіданні 16.06.2020 заперечили проти вказаного клопотання.

22. Відповідно до положень частини 5 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

23. Підстава для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, визначена частиною 5 статті 302 Господарського процесуального кодексу України, передбачає наявність виключної правової проблеми.

24. Проте доводи, наведені скаржником у клопотанні, не містять належного обґрунтування наявності виключної правової проблеми.

25. Окрім того, передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини 5 статті 302 Господарського процесуального кодексу України є правом а не обов`язком суду.

26. З огляду на викладене, клопотання скаржника про передачу справи № 911/1540/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду не підлягає задоволенню.

Позиція Верховного Суду

27. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

28. Законом України від 15.01.2020 № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон) зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України.

29. Вказаний Закон набрав чинності 08.02.2020.

30. Прикінцевими та перехідними положеннями цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

31. Касаційна скарга Акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" від 12.03.2020 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 та на ухвалу Господарського суду Київської області від 17.10.2019 у справі № 911/1540/18 подана 13.03.2020.

32. З огляду на викладене, в даному випадку при розгляді вказаної касаційної скарги Акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" підлягають застосуванню норми Господарського процесуального кодексу України в редакції чинній з 08.02.2020, в редакції Закону від 15.01.2020 № 460-IX.

33. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги..

34. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

35. Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.06.2019 у справі №911/1540/18, зокрема, відхилено кредиторські вимоги АТ КБ "Приватбанк" у розмірі 319 772 197,59 грн., як такі що забезпечені заставою майна боржника, та 24 грн.

36. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою суду першої інстанції від 13.06.2019, зокрема, затверджено реєстр вимог кредиторів, до якого не увійшло АТ КБ "Приватбанк" з огляду на ухвалу Господарського суду Київської області від 03.06.2019 у даній справі яка була чинною на той час, та зобов`язано розпорядника майна відповідно до статті 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", організувати та провести збори кредиторів та комітету кредиторів, визначивши час та місце проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; докази скликання та проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів разом з обґрунтованим клопотанням про відкриття наступної процедури у відношенні боржника (санації, ліквідації або укладення мирової угоди) з посиланням на фактичні обставини, що привели до прийняття такого рішення, надати суду у триденний строк після прийняття рішення.

37. Частинами 2, 4 статті 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що перші збори кредиторів вважаються повноважними, якщо на них присутні кредитори, що мають не менше ніж дві треті голосів. Наступні збори вважаються повноважними у разі присутності на них кредиторів, що мають більше половини голосів. Кількість голосів кредиторів на зборах визначається відповідно до частини 4 цієї статті. Конкурсні кредитори мають на зборах кредиторів кількість голосів, пропорційну сумі вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів, та кратну одній тисячі гривень.

38. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03.07.2019 були проведені збори кредиторів, що оформлено протоколом №1 (т. 34 а.с. 101-103), на яких були присутні представники кредиторів: ТОВ "ФГ "Аграрні технології", в особі Олексійчука В.В. (керівник, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 03.07.2019); ТОВ "Дейвест", в особі Сядро О.О., повноваження якого підтверджуються довіреністю б/н від 20.01.2019 (т. 34 а.с.99-100); AST Global Trading Limited в особі Козачука М.О., повноваження якого підтверджуються довіреністю б/н від 25.01.2019 (т. 34 а.с. 97-98); ТОВ "Хауленд", в особі Дегруна В.О., повноваження якого підтверджується довіреністю б/н від 14.01.2019 (т. 34 а.с. 95); ТОВ "Акріс Агро", в особі Лук`янчука С.М., повноваження якого підтверджується довіреністю б/н від 29.12.2018 (т. 34 а.с. 96); ТОВ "Івенрайс", в особі Хільчука О.П. (керівник, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 03.07.2019). Інші кредитори боржника, а саме: ТОВ "Мейтім", ТОВ "Рокмант", ТОВ "Банерс", ТОВ "Агалего ЛТД", ТОВ "Агро Істейт", ТОВ "Юніверс груп", ТОВ "Київрестсервіс" та ТОВ "Агро транс груп" на збори не з`явились, про час та місце проведення зборів кредиторів повідомлялись належним чином та своєчасно, що підтверджується запрошенням за збори кредиторів боржника та відповідними описами вкладення у цінний лист та фіскальним чеком (т. 34 а.с. 75-82, 84, 86, 93-94). Так, із змісту протоколу №1 вбачається, що кредитори мають таку кількість голосів: ТОВ "ФГ "Аграрні технології" - 6 673, ТОВ "Дейвест" - 107 421, AST Global Trading Limited - 228 153, ТОВ "Хауленд" - 6 382, ТОВ "Акріс Агро" - 2 754, ТОВ "Івенрайс" - 11 258, що сукупно становить - 362 641, тобто, більше 2/3 усіх голосів.

39. За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що відповідні збори кредиторів боржника є повноважними, відповідно до складу кредиторів сформованому на підставі рішень чинних на той час.

40. Відповідно до частини 6 статті 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", на час дії процедур банкрутства збори кредиторів обирають комітет кредиторів у складі не більш ніж сім осіб, який під час проведення процедур банкрутства представляє інтереси усіх кредиторів.

41. Судами попередніх інстанцій встановлено, що із змісту протоколу №1 вбачається, що на зборах було прийнято рішення про обрання комітету кредиторів у складі шести кредиторів: ТОВ "ФГ "Аграрні технології", ТОВ "Дейвест", AST Global Trading Limited, ТОВ "Хауленд", ТОВ "Акріс Агро", ТОВ "Івенрайс", та делегувати їм повноваження щодо прийняття рішень, передбачених частиною 2 статті 27 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (т. 34 а.с. 101-103). 05.08.2019 було проведено засідання комітету кредиторів, що оформлено протоколом №1 (т. 34 а.с. 171-172) на яких були присутні вищевказані представники кредиторів: ТОВ "ФГ "Аграрні технології", ТОВ "Дейвест", AST Global Trading Limited, ТОВ "Хауленд", ТОВ "Акріс Агро", ТОВ "Івенрайс", та на яких було прийнято рішення про: обрання голови комітету кредиторів - ТОВ "Дейвест"; вирішення питання щодо подальшої процедури банкрутства ТОВ "АСТ" та звітів розпорядника майна відкласти до завершення перегляду у апеляційному порядку ухвал суду від 20.05.2019 та від 03.06.2019, за результатами розгляду заяв ТОВ "Акріс Агро" та АТ КБ "Приватбанк".

42. Ухвалюючи оскаржуване судове рішення про затвердження мирової угоди суд першої інстанції при вирішенні питання про склад сторін мирової угоди, керувався ухвалами від 03.06.2019 та від 13.06.2019.

43. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2019 ухвалу Господарського суду Київської області від 03.06.2019 залишено в силі.

44. Постановою Верховного Суду від 11.12.2019 у даній справі задоволено частково касаційну скаргу Акціонерного товариства КБ "Приватбанк"; скасовано ухвалу Господарського суду Київської області від 03.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 у справі №911/1540/18; справу № 911/1540/18 у скасованій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

45. Тому судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що ухвала Господарського суду Київської області від 03.06.2019 у даній справі на момент винесення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 17.10.2019 набрала законної сили з огляду на приписи статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

46. Відповідно до статті 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Законом.

47. Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що на час прийняття оскаржуваної ухвали суд першої інстанції мав підстави вважати остаточними вищевказані судові рішення: ухвалу Господарського суду Київської області від 03.06.2019, яка набрала законної сили, та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 у справі №911/1540/18.

48. Згідно пункту 3 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є зокрема скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

49. Також, судом апеляційної інстанції правомірно наголошено на тому, що у разі визнання судом під час нового розгляду справи кредиторських вимог Акціонерного товариства КБ "Приватбанк", це може бути в подальшому підставою для перегляду оскаржуваної ухвали за нововиявленими обставинами.

50. З огляду на викладене, доводи скаржника (пункт 13.1 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими.

51. Доводи скаржника (пункт 13.2 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.

51.1 Основною метою (завданням) правового регулювання відносин неплатоспроможності є задоволення вимог кредиторів, застосовуючи для її досягнення процедуру відновлення платоспроможності або процедуру ліквідації боржника-банкрута (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №925/507/14).

51.2 Отже, Закон надає боржнику право на відновлення своєї платоспроможності за наявності реальної економічної можливості на продовження майнової діяльності і отримання доходу. Здійснюючи своє право, боржник може скористатися наданим йому Законом про банкрутство можливостями на продовження процедури розпорядження майном або заявити про санацію боржника власними силами і засобами, або прийняти рішення про укладення мирової угоди (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №908/130/15-г).

51.3 При розгляді поданої на затвердження до господарського суду мирової угоди, укладеної на погоджених між кредиторами та боржником умовах, суд перевіряє обставини укладення мирової угоди між кредиторами та боржником, встановлює наявність чи відсутність порушення прав сторін, встановлює, чи дотримано під час укладення такої угоди балансу інтересів боржника та кредиторів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №911/1892/15).

51.4 Відповідно до приписів частин 1, 2 статті 77 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та/або розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється шляхом укладення угоди між сторонами. Мирова угода може бути укладена на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство.

51.5 Отже, мирова угода в процедурі банкрутства - це механізм фінансового оздоровлення неплатоспроможного підприємства, яка створює баланс інтересів, вона є підсумком всієї процедури банкрутства та результатом всіх проведених спеціальних заходів по фінансовому оздоровленню боржника, передбачених процедурою банкрутства (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2019 у справі №922/3106/16).

51.6 Згідно приписів частин 3 - 5 статті 77 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", рішення про укладення мирової угоди від імені кредиторів приймається комітетом кредиторів більшістю голосів кредиторів - членів комітету та вважається прийнятим за умови, що всі кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника, висловили письмову згоду на укладення мирової угоди. Рішення про укладення мирової угоди приймається від імені боржника керівником боржника чи арбітражним керуючим (керуючим санацією, ліквідатором), які виконують повноваження органів управління та керівника боржника і підписують її. Від імені кредиторів мирову угоду підписує голова комітету кредиторів.

51.7 Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23.09.2019 було проведено чергове засідання комітету кредиторів, яке оформлене протоколом №4 (а.с.6-10, т. 37), в якому взяли участь представники: ТОВ "ФГ "Аграрні технології", в особі Олексійчука В.В. (керівник, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 23.09.2019); ТОВ "Дейвест", в особі Сядро О.О., повноваження якого підтверджуються довіреністю б/н від 20.01.2019 (а.с.99-100, т. 34); AST Global Trading Limited в особі Козачука М.О., повноваження якого підтверджуються довіреністю б/н від 25.01.2019 (а.с. 97-98, т. 34); ТОВ "Хауленд", в особі Дегруна В.О., повноваження якого підтверджується довіреністю б/н від 14.01.2019 (а.с. 95, т. 34); ТОВ "Акріс Агро", в особі Лук`янчука С.М., повноваження якого підтверджується довіреністю б/н від 29.12.2018 (а.с. 96, т. 34); ТОВ "Івенрайс", в особі Хільчука О.П. (керівник, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 23.09.2019). Під час вказаного засідання комітетом кредиторів було прийнято рішення про: укладення мирової угоди у справі № 911/1540/18 про банкрутство ТОВ "АСТ", основними умовами якої є погашення заборгованості перед кредиторами четвертої черги з відповідним розстроченням сплати суми боргу; уповноважено керівника голови комітету кредиторів (ТОВ "Дейвест") підписати мирову угоду від імені кредиторів; уповноважено розпорядника майна, звернутись до суду першої інстанції з заявою про затвердження мирової угоди у межах справи № 911/1540/18.

51.8 Відповідно до абзацу 7 частини 8 статті 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про підготовку та укладення мирової угоди.

51.9 Частиною 2 статті 27 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, до закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів зобов`язані прийняти одне з таких рішень: схвалити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і затвердження плану санації; відхилити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і зобов`язання керуючого санацією підготувати план санації; подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і зобов`язання керуючого санацією підготувати план санації у разі його неподання боржником; подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури; подати до господарського суду клопотання про укладення мирової угоди.

51.10 Згідно частини 3 статті 27 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у підсумковому засіданні господарський суд за пропозицією розпорядника майна боржника та на підставі рішення зборів кредиторів приймає одне з таких судових рішень, зокрема, ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство.

51.11 Відтак, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що загальні збори кредиторів наділені правом пропонувати суду перехід до наступної судової процедури банкрутства боржника, а щодо такої можливості у комітету кредиторів, то за ним таке право зберігається тільки у разі делегування йому відповідних повноважень зборами кредиторів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 910/6968/16).

51.12 Судами попередніх інстанцій встановлено, що на засіданні зборів кредиторів, яке було проведено 03.07.2019 зборами було прийнято рішення про делегування комітету кредиторів повноважень щодо прийняття рішень, передбачених частиною 2 статті 27 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (а.с. 101-103, т. 34), а відтак, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що комітет кредиторів наділений відповідними повноваження щодо прийняття рішення про укладення мирової угоди у даній справі.

51.13 Відповідно до частини 1 статті 81 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" сторона мирової угоди протягом п`яти днів з дня укладення мирової угоди повинна подати до господарського суду заяву про її затвердження.

51.14 Судами попередніх інстанцій встановлено, що із змісту поданої мирової угоди вбачається, що остання була укладена між боржником та кредиторами 07.10.2019, тоді як, розпорядник майна, на підставі рішення комітету кредиторів (а.с.6-10, т. 37), звернувся, із відповідною заявою 08.10.2019, тобто, у строк визначений вищевказаними положеннями закону.

51.15 Згідно абзаців 2 - 5, 7 частини 1 статті 81 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до заяви про затвердження мирової угоди додаються: текст мирової угоди; протокол засідання комітету кредиторів, на якому було прийнято рішення про укладення мирової угоди; список кредиторів із зазначенням поштової адреси, номера (коду), що ідентифікує платника податків, та суми заборгованості; зобов`язання боржника щодо відшкодування всіх витрат, відшкодування яких передбачено у першу чергу, крім вимог кредиторів, забезпечених заставою.

51.16 Судами попередніх інстанцій встановлено, що розпорядник майна виконав зазначені вимоги Закону та подав до суду заяву із відповідними документами (а.с.15-22, т. 37).

51.17 Відповідно до частини 1 статті 78 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мирова угода може бути укладена тільки щодо вимог, забезпечених заставою, вимог другої та наступних черг задоволення вимог кредиторів, визначених цим Законом. Мирова угода повинна містити положення про відстрочку чи розстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини (абзац 3 частини 4 статті 79 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

51.18 Отже, мирова угода в банкрутстві є за своєю суттю домовленістю між кредиторами та боржником щодо відстрочки та/або розстрочки, розмірів, порядку і строків виконання зобов`язань боржника, а також прощення (списання) боргів боржника кредиторами, вимоги яких визнано судом та включено до реєстру.

51.19 Із положень статей 3, 203, 509, 604 Цивільного кодексу України вбачається, що законодавець визначає мирову угоду у справі про банкрутство як новацію зобов`язання боржника перед кредиторами та відповідну процедуру в ході провадження у справі про банкрутство, передбачає право кредиторів захистити свої інтереси в обсязі, передбаченому цією мировою угодою; при цьому, умови мирової угоди щодо порядку та строків погашення боржником кредиторської заборгованості повинні ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

51.20 Мирова угода у справі про банкрутство одночасно є і цивільно-правовою угодою (правочином), і судовою процедурою у справі про банкрутство. При цьому, слід зауважити, що у справі про банкрутство мирова угода укладається як найбільш ймовірний спосіб оплати боргів кредиторам, а умови Угоди мають розцінюватися, зокрема, як засіб забезпечення прав кредиторів на задоволення їх вимог та одночасно на збереження боржника як господарюючого суб`єкта, відновлення його господарської діяльності, і мають бути збалансованими (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.08.2019 у справі №Б-39/27-09).

51.21 Частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

51.22 Судами попередніх інстанцій встановлено, що із змісту п.п. 3.1, 3.2 Мирової угоди вбачається, що сторони домовились, що відповідно до статей 77, 78 та 79 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом": боржнику цією мировою угодою надається відстрочка у погашенні боргів, зазначених у розділі 2 цієї Мирової угоди і віднесені до 4 черги, на строк до 01.09.2020; боржнику надається розстрочка для погашення боргів, зазначених в розділі 2 цієї мирової угоди, в порядку передбаченому 3.3 цієї мирової угоди. Ця мирова угода набуває чинності з моменту затвердження її судом і діє до повного виконання боржником своїх зобов`язань за цією угодою, або до її розірвання, визнання недійсною в порядку передбаченому статтею 82 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", або до порушення нової справи про банкрутство щодо боржника (п. 5.1 Мирової угоди).

51.23 Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність у вказаній мировій угоді положень, які б суперечили нормам чинного законодавства.

51.24 Також судами попередніх інстанцій встановлено, що із змісту мирової угоди вбачається, що остання підписана керівником ТОВ "АСТ" Неміровченком Н.А , та головою комітету кредиторів ТОВ "Дейвест" в особі директора Щербака І.О., повноваження яких підтверджуються витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, станом на 21.01.2019 та 23.09.2019 (а.с. 23, 26-30, т. 37).

51.25 Таким чином, судами правомірно встановлено, що мирова угода підписана уповноваженими представниками сторін.

51.26 Отже, враховуючи те, що керівником боржника при укладенні з кредиторами мирової угоди дотримано положень розділу V Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", які регулюють порядок укладення та затвердження мирової угоди у справі про банкрутство, зважаючи на прийняте комітетом кредиторів рішення про укладення мирової угоди, а також те, що умови мирової угоди встановлюють рівні умови для всіх кредиторів боржника та не суперечать чинному законодавству, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про доцільність затвердження зазначеної мирової угоди від 07.10.2019 у справі № 911/1540/18.

52. Доводи скаржника (пункт 13.3 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що вказані питання не були предметом розгляду судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень.

53. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

54. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

55. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій інстанції.

56. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

57. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

58. Оскаржувані постанова суду апеляційної інстанції та ухвала суду першої інстанції таким вимогам закону відповідають.

59. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

60. Вказані вимоги судами першої та апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваних ухвали та постанови були дотримані.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного Банку "ПриватБанк" від 12.03.2020 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 та на ухвалу Господарського суду Київської області від 17.10.2019 у справі № 911/1540/18 залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 та ухвалу Господарського суду Київської області від 17.10.2019 у справі № 911/1540/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді О. В. Васьковський

В. Я. Погребняк