ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2020 р. Справа№ 927/203/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області

від 06.04.2020 (суддя Моцьор В.В.)

у справі № 927/203/20

за заявою ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.04.2020 у справі № 927/203/20 повернуто без розгляду клопотання про усунення недоліків заяви фізичної особи ОСОБА_1 про визнання її неплатоспроможною разом з доданими до нього документами; повернуто без розгляду заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи від 09.03.2020 разом з доданими документами.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 06.04.2020 у справі № 927/203/20, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги боржник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при поверенні заяви про відкриття справи про неплатоспроможність, оскільки залишаючи без руху заяву надав десятиденний строк на усунення недоліків, який відповідно до Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ продовжується на період дії карантину, що свідчить про безумовний обов`язок суду продовжити строки для усунення недоліків. Окрім того, на переконання скаржника, суд першої інстанції допустився надмірного формалізму, чим створює перешкоди фізичній особі ОСОБА_1 на доступ до правосуддя. Так, суд не врахував, що боржник повідомив про відсутність депозитного рахунку в банківських та фінансових установах як в Україні, так і за її межами, а повнота надання такої інформації покладається на особу, якій належать відповідні рахунки. Крім того, має місце порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині залишення без розгляду клопотання про усунення недоліків в частині неможливості авансувати боржником винагороду арбітражному керуючому, оскільки реалізація особою процесуального права на подання клопотання про звільнення від авансування винагороди арбітражному керуючому не може оцінюватись судом як невиконання вимог ухвали суду про надання доказів такого авансування та як наслідок повернення поданої заяви про неплатоспроможність, оскільки порушуватиме право на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Також, боржник зазначає, що розмір авансування винагороди арбітражному керуючому (31530 грн) не надмірно високим, а у боржника немає можливості сплатити таку суму без отримання грошових коштів в борг, що додатково збільшить кредиторську заборгованість. При цьому, на переконання боржника, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, отриманих від продажу майна боржника чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, у зв`язку з відсутністю таких коштів, то оплата послуг арбітражного керуючого, зокрема ліквідатора, має здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, що не заборонено нормами Кодексу України з процедур банкрутства. Одночасно, скаржник наголошує, що Кодексу України з процедур банкрутства є для всіх рівним, але беззаперечна вимога суду про попередню сплату одноразово авансового внеску для винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень принижує боржника та обмежує право на звернення до суду, стимулює накопичувати борги і дає підстави вважати, що вказаний Кодекс є формальним та позбавляє реальної можливості провести процедури банкрутства фізичної особи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 927/203/20, розгляд справи призначено на 23.06.2020.

Боржник в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 555.

Згідно з ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Враховуючи, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів ухвалила розглянути справу за наявними матеріалами справи та за відсутності представника боржника.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2020 фізична особа ОСОБА_1 звернулась в господарський суд із заявою про відкриття справи про її неплатоспроможність, обґрунтовуючи її наявністю кредиторської заборгованістю в сумі понад 204 тис. грн та неможливістю її погасити не інакше як через застосування процедур, передбачених КУзПБ.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.03.2020 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможніть фізичної особи залишено без руху; встановлено строк у десять днів з дня вручення ухвали суду на усунення недоліків заяви шляхом подання до суду:

- доказів внесення на депозитний рахунок Господарського суду Чернігівської області 31530,00 грн авансування боржником винагороди арбітражному керуючому;

- відомостей про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.

Усуваючи недоліки заяви, боржник 30.03.2020, тобто у строк встановлений судом, надіслала клопотання про усунення недоліків заяви фізичної особи ОСОБА_1 про визнання його неплатоспроможним (відкриття провадження у справі про банкрутство), яке зареєстровано в Господарському суді Чернігівської області 01.04.2020 за № 5736.

У клопотанні боржник зазначила про неможливість сплатити авансування винагороди арбітражному керуючому, пославшись на відсутність грошових коштів, що в свою чергу не може бути перешкодою для доступу до правосуддя. В частині вимог суду надати інформацію про відкриті в банківських установах рахунки та наявність на них грошових коштів, боржник зазначила, що відомості про всі наявні рахунки боржника відповідно до законодавства має право вимагати арбітражний керуючий.

Суд першої інстанції встановивши, що клопотання про усунення недоліків не містить підпису уповноваженої особи, дійшов висновку про залишення його без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України.

У зв`язку зі спливом строку на усунення недоліків, місцевий господарський суд також встановив невиконання боржником вимог ухвали суду від 18.03.2020, що стало підставою для повернення без розгляду заяви про неплатоспроможність на підставі ч. 6 ст. 174 ГПК України.

Колегія суддів зазначає про правильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ч. 4 ст. 170 та ч. 6 ст. 174 ГПК України, оскільки надіслане до суду клопотання про усунення недоліків не підписане заявником (боржником).

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким зокрема було внесено зміни до ГПК України про те, що строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), позаяк боржник скористався своїм процесуальним правом на подання до суду клопотання про усунення недоліків.

Втім, процесуальне право використано боржником не у спосіб встановлений процесуальним законом, з порушенням вимог ч. ст. 170 ГПК України, оскільки клопотання не підписане ОСОБА_1 . або її представником (т. 1 а.с. 23), що має наслідком його повернення без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України.

Докази на підтвердження подання боржником клопотання про усунення недоліків належним чином оформлене в матеріалах справи відсутні, у зв`язку з чим колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

Щодо доводів апеляційної скарги про неможливість авансування винагороди арбітражного керуючого колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Разом з тим, 21.10.2019 введено в дію КУзПБ, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 113 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Вимоги щодо заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність містяться, зокрема, у статтях 115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КУзПБ заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, а саме підстав, визначених у ч. 2 ст. 115 КУзПБ.

Зміст та форма заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство повинні відповідати приписам Кодексу України з процедур банкрутства.

Разом з тим, перелік документів (доказів), які в обов`язковому порядку додаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність чітко визначений, зокрема, ч. 3 ст. 116 КУзПБ.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються:

1) довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником;

2) документи, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця;

3) конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;

4) опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна;

5) копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно;

6) перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором;

7) копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

8) відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;

9) копія трудової книжки (за наявності);

10) відомості про роботодавця (роботодавців) боржника;

11) декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства;

12) докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень;

13) інформація про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини;

14) інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 КУзПБ, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Частиною 2 ст. 30 КУзПБ передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць з 01.01.2020 встановлено у розмірі 2102,00 грн.

Таким чином, авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб за три місяці виконання повноважень становить 31530,00 грн.

Як вбачається з матеріалів заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, боржником не додано доказів, які підтверджують здійснення нею авансування винагороди керуючому реструктуризацією у встановленому порядку та розмірі.

Разом з тим, в основу апеляційної скарги покладені доводи про відсутність грошових коштів на сплату авансового внеску одноразово, та можливість здійснення витрат на оплату послуг арбітражного керуючого після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність за рахунок кредиторів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обов`язок боржника авансувати вищенаведену винагороду арбітражного керуючого до звернення з відповідною заявою до суду встановлений Кодексом України з процедур банкрутства і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою ст. 116 КУзПБ. При цьому, ані даний Кодекс, ані інші діючі норми законодавства, не містять умов та не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні заяви та вирішенні судом питання про її прийняття до розгляду.

Будь-яких положень, умов та підстав, за яких суд може відстрочити, розстрочити або звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому чинним законодавством України не передбачено.

Також, ст. 116 КУзПБ не містить альтернативного положення про можливість розподілити між кредиторами зобов`язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого (винагороду), пов`язаних з виконанням повноважень у справі, а також створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

При цьому, підстави для застосування судом аналогії закону в даному конкретному випадку відсутні у зв`язку з однозначним врегулюванням даного питання про обов`язок боржника-фізичної особи здійснити авансування винагороди арбітражного керуючого в момент звернення із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Крім того, боржник не подав відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках, як то передбачено п. 8 ч. 3 ст.116 КУзПБ, зважаючи на посилання у заяві про відкриття справи на існуючу кредиторську заборгованість перед АТ "Ідея-банк", що спростовує доводи апеляційної скарги про надання боржником повної інформації з цього питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 КУзПБ, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що ОСОБА_1 до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додала докази, які підтверджують здійснення нею авансування винагороди керуючому реструктуризацією у встановленому порядку та розмірі, а також належні докази про наявні рахунки боржника у банківських установах, що є обов`язковими передумовами для звернення фізичної особи з такою заявою до суду, що не відповідає вимогам ст.116 КУзПБ, вказані недоліки заяви боржник не усунула шляхом подання належним чином оформленої заяви, колегія суддів дійшла висновку, що вказана заява законно та обґрунтовано повернута судом першої інстанції без розгляду на підставі ч. 6 ст. 174 ГПК України , ч. 1 ст. 38 КУзПБ.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що має наслідком її відхилення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Чернігівської області від 06.04.2020 у даній справі відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Судові витрати за розгляд справи апеляційним судом належить покласти на скаржника відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 06.04.2020 у справі № 927/203/20 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.06.2020.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

Б.В. Отрюх