ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2020 р. Справа № 922/1518/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Джерелій В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фермерського господарства "Клепки", с. Смородьківка, Куп`янський р.-н, Харківська обл.
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій", смт. Васищеве, Харківський р-н., Харківська обл.
про стягнення 399043,06 грн
за участю представників сторін:

позивача - Амелаєв Д.Ю. (контракт б/н від 13.01.2020);

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Клепки", с. Смородьківка, Куп`янський р.-н, Харківська обл. (далі за текстом - позивач звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій", смт. Васищеве, Харківський р-н., Харківська обл. (далі за текстом - відповідач) 399043,06 грн., з яких:

354774,60 грн. заборгованості за поставлену продукцію;

44268,46 грн. пені за несвоєчасну оплату.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного та повного проведення розрахунків за поставлений позивачем товар за договором поставки № 0056СД від 02.10.2019.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.05.2020 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено розгляд справи по суті на 15.06.2020.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку та строк, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 20.05.2020.

На судове засідання 15.06.2020 прибув представник позивача, який просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач на судове засідання 15.06.2020 свого уповноваженого представника не направив, про причини неприбуття представника суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення (а. с. 67).

Оскільки неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 02.10.2019 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки № 0056СД (далі за текстом - договір; а. с. 13-14), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно здійснити оплату продукції - соняшник врожаю 2019 року, в порядку і на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 2.1 договору загальна сума договору складається з сум окремих партій продукції, визначених у додатках (специфікаціях) до даного договору, згідно з якими була поставлена продукція, протягом дії даного договору.

Згідно з п. 2.3. договору, покупець проводить оплату продукції на умовах, які зазначені в специфікації на розрахунковий рахунок постачальника в строк, що затверджений сторонами в специфікації.

Відповідно до п. п. 4.1-4.2 договору продукція поставляється покупцеві окремими партіями в термін, що зазначений у специфікації до даного договору. Датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної.

За змістом п. 6.2 договору за прострочення оплати продукції покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення від суми несвоєчасно сплаченої продукції.

Пунктом 8.1 договору встановлено: термін дії договору встановлюється з дня його підписання сторонами і до 31.07.2020, а в разі несвоєчасного виконання сторонами своїх договірних зобов`язань - до повного виконання ними взятих на себе зобов`язань.

Матеріали справи також свідчать про те, що до зазначеного договору сторонами узгоджено специфікації № 1 від 02.10.2019 (а. с. 15) та № 2 від 23.10.2019 (а. с. 16), відповідно до умов яких погоджено наступні кількість, ціну, загальну вартість та строк поставки продукції:

Найменування продукції: соняшник врожаю 2019 року.

Строк поставки: до 09.10.2019 за специфікацією № 1 та до 30.10.2019 за специфікацією № 2.

Кількість тн. (+/- 10%): 300,00 за специфікацією № 1 та № 2.

Ціна за 1 тн. без ПДВ, грн.: 6583,33 грн. за специфікацією № 1 та 6625,00 грн. за специфікацією № 2.

Загальна вартість продукції і сума платежу без ПДВ, грн. (+/- 10%): 1974999,00 грн. за специфікацією № 1 та 1987500,00 грн. за специфікацією № 2.

Загальна вартість продукції і сума платежу з ПДВ, грн. (+/- 10%): 2369998,80 грн. за специфікацією № 1 та 2385000,00 грн. за специфікацією № 2.

Розрахунки за продукцію, яка поставляється у відповідності до умов цього договору, здійснюється на банківський рахунок постачальника.

Покупець перераховує на розрахунковий рахунок Постачальника оплату за продукцію протягом чотирнадцяти банківських днів з моменту отримання продукції покупцем.

Матеріали справи також свідчать про те, що позивач на виконання умов договору поставив відповідачу обумовлену договором продукцію наступним чином

За специфікацією № 1 видатковими накладними:

№ 65 від 08.10.2019 на загальну суму 1602751,19 грн. (а. с. 22);

№ 66 від 09.10.2019 на загальну суму 874845,55 грн. (а. с. 23);

За специфікацією № 2 видатковими накладними:

№ 69 від 24.10.2019 на загальну суму 270300,00 грн. (а. с. 24);

№ 70 від 25.10.2019 на загальну суму 2027409,00 грн. (а. с. 25);

№ 71 від 25.10.2019 на загальну суму 207065,60 грн. (а. с. 26).

Всього на загальну суду 4982371,34 грн.

Однак, відповідач за дану продукцію з позивачем в повному обсязі не розрахувався. Станом на час звернення позивача до суду з позовом по даній справі, борг відповідача перед позивачем за поставлену продукцію становить 354774,60 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направив на адресу відповідача претензію № 170 від 21.11.2019 (а. с. 39) в якій вимагав оплатити існуючий борг який існував станом на час надсилання цієї претензії. Однак, зазначені вимоги були задоволені відповідачем не в повному обсязі.

Обставини щодо стягнення зазначеного боргу в сумі 354774,60 грн. стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Крім того, на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства з позивачем також нараховано до стягнення з відповідача 44268,46 грн. пені за наступні періоди прострочення: з 21.11.2019 по 02.12.2019 на суму боргу 504774,60 грн., з 03.12.2019 по 30.01.2020 на суму боргу 454774,60 грн. та з 31.01.2020 по 04.05.2020 на суму боргу 354774,60 грн., тобто на ті сими боргу, які мав відповідач перед позивачем станом на відповідний період нарахування пені.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу приписів ст. ст. 691, 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за поставлену продукцію у сумі 354774,60 грн. підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростований. Строк виконання зобов`язань з її оплати встановлений специфікаціями № 1 від 02.10.2019 та № 2 від 23.10.2019, які є невід`ємними частинами договору, та є таким, що настав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача 354774,60 грн. заборгованості за поставлену продукцію.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені суд зазначає наступне.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вже зазначено вище, п. 6.2 договору передбачено що за прострочення оплати продукції покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення від суми несвоєчасно сплаченої продукції.

Відповідач є такими, що прострочив виконання своїх зобов`язань з оплати продукції, оскільки не виконав їх в строк, встановлений умовами договору.

Зазначене надає право позивачу на нарахування пені за такі прострочення в порядку, визначеному умовами договору та з урахуванням вказаних вище положень закону.

Перевіривши відповідний розрахунок, суд приходить до висновку про його арифметичну вірність та відповідність вимогам чинного законодавства України.

Зазначене зумовлює прийняття судом рішення про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 44268,46 грн. пені за період прострочення з 21.11.2019 по 02.12.2019 на суму боргу 504774,60 грн., за період прострочення з 03.12.2019 по 30.01.2020 на суму боргу 454774,60 грн. та з а період з 31.01.2020 по 04.05.2020 на суму боргу 354774,60 грн., тобто на ті сими боргу, які мав відповідач перед позивачем станом на відповідний період нарахування пені.

Згідно з п. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 5985,65 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" (адреса: 62495, Харківська обл., Харківський р-н., сел. Василеве, вул. Овочева, 13; ) на користь Фермерського господарства "Клепки" (адреса: 63714, Харківська обл., Куп`янський р.-н, с. Смородьківка; ):

354774,60 грн. заборгованості за поставлену продукцію;

44268,46 грн. пені за несвоєчасну оплату;

5985,65 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Повне рішення складено "19" червня 2020 р.

Суддя О.І. Байбак