УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

м. Київ

16.06.2020Справа № 910/17027/19

За позовом Суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Ткаченко Володимира Петровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 )

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА Т.В.П." (03067, м. Київ, вулиця Машинобудівна, будинок 50 І, офіс 6; ідентифікаційний код: 21632324)

Про стягнення боргу за договором поставки у розмірі 567 142, 87 грн

Суддя Бондаренко Г. П.

Секретар судового засідання Лебович А. О.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Коваленко С.В. (ордер серія КС № 499014 від 16.03.2020).

ВСТАНОВИВ:

Фізична-особа підприємець Ткаченко Володимир Петрович (далі-позивач) звернувся до Господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА Т.В.П." (далі-відповідач) про стягнення боргу за договором поставки у розмірі 567142, 87 грн

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № 2014.08.01 від 01.08.2014, а саме порушення обов`язку оплати товару у повному розмірі. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за договором у розмірі 567142, 87 грн, з яких 330354 (триста тридцять тисяч триста п`ятдесят чотири) грн 00 коп. - сума основного боргу; 3 % річних - 27397, 00 грн; втрати від інфляції - 94338,17 грн; пеня - 115053, 70 грн). Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 8507,15 грн.

09.12.2019 суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

21.12.2019 від позивача, на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, надійшла заява про усунення недоліків.

23.12.2019 Суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 21.01.2020.

17.01.2020 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на банківський рахунок відповідача, яку суд вирішив розглянути в судовому засіданні, заслухавши представника заявника, з огляду на призначення судового засіданні на 21.01.2020.

В судовому засіданні 21.01.2020 Суд відмовив у задоволенні заяви Фізичної-особи підприємця Ткаченко Володимира Петровича про забезпечення позову, продовжив за власною ініціативою строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав розгляд справи на 10.03.2020.

26.02.2020 від відповідача надійшов відзив на позов.

10.03.2020 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 24.03.2020, у зв`язку з необхідністю надати час позивачу ознайомитись із відзивом та викласти свою позицію.

18.03.2020 позивач подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (електронною поштою без ЕЦП).

20.03.2020 позивач подав заяву про зміну предмета та підстав позову, яка підписана представником позивача - адвокатом Реусом Д.С., та подана через канцелярію Господарського суду міста Києва, до якої додано нову позовну заяву про стягнення боргу за договором поставки № 17.М-01-03 від 01.03.2017 року , відповідно до якої просив стягнути з відповдіача заборгованість у розмірі 907635,86 грн, з яких 653525,00 грн. - основного боргу, 3% річних -24771,64 грн., втрати від інфляції у розмірі 31613,75 грн. та пеня у розмірі 197725,48 грн. за порушення строків поставки товару, здійсненої по договору у 2017 році.

25.03.2020 представником позивача адвокатом Реусом Д.С. подано клопотання про відкладення розгляду (спосіб доставки: електронна пошта, без ЕЦП), яка підлягає залишенню без розгляду через невідповідність вимогам такої заяви нормам статті 170 ГПК України.

14.04.2020 Суд постановив ухвалу-повідомлення, в якій зазначив, що розгляд справи 24.03.2020 не відбувся з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, та повідомив про наступне судове засідання, призначене на 19.05.2020.

19.05.2020 в судовому засіданні представник позивача надав пояснення щодо заяви про зміну предмета та підстав позову, та зазначив, що при зверненні до суду позивач обґрунтовував свої позовні вимоги укладеним договором поставки № 2014.08.01 від 01.08.2014 року з відповідачем та наявністю заборгованості в сумі 567142,87 грн. за вказаним договором (що підтверджується відповідними накладними)

Разом із цим, в період 2017 року, а саме 03.01.2017 року між ФОП Ткаченком В.П. та ТОВ «ФІРМА Т.В.П.» було укладено договорів Поставки Товарів № 17.М-01-03.

Тобто, при поданні позовної заяви позивачем було помилково вказано про наявність заборгованості за договором № 2014.08.01 від 01.08.2014 року, так як кошти які сплачувались ТОВ «ФІРМА Т.В.П.» у період 2016 року по 2017 рік зараховувались по укладеним договорам.

Таким чином, відповідач на даний час має заборгованість по договору поставки Товарів № 17.М-01-03 від 03.01.2017 року в сумі - 653525,00 грн. (основний борг за поставлений товар).

Відповідач вказав, що заяву позивача про зміну предмета та підстав позову не отримували, проте ознайомились з останньою перед засіданням. Заперечив щодо задоволення заяви, оскільки одночасна зміна предмету та підстав не допускається. Крім того звернув увагу на те, що в позивач посилається на різні договори, по різних сумах та за різні періоди.

Суд, розглянувши заяву позивача про зміну предмету та підстав позову, відмовив у його задоволенні, оскільки позивачем порушено вимоги статті 46 Господарського процесуального кодексу України. Суд звернув увагу позивача, що первісні позовні вимоги заявлені по іншому договору та роз`яснив позивачу, що останній має право подати новий позов, або ж подати заяву в порядку частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України про зміну предмету або зміну підстав позову.

Суд зазначає, що процесуальним кодексом встановлена пряма заборона на одночасну зміну як підстав, такі і предмету позову, оскільки така зміна буде поданням нового позову, а тому суд відмовив в прийнятті до розгляду заяви позивача, поданої 20.03.2020 року, про що суд виніс відповідну ухвалу.

Оскільки позивач в судовому засіданні просив відкласти розгляд справи, а відповідач не заперечив проти відкладення, Суд оголосив перерву у підготовчому судовому засіданні до 16.06.2020.

10.06.2020 на електронну пошту суду без ЕЦП надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду, яка залишається судом без розгляду через її невідповідність вимогам статті 170 ГПК України.

15.06.2020 та 16.06.2020 через канцелярію Господарського суду міста Києва надійшло дві заяви про залишення позову без розгляду, які підписані особисто позивачем - СПД-ФО Ткаченко В.П., які є ідентичними за своїм змістом.

В судове засідання, призначене на 16.06.2020 представник позивача не прибув.

Суд перейшов до розгляду заяви про залишення позову без розгляду.

В поданій заяві позивач користуючись своїм правом, передбаченим пунктом 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України просить суд залишити позовну заяву без розгляду та повернути судовий збір у розмірі 13 614, 84 грн.

Суд зазначає, що відповідно принципу диспозитивності господарського судочинства, який є однією з основних засад здійснення судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Господарським процесуальним кодексом України випадках.

Згідно даного принципу учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, Суд залишає позов без розгляду, у разі, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідач проти задоволення даної заяви не заперечив.

Статтею 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина 5). Суд зазначає, що відповідач заяви про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача не подавав.

Згідно частин 2,3 статті 226 Господарського процесуального кодексу України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету. Ухвалу про залишення позову без розгляду може бути оскаржено.

Судом встановлено, що за подання позовної заяви про стягнення боргу за договором поставки у розмірі 567 142, 87 грн, позивачем було сплачено 8 507, 15 грн, згідно квитанції № 0.0..1 від 28.11.2019.

Крім того, при поданні заяви про зміну предмету та підстав позову позивач додатково сплатив судовий збір у розмірі 5 107, 69 грн, згідно платіжної квитанції № 0.0..1 від 18.03.2020, оригінал якої додано до заяви.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

З огляду на те, що статтею 130 ГПК України не передбачено повернення судового збору при залишенні позовної заяви без розгляду, пунктом 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви без розгляду, але крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду за заявою (клопотанням) позивача, Суд дійшов до висновку, що сплачена сума судового збору за подання позовної заяви в первісній редакції 03.12.2020 року у розмірі 8507,15 грн. (квитанція № 0.0..1 від 28.11.2019 року) поверненню не підлягає.

Відповідно до ч. 5 статті 6 Закону України "Про судовий збір", за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

При цьому, суд зазначає, що заява про зміну предмету та підстав позову, подана до суду 20.03.2020 року, не була прийнята до розгляду судом та підлягає поверненню позивачу разом з квитанцією № 0.0..1 від 18.03.2020 про сплату судового збору за подання такої заяви.

Як встановлено пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Таким чином, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 5107,69 грн. (квитанція № 0.0..1 від 18.03.2020) за подання заяви про зміну предмету та підстав позову підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 14, 130, 226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, статтями 6, 7 Закону України «Про судовий збір», Суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Суб`єкта підприємницької діяльності - Фізичної особи Ткаченко Володимира Петровича про залишення позову про стягнення боргу за договором поставки № 2014.08.01 від 01.08.2014 року без розгляду задовольнити.

2. Відмовити позивачеві у поверненні судового збору у розмірі 8507,15 (вісім тисяч п`ятсот сім) грн. 15 коп. (квитанція № 0.0..1 від 28.11.2019 року) .

3. Повернути з Державного бюджету України Суб`єкту підприємницької діяльності-фізичній особі Ткаченко Володимиру Петровичу ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 5107,69 грн. (п`ять тисяч сто сім) грн. 69 коп., сплачений за квитанцією № 0.0..1 від 18.03.2020.

4. Відповідно до частини 1 статті 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена.

Додатки: оригінал квитанції № 0.0..1 від 18.03.2020 (на адресу позивача).

Повний текст ухвали складено: 22.06.2020

Суддя Г.П.Бондаренко