РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.06.2020Справа № 910/3914/20

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіа Оіл»

до Державного підприємства «Завод 410 ЦА»

про стягнення 314 250,11 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіа Оіл» (надалі - ТОВ «Авіа Оіл») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» (надалі - ДП «Завод 410 ЦА») про стягнення 314 250,11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого на підставі договору купівлі-продажу №УМТЗ-19-65/5 від 26.02.2019 та договору купівлі-продажу (поставки) №УМТЗ-19-304/5 від 12.09.2019 товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 295 043,39 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 19 206,72 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

Зазначена ухвала вручена відповідачу 25.03.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №247, проте ДП «Завод 410 ЦА» відзив на позов не подало.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

26.02.2019 та 12.09.2019 між ДП «Завод 410 ЦА» (покупець) та ТОВ «Авіа Оіл» (продавець) були укладені аналогічні за змістом договір купівлі продажу №УМТЗ-19-65/5 (надалі - «Договір 1») та договір купівлі-продажу (поставки) №УМТЗ-19-304/5 (надалі - «Договір 2»), відповідно до п. 1.1 яких продавець зобов`язується протягом строку дії договору поставити покупцю товари зазначені в специфікаціях які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 4.1 Договорів покупець згідно рахунку в рамках специфікації, проводить платіж, умови зазначаються в кожній специфікації окремо.

Специфікаціями №1 та №2 до Договору 1 визначено умови оплати: 100% оплати вартості товару здійснюється протягом 30 банківських днів після поставки товару та проведення ВТК, на підставі рахунку, виставленого за заявкою покупця.

Специфікацією №1 до Договору 2 визначено умови оплати: 100% оплати вартості товару здійснюється протягом 10 банківських днів після поставки товару та проведення ВТК, на підставі рахунку, виставленого за заявкою покупця.

На виконання умов Договору 1 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 834 693,60 грн., що підтверджується видатковими накладними №РН-060 від 04.03.2019, №РН-076 від 20.03.2019, №РН-089 від 03.04.2019, №РН-108 від 22.04.2019, №РН-117 від 07.05.2019, №РН-124 від 13.05.2019, №РН-164 від 19.06.2019, №РН-167 від 25.06.2019, №РН-178 від 02.07.2019, №РН-177 від 04.07.2019, №РН-186 від 08.07.2019, №РН-204 від 23.07.2019, №РН-237 від 20.08.2019, №РН-244 від 05.09.2019, №РН-248 від 06.09.2019, №РН-255 від 11.09.2019 та №РН-310 від 11.10.2019, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Відповідачем частково сплачено поставлений на підставі Договору 1 товар на загальну суму 815 256,60 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

На виконання умов Договору 2 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 528 264,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №РН-260 від 16.09.2019, №РН-269 від 25.09.2019, №РН-319 від 23.10.2019, №РН-320 від 23.10.2019, №РН-339 від 13.11.2019 та №РН-341 від 14.11.2019, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Відповідачем частково сплачено поставлений на підставі Договору 2 товар на загальну суму 273 319,20 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із оплати поставленого на підставі Договору 1 та Договору 2 товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 295 043,39 грн.

Договори є договорами поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказані договори є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткові накладні) підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару згідно Договору 1 на суму 834 693,60 грн. та згідно Договору 2 на суму 528 264,00 грн.

В свою чергу, відповідачем частково оплачено поставлений на підставі Договору 1 товар на суму 815 256,60 грн. та поставлений на підставі Договору 2 товар на суму 273 319,20 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою з рахунку позивача.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та умов оплати специфікацій до Договору 1 та Договору 2 у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за поставлений товар у розмірі 274 381,80 грн. (19 437,00 грн. за Договором 1 та 254 944,80 грн. за Договором 2) , а строк виконання грошового зобов`язання настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 274 381,80 грн. за поставлений на підставі Договору 1 та Договору 2 товар, в той час як заборгованість у розмірі 20 661,59 грн. не підтверджена належними та допустимими доказами. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Авіа Оіл» про стягнення з ДП «Завод 410 ЦА» основної заборгованості є правомірними та обґрунтованими у розмірі 274 381,80 грн.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу у загальному розмірі 19 206,72 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання понад 30 днів.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктами 7.3 Договору 1 та Договору 2 передбачено, що за прострочення виконання зобов`язань за договором понад тридцять днів з винною сторони додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

Суд погоджується із твердженням позивача про те, що прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого на підставі Договору 1 та Договору 2 товару тривало понад 30 днів та ТОВ «Авіа Оіл» правомірно застосувало до ДП «Завод 410 ЦА» відповідальність у вигляді штрафу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає за можливе стягнути з відповідача штраф у розмірі 19 206,72 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ДП «Завод 410 ЦА» на користь ТОВ «Авіа Оіл» заборгованості у розмірі 274 381,80 грн. та штрафу у розмірі 19 206,72 грн. В задоволенні інших позовних вимог (заборгованість у розмірі 20 661,59 грн.) необхідно відмовити з викладених обставин.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіа Оіл» задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» (03151, м. Київ, пр. Повітрофлотський, будинок 94; ідентифікаційний код 01128297) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіа Оіл» (01004, м. Київ, вул. Басейна, будинок 9, кімната 3; ідентифікаційний код 36852220) заборгованість у розмірі 274 381 (двісті сімдесят чотири тисячі триста вісімдесят одна) грн. 80 коп., штраф у розмірі 19 206 (дев`ятнадцять тисяч двісті шість) грн. 72 коп. та судовий збір у розмірі 4 403 (чотири тисячі чотириста три) грн. 83 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий