РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.06.2020Справа № 910/16863/18

За позовомКомпанії Синтон Б.В. (Synthon B.V . )
до1. Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 2. Компанії Єда Рісерч енд Девелопмент Ко. ЛТД
третя особа,яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача-2 Компанія ТЕВА ФАРМАСЬЮТІКАЛ ІНДАСТРІЗ ЛТД. (TEVA PHARMACEUTICAL INDUSTRIES LTD, Ізраїль)
провизнання патенту на винахід недійсним повністю
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Лук`янов О.Л. - представник за довіреністю;

Мамуня О.С. - представник за довіреністю;

від відповідача-1: Ресенчук В.М. - представник за довіреністю;

від відповідача-2: Кулинич В.П. - представник за довіреністю;

від третьої особи: Семеній Ю.М. - представник за довіреністю;

експерт Андрєєва А.В.

фахівець Привалко Е.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Компанія Синтон Б.В. (Synthon B.V.) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Компанії Єда Рісерч Енд Девелопмент Ко. Лтд. про:

- визнання патенту України № 103699 на винахід "Терапія глатирамеру ацетатом з низькою частотою" недійсним повністю;

- зобов`язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру патентів на винаходи стосовно визнання недійсним повністю патенту України № 103699 на винахід "Терапія глатирамеру ацетатом з низькою частотою" та здійснення публікації про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що патентування відповідачем-2 винаходу за патентом України № 103699 створює перешкоди для здійснення позивачем власної господарської діяльності в Україні та порушує охоронювані законом інтереси позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 25.01.2019 року.

10.01.2019 року відповідачем-1 надано відзив на позовну заяву з викладеними у ньому запереченнями, а 11.01.2019 долучено докази направлення відзиву іншим учасникам процесу.

24.01.2019 року надійшли письмові пояснення щодо представництва Компанії Єда Рісерч енд Девелопмент Ко. ЛТД. у господарській справі, з яких вбачається, що в позовній заяві наведено недостовірну інформацію про осіб, уповноважених представляти відповідача-2 щодо даного судового спору.

З метою усунення порушення прав та інтересів сторін, правильного застосування законодавства та надання можливості учасникам справи подати докази на підтвердження своїх правових позицій, суд на підставі ст. 183 Господарського процесуального кодексу України відклав підготовче судове засідання на 15.02.2019 року.

05.02.2019 року через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, а 13.02.2019 року позивачем подані письмові пояснення щодо застосування у справі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року.

Крім того, 14.02.2019 Компанія Синтон Б.В. (Synthon B.V.) звернулася до суду з клопотанням, у якому просила долучити до матеріалів справи копію Висновку колегії за результатами розгляду заперечень заявника, яким встановлена наявність підстав для припинення дії євразійського патенту № 19998 на території Російської Федерації повністю та встановити позивачу додатковий строк в розмірі 2 місяців для подання копії Схваленого рішення Патентного суду Канцелярського відділення Високого суду правосуддя від 26.10.2017 року у справі № НР-2017-000010 та його перекладу на українську мову, копій Наказу Окружного суду штату Делавер від 30.01.2017 року, Меморандуму Окружного суду штату Делавер від 30.01.2017 року.

У судовому засіданні 15.02.2019 року було розглянуто заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову та вирішено її задовольнити, що відображено у відповідній ухвалі суду.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідач-2 - Компанія Єда Рісерч Енд Девелопмент Ко. Лтд. є нерезидентом України та знаходиться на території Ізраїлю.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 15.02.2019 року зобов`язано позивача надати до суду належним чином (нотаріально) засвідчені переклади на англійську мову копії ухвали Господарського суду міста Києва від 15.02.2019 року про зупинення провадження у справі № 910/16863/18 у трьох примірниках та позовну заяву в трьох примірниках, в термін до 05.08.2019 та зупинено провадження у справі №910/16863/18, у зв`язку зі зверненням з судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) через Центральний орган Ізраїлю - Ministry of Justice Office of the Deputy Attorney General (International Law), (Saladin 29, Jerusalem, 91010) до 07.06.2019.

11.03.2019 року суд звернувся із проханням про вручення судових та позасудових документів закордоном до Центрального органу Ізраїлю - Ministry of Justice Office of the Deputy Attorney General (International Law), (Saladin 29, Jerusalem, 91010).

17.05.2019 року через загальний відділ діловодства суду від Центрального органу Ізраїлю (Ministry of Justice Office of the Deputy Attorney General (International Law)) надійшло повідомлення про передачу документів до Ізраїльської судової адміністрації - Тhe Israel Courts Administration.

Безпосередньо в судовому засіданні 07.06.2019 року представники позивача та відповідача-1 надали усні пояснення та не заперечували проти повторного звернення суду до уповноваженого органу Ізраїлю в порядку Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 15.11.1965).

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 07.06.2019 року зобов`язано позивача надати до суду належним чином (нотаріально) засвідчені переклади на англійську мову копії ухвали Господарського суду міста Києва від 07.06.2019 року про зупинення провадження у справі № 910/16863/18 у трьох примірниках, в термін до 25.06.2019 року, а провадження у справі зупинено до 04.10.2019 року у зв`язку зі зверненням з судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) через Ізраїльську судову адміністрацію - Тhe Israel Courts Administration.

21.06.2019 року через загальний відділ діловодства суду від позивача на виконання вимог ухвали від 07.06.2019 надійшли завірені переклади витребуваних документів.

03.07.2019 року Господарський суд міста Києва звернувся із судовим дорученням в порядку ст. 367 Господарського процесуального кодексу України до Ізраїльської судової адміністрації - Тhe Israel Courts Administration.

21.08.2019 року від Компанії Єда Рісерч енд Девелопмент Ко. ЛТД надійшов відзив на позовну заяву.

21.08.2019 року через загальний відділ діловодства суду від Компанії Єда Рісерч Енд Девелопмент Ко. Лтд. надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи засвідченої роздруківки статті MedSkape від 22.09.2008 року "Doubling the Dose of Glatiramer Acetate Does not Increase Efficacy" ["Подвоєння дози глатирамеру ацетату не збільшує ефективність"] із належним чином засвідченим перекладом.

Відповідач-2 вказує, що Компанія була позбавлена можливості подати переклад відповідного доказу в строк для подання відзиву на позов з незалежних від неї причин. Стаття, яку відповідач-2 долучає до справи, була виявлена його представниками лише в останній день підготовки відзиву (19.08.2019), а тому підготувати переклад статті та оформити його нотаріально для подання разом з відзивом не було можливості.

02.09.2019 року від Компанії Синтон Б.В. (Synthon B.V.) надійшла заява про продовження строку подання відповіді на відзив Компанії Єда Рісерч Енд Девелопмент Ко. Лтд. на позовну заяву.

06.09.2019 року відповідач-2 звернувся до суду із клопотанням про приєднання доказів:

- копії заявки WO 2007/081975 А2, опублікованої 19.07.2007 року;

- копії наукової статті авторства Флехтер та ін. "Кополімер-1 (глатирамеру ацетат) в рецидивних формах розсіяного склерозу: відкрите багатоцентричне дослідження введення через день" ("Клінічна нейрофармакологія", т. 25, № 1, с.с. 11-15, 2002 p.) [Flechter et al. "Copolymer 1 (Glatiramer Acetate) in Relapsing Forms of Multiple Sclerosis: Open Multicenter Study of Alternate-Day Administration" (Clinical Neuropharmacology Vol. 25, No. I, pp. 11-15, 2002)];

- копії наукової статті авторства Флехтер та ін. "Порівняння глатирамеру ацетату (Копаксон®) та інтерферону [3-lb (Бетаферон®) у пацієнтів з розсіяним склерозом: відкрите 2-річне проспективне дослідження" ("Журнал неврологічних наук" 197 (2002), 51-55, одержано 2 серпня 2001 p.) [Flechter et al. "Comparison of glatiramer acetate (Copaxone©) and interferon [3-Іb (Betaferon©) in multiple sclerosis patients: an open-label 2 year follow up" (Journal of Neurological Sciences 197 (2002), 51-55, received 2 August 2001)];

- копії наукової статті авторства Коен та ін. "Рандомізоване, подвійно сліпе дослідження із порівняння доз глатирамеру ацетату при рецидивно-ремітуючому розсіяному склерозі" ("Неврологія", т. 68, 12, с.с. 939-944, 2007 p.) [Cohen et al. "Randomized, double-blind, dose- comparison study of glatiramer acetate in relapsing- remitting MS" (Neurology vol. 68,12, p. 939 - 944,2007)].

У вказаному клопотанні від 06.09.2019 відповідач-2 зазначив, що Компанія була позбавлена можливості подати ці докази із повним перекладом разом з відзивом на позовну заяву з незалежних від неї причин та подає їх відразу після здійснення такого перекладу. Для прискорення підготовки правової позиції по спору та відповідно відзиву на позовну заяву, Компанія використовувала інформацію щодо обставин справи без попереднього здійснення перекладу відповідних документів, оскільки, через значний їх об`єм, здійснити переклад в строки для подання відзиву було неможливо.

Також, Компанія Єда Рісерч Енд Девелопмент Ко. Лтд. 11.09.2019 долучила до матеріалів справи висновок судового експерта Оцалюка В.М. від 09.09.2019 № 19-ОВМ/18 за результатами проведення експертизи, а 26.09.2019 року - додаткові докази з належним чином засвідченими перекладами на українську мову.

Відповідач-2, у тому числі, зазначив, що у клопотанні від 19.08.2019 року про встановлення додаткового строку Компанія вже раніше повідомляла про обставини неможливості долучити висновок експерта та додаткові докази по справі.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, відповідь позивача на відзив відповідача-2 надійшла до канцелярії суду 17.09.2019.

Крім того, 30.09.2019 року до суду надійшла заява відповідача-2 про продовження строку на подання заперечення на відповідь на відзив позивача.

03.10.2019 та 04.10.2019 року до суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо висновку експерта № 19-ОВМ/18 за результатами проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності від 09.09.2019 року, складеного Оцалюком В.М. ; копія перекладу рішення Окружного суду Осло від 02.07.2019 у справі № 17-192833TVI-OTIR/08 на українську мову, а також повідомлення про адресу листування позивача.

У свою чергу, 03.10.2019 та 04.10.2019 відповідач-2 долучив до справи клопотання про залучення Компанії Тева Фармасьютікал Індастріз ЛТД. до участі в справі як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача-2, клопотання про призначення експертизи у сфері інтелектуальної власності (винаходів та корисних моделей); заперечення щодо клопотань позивача від 14.02.2019 та від 05.03.2019 про долучення доказів та про витребування у Компанії Синтон Б.В. (Synthon B.V.) оригіналу листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Л-Контракт" від 29.12.2015 (додаток № 19 до позовної заяви.

Безпосередньо в підготовчому судовому засіданні 04.10.2019 представники позивача та відповідача-2 наполягали на задоволенні заявлених ними раніше клопотань про продовження та поновлення строків для долучення доказів і пояснень.

Представник відповідача також підтримав подане ним клопотання про витребування доказів та призначення експертизи.

Представник відповідача-1 у свою чергу, надав усні пояснення та письмово повідомив суд про зміну найменування Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 829 від 02.09.2019 "Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади".

У підготовчому судовому засіданні було задоволено заяви та клопотання позивача й відповідача-2 в порядку ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, про що вказано у відповідних ухвалах суду.

Згідно з ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2019 відкладено підготовче судове засідання на 25.10.2019 та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

23.10.2019 від відповідача-2 надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив. У вказаних запереченнях повторно наголошувалось на поданій раніше заяві про продовження строку для подання таких заперечень.

24.10.2019 від позивача до загального відділу діловодства суду надійшли:

- письмові пояснення щодо клопотання відповідача від 04.10.2019 про витребування оригіналу письмового доказу;

- заперечення проти заяви відповідача-2 від 03.10.2019 щодо порядку повідомлення про розгляд справи Тева Фармасьютікал Індастріз Лтд. через Ізраїльську судову адміністрацію;

- письмові пояснення щодо клопотань позивача від 14.02.2019 та 05.03.2019 про долучення доказів.

У свою чергу, 25.10.2019 відповідачем-2 заявлено про виклик у судове засідання експерта Петренка Сергія Анатолійовича та подано заперечення проти клопотання позивача від 03.10.2019 про приєднання доказу до матеріалів справи.

Безпосередньо в підготовчому судовому засіданні 25.10.2019 судом було розглянуто питання про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2 Компанії ТЕВА ФАРМАСЬЮТІКАЛ ІНДАСТРІЗ ЛТД. (TEVA PHARMACEUTICAL INDUSTRIES LTD) та задоволено вказане клопотання.

Суд також відреагував на клопотання відповідача-2 стосовно повідомлення третьої особи в порядку Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах, яка набрала чинності для України 01.12.2001, про що вказано в ухвалі суду від 25.10.2019.

Крім того, у судовому засіданні 25.10.2019 було розглянуто клопотання відповідача-2 від 04.10.2019 про витребування у компанії Синтон Б.В. оригіналу листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Л-Контракт" від 29.12.2015 (додаток № 19 до позовної заяви) та вирішено відмовити в задоволенні вказаної заяви.

Також, у підготовчому судовому засіданні 25.10.2019 було заслухано доводи сторін стосовно клопотань позивача від 14.02.2019 та 05.03.2019 про долучення доказів та вирішено долучити зазначені матеріали до справи.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 25.10.2019 відкладено підготовче судове засідання в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України до 06.11.2019.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні 25.10.2019 поновлено Компанії Єда Рісерч Енд Девелопмент Ко. Лтд. строк для подання заперечень на відповідь на відзив та долучено до матеріалів справи заперечення на відповідь на відзив від 23.10.2019.

05.11.2019 на виконання вимог ухвали від 25.10.2019 позивачем додано до матеріалів справи оригінал доказу направлення третій особі позовної заяви з додатками.

Відповідачем-2 заявлено 05.11.2019 клопотання про відкладення підготовчого судового засідання яке мотивоване, зокрема, необхідністю повідомити третю особу про час та місце розгляду справи в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах, яка набрала чинності для України 01.12.2001.

Також, 06.11.2019 відповідачем-2 подано:

- письмові пояснення щодо Висновку експерта Оцалюка В.М. за результатами проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності від 09.09.2019 № 19-ОВМ/18;

- клопотання про витребування у позивача оригіналу листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Л-Контракт" від 29.12.2015 (додатку № 19 до позовної заяви).

Позивач, у свою чергу, долучив до справи 06.11.2019 письмові пояснення щодо експертів, яким він просить доручити проведення експертизи.

У підготовчому судовому засіданні 06.11.2019 було заслухано доводи сторін з урахуванням поданих клопотань.

Учасники процесу погодилися, що вирішення питання про призначення експертизи та про виклик експертів буде передчасним, оскільки необхідним є повідомлення третьої особи про час та місце слухання справи та надання пояснень цією особою.

Судом також було досліджено клопотання позивача про долучення до справи доказів (від 03.10.2019) та заперечення відповідача-2 проти такого долучення й установлено, що необхідно відкласти підготовче судове засідання з метою надання можливості позивачу надати пояснення стосовно наявності підстав для поновлення пропущеного строку для долучення до справи доказів, поданих 03.10.2019, а саме - копії перекладу рішення окружного суду Осло від 02.07.2019 у справі № 17-192833TVI-OTIR/08 на українську мову.

З метою усунення порушення прав та інтересів сторін, правильного застосування законодавства та надання можливості учасникам справи подати докази на підтвердження своїх правових позицій, суд на підставі ст. 183 Господарського процесуального кодексу України відклав підготовче судове засідання на 11.12.2019.

08.11.2019 позивачем, на виконання вимог ухвали суду, подано письмові пояснення щодо клопотання від 03.10.2019 про долучення перекладу.

Крім того, 09.12.2019 третьою особою подано письмові пояснення щодо заявленого позову, які також містять вимогу про витребування у позивача письмового доказу.

10.12.2019 до суду надійшло клопотання позивача про поновлення строку та про приєднання до матеріалів справи копії Запиту № 1 від 06.11.2019 до Петренка С.А. і оригіналу відповіді Петренка С.А. на Запит № 1 від 06.11.2019.

Також, позивачем подано клопотання про приєднання до матеріалів справи доказу повідомлення Компанії ТЕВА ФАРМАСЬЮТІКАЛ ІНДАСТРІЗ ЛТД. (TEVA PHARMACEUTICAL INDUSTRIES LTD, Ізраїль) про судове засідання 11.12.2019, в якому, у тому числі, міститься вимога про поновлення позивачу строку для подання вказаних доказів та надано додаткові письмові пояснення щодо заперечень відповідача-2 на відповідь на його відзив.

Окрім вказаних вище заяв та клопотань, позивачем долучено до справи письмові заперечення проти клопотання третьої особи та відповідача-2 про витребування оригіналу письмового доказу.

На виконання вимог суду відповідач-2 подав через відділ діловодства 11.12.2019 пояснення та власні пропозиції з урахуванням клопотання позивача від 04.10.2019 про призначення у справі експертизи.

Безпосередньо в підготовчому судовому засіданні 11.12.2019 судом було з`ясовано думку учасників процесу стосовно заявлених позивачем заяв та клопотань в порядку ст. 119 Господарського процесуального кодексу України та вирішено поновити строк та долучити докази, про що вказано у відповідній ухвалі суду.

Також, судом задоволено клопотання третьої особи про витребування у позивача оригіналу письмового доказу. Мотиви та підстави для задоволення наявні у відповідній ухвалі суду за результатами розгляду вказаного клопотання.

Судом також було з`ясовано думку сторін стосовно заявленого позивачем 04.10.2019 клопотання про призначення в справі експертизи.

Відповідач-2 висловив думку про те, що спочатку необхідно вирішити питання щодо виклику в судове засідання експерта Петренка Сергія Анатолійовича і вже після цього розглядати клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2019 судом, з метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, було задоволено клопотання відповідача-2 та викликано в судове засідання експерта Петренка Сергія Анатолійовича для надання усних пояснень.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 11.12.2019 було задоволено клопотання Компанії ТЕВА ФАРМАСЬЮТІКАЛ ІНДАСТРІЗ ЛТД. (TEVA PHARMACEUTICAL INDUSTRIES LTD, Ізраїль) про витребування доказів та зобов`язано Компанію Синтон Б.В. (Synthon B.V.) надати оригінал листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Л-Контракт" від 29.12.2015 (додаток № 19 до позовної заяви) в строк до 15.01.2020.

Підготовче судове засідання відкладено до 22.01.2020, про час та місце проведення судового засідання учасників процесу та експерта Петренка С.А. повідомлено належним чином.

20.01.2020 на адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо неможливості надати оригінал витребуваного судом доказу.

Так, зокрема, позивач вказує, що станом на даний час оригінал листа зберігається у ТОВ "Синтон" (Москва).

На підтвердження своїх доводів, позивачем надано:

- разом з письмовими поясненнями від 24.10.2019 - копію листа, посвідчену директором ТОВ "Синтон" (отримувачем листа) та оригінал листа ТОВ "Синтон" від 14.10.2019, яким підтверджується отримання листа від ТОВ "Компанія "Л-Контракт";

- разом із запереченнями від 10.12.2019 - копію листа, посвідчену директором ТОВ "Фармацевтична Компанія "Віста" (відправником листа) та оригінал листа вих. № 141 від 19.11.2019, яким директор ТОВ "Фармацевтична компанія "Віста" додатково підтвердив факт направлення Листа і автентичність його копії.

Крім того, позивач просив суд долучити до матеріалів справи подані ним раніше листи (24.10.2019 та 10.12.2019) та поновити строк для подання таких доказів.

Також, 20.01.2020 позивачем додано до справи відповідь на письмові пояснення третьої особи.

У свою чергу, 22.01.2020 до суду надійшли письмові пояснення від третьої особи стосовно неподання відповідачем оригіналу витребуваного доказу. Так, Компанія ТЕВА ФАРМАСЬЮТІКАЛ ІНДАСТРІЗ ЛТД. (TEVA PHARMACEUTICAL INDUSTRIES LTD, Ізраїль) стверджує, що всі наявні у справі копії листа ТОВ "Компанія "Л-Контракт" від 29.12.2015 є такими, що не можуть братися до уваги судом під час розгляду справи, а пропущені строки не підлягають поновленню.

Безпосередньо в судовому засіданні 22.01.2020 представники відповідача-2 та третьої особи заперечували проти долучення до матеріалів справи копій та оригіналів листів, наданих позивачем.

Судом було заслухано доводи сторін стосовно заявленого позивачем клопотання про поновлення строку для долучення доказів, надано оцінку наявним у матеріалах справи фактичним даним та зроблено висновок про задоволення вказаного вище клопотання, про що зазначено у відповідній ухвалі суду.

Також, судом було повідомлено сторін про долучення до матеріалів справи письмової відповіді позивача на пояснення третьої особи.

Безпосередньо в судове засідання 22.01.2020, на виконання вимог суду прибув експерт Петренко Сергій Анатолійович .

Присутнім у судовому засіданні представникам сторін було запропоновано звернутися до експерта з питаннями щодо висновку № 1224 від 10.12.2018 року за результатами проведення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, якщо такі є.

Представниками відповідача-2 та третьої особи заявлено ряд питань до експерта, які також викладені в письмових клопотаннях сторін та долучені до справи.

Заслухавши пояснення експерта Петренка С.А. та взявши до уваги доводи сторін, суд дійшов висновку про необхідність надання експертові достатнього часу для підготовки належних відповідей на питання, які виникли у сторін.

Сторонам запропоновано надіслати питання до висновку № 1224 від 10.12.2018 року за результатами проведення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності безпосередньо на адресу експерта Петренка С.А., а експерту надано час підготувати письмові відповіді на питання сторін до наступного судового засідання.

Представники позивача, відповідача-2 та третьої особи не заперечували проти розгляду в судовому засіданні клопотання Компанії Синтон Б.В. про призначення експертизи.

Зокрема, з`ясовано пропозиції сторін стосовно експертів та експертних установ, яким можливо доручити проведення судової експертизи у справі.

Так, позивачем у письмових поясненнях від 06.11.2019 запропоновано доручити проведення експертизи - Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України або експерту Стародубову Ігорю Вадимовичу.

У свою чергу, відповідач-2 у своїх письмових поясненнях заперечив проти доводів позивача та просив суд, у разі призначення експертизи, доручити її проведення Київському науково-дослідному інституту судових експертиз або експерту Андреєвій Альоні Вікторівні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 призначено експертизу у сфері інтелектуальної власності (винаходів і корисних моделей), проведення якої доручено експерту Андрєєвій Альоні Вікторівні та зупинено провадження у справі № 910/16863/18.

17.02.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання експерта Андрєєвої А.В. щодо залучення кваліфікованого фахівця відповідної галузі для проведення дослідження, оскільки об`єктом винаходу є лікарський препарат.

Враховуючи надходження вказаного клопотання, з метою дотримання прав та інтересів учасників справи, суд у листі від 26.02.2020 запропонував позивачу, відповідачам та третій особі надати в найкоротші терміни пояснення про можливість залучення до проведення судової експертизи фахівця, який має спеціальні знання в галузі фармацевтики, органічної хімії, а саме Привалко Елеонори Геннадіївни .

04.03.2020 Компанією Єда Рісерч енд Девелопмент Ко. ЛТД подані письмові пояснення щодо клопотання судового експерта Андрєєвої А.В. про залучення кваліфікованого фахівця. Так, відповідач-2 просить суд призначити судове засідання з метою розгляду клопотання, повідомити учасників справи про дату, час та місце судового засідання та встановити строк для надання пояснень щодо кандидатури кваліфікованого фахівця у сфері фармацевтики та органічної хімії Привалко Елеонори Геннадіївни або надання альтернативної кандидатури до 16.03.2020.

23.03.2020 на вимогу суду експертом Андрєєвою А.В. повернуто до Господарського суду міста Києва матеріали судової справи № 910/16863/18.

Для вирішення питання про можливість залучити до проведення судової експертизи фахівця, який має спеціальні знання в галузі фармацевтики, органічної хімії, а саме Привалко Елеонори Геннадіївни суд дійшов висновку про необхідність призначити судове засідання та викликати учасників справи, про що вказано в ухвалі від 15.04.2020. Позивачу, відповідачам та третій особі встановлено строк для надання пояснень щодо кандидатури кваліфікованого фахівця у сфері фармацевтики та органічної хімії Привалко Елеонори Геннадіївни або надання альтернативної кандидатури до 05.05.2020.

24.04.2020 через загальний відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення позивача з пропозицією залучити до проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності у справі № 910/16863/18 експертів Привалко Елеонору Геннадіївну та Кобись Тетяну Олександрівну .

06.05.2020 через загальний відділ діловодства суду від експерта Петренка С.А. надані письмові відповіді на запитання сторін з приводу Висновку, з яких вбачається, що 12.02.2020 на його ім`я надійшли заяви адвоката Кулинича В.П., представника Компанії Єда Рісерч Енд Девелопмент Ко. Лтд., та адвоката Семеній Юлії Миколаївни, представника Компанії Тева Фармасьютікал Індастріз Лтд. з переліком питань.

07.05.2020 відповідач-2 надав письмові пояснення, просив відмовити у задоволенні клопотання судового експерта Андрєєвої А.В від 14.02.2020 та продовжити Компанії Єда Рісерч Енд Девелопмент Ко.Лтд. строк для надання альтернативної кандидатури кваліфікованого фахівця у галузі фармацевтики та органічної хімії до 27.05.2020.

Крім того, 12.05.2020 позивачем долучено до справи письмові заперечення проти надання відповідачеві-2 додаткового строку для вибору кандидатури експерта.

13.05.2020 Компанія Єда Рісерч енд Девелопмент Ко. Лтд. заявила клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного в судовому засіданні 13.05.2020 на іншу дату, після закінчення карантину.

Безпосередньо в судовому засіданні 13.05.2020 представники позивача надали усні пояснення, підтримали заявлене експертом Андрєєвою А.В. клопотання та просили відмовити у задоволенні заяви відповідача-2 про надання додаткового строку.

Представник третьої особи долучив до справи письмові пояснення, просив про оголошення перерви в судовому засіданні та призначення наступного судового засідання на дату після закінчення карантину.

Відповідачі явку уповноважених представників у судове засідання 13.05.2020 не забезпечили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 13.05.2020 клопотання судового експерта Андрєєвої Альони Вікторівни про залучення фахівця задоволено та залучено до проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності (винаходів і корисних моделей) Привалко Елеонору Геннадіївну , яка має спеціальні знання в галузі фармацевтики та органічної хімії. Провадження у справі № 910/16863/18 зупинено до повернення матеріалів справи до суду після проведення експертом Андрєєвою Альоною Вікторівною судової експертизи у сфері інтелектуальної власності (винаходів і корисних моделей), (або до дачі висновку чи повідомлення про неможливість її проведення).

Оскільки 25.05.2020 року через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшов висновок експерта за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності № 03-02/2020 від 25.05.2020, суд дійшов висновку про необхідність поновлення провадження у справі № 910/16863/18 та призначення до розгляду у судовому засіданні на 03.06.2020.

03.06.2020 напередодні судового засідання відповідачем-2 заявлено наступні заяви та клопотання:

- клопотання про дозвіл на надання додаткових пояснень щодо Висновку експерта № 03-02/2020 від 25.05.2020 та щодо Відповідей експерта Петренка С.А. на запитання;

- клопотання про витребування доказів у експерта Андрєєвої А.В. та фахівця Привалко Е.Г.;

- клопотання про відкладення підготовчого судового засідання;

- клопотання про виклик експерта Андрєєвої А.В. та фахівця Привалко Е.Г.;

- клопотання про виклик експерта Петренко С.А.

Безпосередньо в підготовчому судовому засіданні 03.06.2020 представники позивача, відповідача-2 та третьої особи надали усні пояснення та висловили думку стосовно заявлених клопотань.

Відповідач-1 явку уповноваженого представника в підготовче судове засідання 03.06.2020 не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представники позивача заперечували проти відкладення судового розгляду, проти витребування доказів та проти виклику експерта Петренка С.А. в судове засідання для надання пояснень.

Представник третьої особи, у свою чергу, підтримав заявлені відповідачем-2 клопотання та просив їх задовольнити.

У той же час, представники сторін зауважили, що у разі виклику експерта Андрєєвої А.В. та фахівця Привалко Е.Г. в судове засідання, вказані особи матимуть можливість надати пояснення стосовно заявлених до витребування доказів безпосередньо під час судового процесу.

Заслухавши доводи учасників процесу суд дійшов наступних висновків.

Зважаючи на те, що експерта Петренка С.А. суд вже викликав у судове засідання, а також надання експертом відповідей на запитання відповідача-2 та третьої особи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання Компанії Єда Рісерч Енд Девелопмент Ко. Лтд. про виклик Петренка С.А. в судове засідання, оскільки матеріали справи вже містять пояснення експерта стосовно складеного ним Висновку № 1224 від 10.12.2018 року.

Крім того, з метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити клопотання відповідача-2 про виклик у судове засідання експертів та викликати в судове засідання експерта Андрєєвої А.В. та фахівця Привалко Е.Г. для надання усних пояснень щодо складеного висновку.

З огляду на виклик в наступне судове засідання експерта Андрєєвої А.В. та фахівця Привалко Е.Г. суд не вбачав підстав для задоволення клопотання відповідача-2 про витребування доказів, оскільки через можливість учасників справи з`ясувати наявність заявлених у клопотанні від 03.06.2020 фактичних даних безпосередньо під час судового процесу. Таким чином, суд відмовив у задоволенні клопотання Компанії Єда Рісерч Енд Девелопмент Ко. Лтд. про витребування доказів.

Крім того, з метою дотримання прав та інтересів сторін, суд дійшов висновку про надання відповідачеві-2 дозволу для подання додаткових пояснень та про встановлення всім учасникам справи строку для подачі питань та додаткових пояснень в письмовому вигляді стосовно Висновку № 03-02/2020 від 25.05.2020 та надіслати такі питання на адресу експерта Андрєєвої А.В. та фахівця Привалко Е.Г.

В задоволенні заявленого відповідачем-2 та третьою особою клопотання про відкладення підготовчого судового засідання суд відмовив з метою не допущення подальшого затягування розгляду справи, з огляду на вирішення в судовому засіданні 03.06.2020 заяв та клопотань учасників справи.

З огляду на те, що у судовому засіданні 03.06.2020 здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що представники позивача, відповідачів та третьої особи в даному судовому засіданні зазначили, що повідомлені про наслідки закриття підготовчого провадження, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

15.06.2020 через загальний відділ діловодства суду позивачем надано письмові пояснення з урахуванням висновку експерта Андрєєвої А.В.

15.06.2020 до суду від відповідача-2 надійшли письмові пояснення щодо висновку експерта Андрєєвої А.В., письмові пояснення щодо відповідей експерта Петренка С.А. на поставлені питання, питання експерту Андрєєвій А.В., питання фахівцю Привалко Е.Г.

17.06.2020 суд оголосив відкритим судове засідання та розпочав розгляд справи по суті, звернув увагу учасників процесу на положення п. 1 ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України з яких вбачається, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

В судовому засіданні 17.06.2020 експерт Андрєєва А.В. і фахівець Привалко Е.Г. надали усні пояснення, відповіли на питання учасників справи та суду.

Після опитування експерта та фахівця представник відповідача-2 зазначив, що підстав для заявлення клопотання про витребування доказів немає, однак, необхідним є призначення в справі повторної експертизи у сфері інтелектуальної власності (винаходів і корисних моделей), проведення якої слід доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Представник третьої особи підтримав клопотання відповідача-2 про призначення повторної експертизи.

Представники позивача проти вказаного клопотання про повторну експертизу заперечили в повному обсязі.

Заслухавши доводи учасників судового процесу, суд дійшов висновку, що підстави для призначення повторної експертизи відступні та відмовив у задоволенні клопотання відповідача-2.

Більше того, відповідно до положень п. 8 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд, зокрема, вирішує питання про призначення експертизи у підготовчому засіданні.

У той же час, ст. ст. 194, 195 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.

Безпосередньо в судовому засіданні 17.06.2020 представники позивача наполягали на задоволенні заявленого позову.

Представники відповідачів, у свою чергу, проти позовних вимог заперечували у повному обсязі, а представник Компанії Єда Рісерч енд Девелопмент Ко. ЛТД звернув увагу на відсутність порушеного права позивача.

Представник третьої особи проти позовних вимог заперечував.

Суд закінчив з`ясування обставин та перевірку їх доказами про що зазначено в протоколі судового засідання відповідно до вимог ст. 217 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 17.06.2020 проведено судові дебати відповідно до положень ст. 218 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Також враховано, що суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до ст. 114 Господарського процесуального кодексу України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальних дій, та відповідає завданню господарського судочинства.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, представника третьої особи, експерта та фахівця, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Компанія Єда Рісерч енд Девелопмент Ко. ЛТД є власником патенту України на винахід № 103699 від 11.11.2013 «Терапія глатирамеру ацетатом з низькою частотою», виданий за заявкою № а 2012 03259, що був оприлюднений в бюлетені № 21 «Промислова власність» 11.11.2013 та зазначене підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Формула винаходу за оспорюваним патентом складається з незалежного пункту 1 "Лікарський препарат для застосування у лікуванні пацієнта, що страждає на рецидивно-ремітуючий розсіяний склероз або зазнав перший клінічний епізод та має високий ризик розвитку клінічно визначеного розсіяного склерозу, що включає 40 мг глатирамеру ацетату, де лікарський препарат виготовлений для схеми введення трьома підшкірними ін`єкціями протягом періоду сім діб із щонайменше однією добою між кожною підшкірною ін`єкцією" та залежних пунктів 2 - 17.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 154 Господарського кодексу України, відносини, пов`язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами. До відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами.

Частинами 1 та 3 ст. 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об`єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 420 Цивільного кодексу України належать, зокрема, винаходи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" винахід (корисна модель) - результат інтелектуальної діяльності людини в будь-якій сфері технології.

Згідно з ч. 1 ст. 459 Цивільного кодексу України винахід вважається придатним для набуття права інтелектуальної власності на нього, якщо він, відповідно до закону, є новим, має винахідницький рівень і придатний для промислового використання.

Об`єктом винаходу може бути продукт (пристрій, речовина тощо) або процес у будь-якій сфері технології (ч. 2 ст. 459 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", об`єктом винаходу (корисної моделі), правова охорона якому (якій) надається згідно з цим Законом, може бути: продукт (пристрій, речовина, штам мікроорганізму, культура клітин рослини і тварини тощо); процес (спосіб), а також нове застосування відомого продукту чи процесу.

Відповідно до ч .ч. 1, 2 ст. 462 Цивільного кодексу України набуття права інтелектуальної власності на винахід засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу.

Суб`єктами права інтелектуальної власності на винахід є: винахідник; інші особи, які набули прав на корисну модель за договором чи законом (ст. 463 Цивільного кодексу України).

Частина 1 статті 464 Цивільного кодексу України встановлює, що майновими правами інтелектуальної власності на винахід є:

1) право на використання винаходу;

2) виключне право дозволяти використання винаходу (видавати ліцензії);

3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, в тому числі забороняти таке використання;

4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на винахід належать володільцю відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом (ч. 2 ст. 464 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" правова охорона надається винаходу (корисній моделі), що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", винахід відповідає умовам патентоздатності, якщо він є новим, має винахідницький рівень і є промислово придатним.

Згідно ч. 3 ст. 7 наведеного Закону винахід (корисна модель) визнається новим, якщо він не є частиною рівня техніки. Об`єкти, що є частиною рівня техніки, для визначення новизни винаходу повинні враховуватися лише окремо.

Рівень техніки включає всі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету (ч. 4 ст. 7 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі").

Рівень техніки включає також зміст будь-якої заявки на видачу в Україні патенту (у тому числі міжнародної заявки, в якій зазначена Україна) у тій редакції, в якій цю заявку було подано спочатку, за умови, що дата її подання (а якщо заявлено пріоритет, то дата пріоритету) передує тій даті, яка зазначена у частині четвертій цієї статті, і що вона була опублікована на цю дату чи після цієї дати (ч. 5 ст. 7 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі").

Винахід має винахідницький рівень, якщо для фахівця він не є очевидним, тобто не випливає явно із рівня техніки. При оцінці винахідницького рівня зміст заявок, зазначених у частині п`ятій цієї статті, до уваги не береться (ч. 7 ст. 7 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі").

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" обсяг правової охорони, що надається, визначається формулою винаходу (корисної моделі). Тлумачення формули повинно здійснюватися в межах опису винаходу (корисної моделі) та відповідних креслень.

Згідно з п. 6.6.1 Правил складання і подання заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерства освіти і науки, від 22.01.2001 № 22 (із змінами та доповненнями), суть винаходу (корисної моделі) виражається сукупністю суттєвих ознак, достатніх для досягнення технічного результату, який забезпечує винахід (корисна модель).

Відповідно до п. 7.1.1 вищенаведених Правил, формула винаходу (корисної моделі) призначена для визначення обсягу правової охорони, яка надається патентом.

Отже, обсяг правової охорони винаходу (корисної моделі) визначається за формулою винаходу, яка складається зі всіх його (її) суттєвих ознак.

Законами України про набуття та здійснення права на конкретні об`єкти інтелектуальної власності також передбачено способи захисту відповідного права.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 33 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 7 наведеного Закону, винахід відповідає умовам патентоздатності, якщо він є новим, має винахідницький рівень і є промислово придатним.

Таким чином, відсутність у винаходу винахідницького рівня є підставою для визнання патенту на нього недійсним у судовому порядку.

Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Тому, позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватися від тих наданих йому законом прав, які були об`єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права. Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. При цьому, обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права у суспільстві. Однією із основних засад права є справедливість, яка є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Справедливість розглядають як властивість права, зокрема, виражену в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності відповідальності вчиненому порушенню.

Частиною 2 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під поняттям "охоронюваний законом інтерес", відповідно до рішення Конституційного суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004р., необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Як вбачається з матеріалів, охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого він звернувся до суду відповідно до вимог чинного в Україні законодавства, полягає в безперешкодній господарський діяльності щодо реєстрації та продажу генеричного лікарського засобу із використанням оспорюваного патенту. Як зазначає позивач, оригінальний лікарський засіб з вмістом 40 мг діючої речовини глатирамеру ацетат було вперше зареєстровано в Україні 14.12.2015 р., реєстраційне посвідчення UA/6307/01/02 від 14.12.2015 р, що підтверджується Наказом МОЗ України «Про державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарських засобів (медичних імунобіологічних препаратів) та внесення змін до реєстраційних матеріалів» від 14 грудня 2015 року № 853, що відкрило можливість посилатися на досьє цей лікарський засіб при реєстрації генеричних лікарських засобів.

Щодо доводів третьої особи про незвернення позивача до компетентних органів України для реєстрації власного лікарського засобу суд зазначає наступне. У випадку такого звернення відповідач-2 міг би подати позов про захист своїх прав власника патенту і перешкоджати реєстрації лікарського засобу позивача, а після подання позивачем позову про визнання патенту України № 103699 провадження у справі про захист прав власника патенту могло б бути зупинене на значний строк, що створило б для позивача ситуацію правової невизначеності. З огляду на таке, вимога до позивача про звернення з заявою про реєстрацію власного лікарського засобу як передумову задоволення його позову про визнання патенту України № 103699 на винахід недійсним була б надмірною і могла б розглядатися як відмова в доступі до правосуддя. Тому суд відхиляє ці доводи.

Доводи третьої особи про недоведення позивачем використання в його лікарському засобі кожної ознаки незалежного пункту 1 формули винаходу за патентом України № 103699 судом відхиляються з огляду на різність предметів доказування у справах про визнання патентів недійсними і про припинення порушення прав власника патенту: в даній справі ці обставини не входять до предмету доказування.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять докази, які підтверджують наявність у позивача охоронюваного законом інтересу, за захистом якого позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (ч. 2 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до положень ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 104 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем було додано до позовної заяви Висновок експерта № 1224 за результатами проведення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності від 10.12.2018, підготовленим для подання до cуду. Висновок експерта № 1224 від 10.12.2018 складений атестованим судовим експертом Петренком Сергієм Анатолійовичем , у ньому зазначено, що цей висновок підготовлено для подання до суду та що експерт Петренко С.А. обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

На вирішення експерта Петренка С.А. було поставлене питання Чи відповідає винахід за патентом України № 103699 "Терапія глатирамеру ацетатом з низькою частотою» умові патентоздатності "винахідницький рівень"? "

Як зазначає експерт Петренко С.А. у Висновку експерта № 1224 від 10.12.2018 року, можливим технічним результатом винаходу за патентом України № 103699 є полегшення симптому рецидивно-ремітуючого розсіяного склерозу у людини-пацієнта, що страждає на рецидивно- ремітуючий розсіяний склероз, або у пацієнта, що зазнав перший клінічний епізод та визначається як такий, що має високий ризик розвитку клінічно визначеного розсіяного склерозу. Для цього, відповідно до опису винаходу застосовують відомий лікарський засіб 40 мг глатирамеру ацетат, що застосовується для лікування зазначених патологічних станів, який вводять щотижня по три ін`єкції. При цьому інтервал між кожною ін`єкцією повинен бути, щонайменше, одна доба. Зазначається, що лікування із застосуванням 40 мг глатирамеру ацетату три рази щотижня щонайменше так само ефективно як 20 мг глатирамеру ацетату при щодобовому введенні. Додатковим технічним результатом винаходу за патентом України № 103699 є збільшення стерпності лікування глатирамеру ацетатом у людини-пацієнта, що страждає на рецидивно-ремітуючий розсіяний склероз, або у пацієнта, що зазнав перший клінічний епізод та визначається як такий, що має високий ризик розвитку клінічно-визначеного розсіяного склерозу (с. 15-16 Висновку експерта № 1224 від 10.12.2018).

Відповідно до опису винаходу за патентом України № 103699, «стерпність» відноситься до рівня дискомфорту, пов`язаного з лікуванням глатирамеру ацетатом. Стерпність пов`язується з частотою та тяжкістю післяін`єкційних реакцій та реакцій на ділянці ін`єкції. Стерпність впливає на період, протягом якого пацієнт може дотримуватися лікування глатирамеру ацетатом. Підвищення стерпності при дотриманні пацієнтом запропонованої у патенті схеми лікування обумовлюється зменшенням кількість ін`єкцій, і як наслідок, зменшенням частоти реакції на ділянці ін`єкції. Таке досягнення стерпності при лікування є звичайним та очевидним.

При цьому, як зазначає експерт Петренко С.А., в описі винаходу не наведено ніяких достовірних даних на підтвердження збільшення стерпності. В описі міститься посилання на протокол дослідження клінічного випробування, однак це дослідження не містить порівняння з іншими режимами застосування чи дозуваннями щодо стерпності. Таким чином, даних, що підтверджують збільшення стерпності лікування глатирамеру ацетатом у людини-пацієнта, що страждає на рецидивно-ремітуючий розсіяний склероз, не наведено.

Відповідно до наведеного в описі винаходу за патентом України № 103699 прикладу, глатирамеру ацетат вводився щотижня трьома підшкірними ін`єкціями по 40 мг, щонайменше через добу. Відповідно до відомого рівня техніки глатирамеру ацетат вводився підшкірними ін`єкціями по 40 мг через день (джерело Д1 - патентна заявка WO 2007/081975 A2). Тобто, ознаки «де лікарський препарат виготовлений для схеми введення трьома підшкірними ін`єкціями протягом періоду сім діб із щонайменше однією добою між кожною підшкірною ін`єкцією» є описом відомого з рівня техніки порядку та режиму введення лікарського препарату - глатирамеру ацетату, для лікування рецидивно-ремітуючого розсіяного склерозу. При цьому, як зазначає екперт Петренко С. А. , використання для опису порядку та режиму введення глатирамеру ацетату лексичних конструкцій, відмінних від тих, які використовувались у розглянутих експертом документах рівня техніки, жодним чином не змінюють сутність цих порядку та режиму (с. 16 Висновку експерта № 1224 від 10.12.2018).

Крім того, у письмових відповідях на поставлені йому питання, наданих суду 06.05.2020, експерт Петренко С.А. зазначає, що, якщо оцінювати дослідження, описані у документах рівня техніки Д2 - Д5, з огляду на результати, описані у документі рівня техніки Д8, то вбачається, що такі дослідження заохочують до застосування глатирамеру ацетату в дозі 40 мг через день, оскільки: саме така доза дозволить збалансувати сильні сторони різних дозувань (20 мг та 40 мг) і різних режимів введення (щодня та через день). Під час проведення досліджень пацієнтам підшкірно вводився глатирамеру ацетат протягом довгих строків, тобто, вони місяцями і роками терплять негативні реакції у місці ін`єкції. Відмінність у показниках припинення терапії у 4,2 % спостерігалася при введенні 40 мг щодня порівняно із 20 мг щодня, і створюваний нею дискомфорт може бути нівельований значним зменшенням кількості реакцій у місці ін`єкції за рахунок зменшення кількості ін`єкцій наполовину - із введення щодня на введення через день (відповідь Петренка С.А. на питання 1.1. Компанії Тева Фармасьютікал Індастріз ЛТД.).

Враховуючи викладене вище ознаки самі по собі та у сукупності з іншими ознаками незалежного пункту 1 формули винаходу за патентом України № 103699, не призводять, на думку експерта Петренка С.А., до технічного результату, який характеризується новими неочікуваними властивостями або неочікуваним покращенням характеристик відомих властивостей об`єкта винаходу (с. 16 Висновку експерта № 1224 від 10.12.2018).

Ґрунтуючись на результатах проведеного дослідження, експерт Петренко С.А. зазначає, що винахід за патентом України № 103699, описаний у незалежному п.1 формули винаходу, отриманий шляхом:

- заміни частини відомого засобу іншою відомою частиною для досягнення технічного результату, щодо якого встановлено вплив саме такої заміни;

- створення засобу, який складається з відомих частин, вибір яких і зв`язок між якими здійснено за відомими правилами, рекомендаціями, і технічний результат, який при цьому досягають, обумовлений лише відомими властивостями зазначених частин і зв`язків між ними;

- зміни кількісної ознаки, показ таких ознак у взаємозв`язку або в зміні його виду за умови, що факт впливу кожної з ознак на зазначений технічний результат відомий і нові значення цих ознак або їх взаємозв`язок могли бути одержані, виходячи з відомих залежностей, закономірностей (с. 17 Висновку експерта № 1224 від 10.12.2018).

За результатами дослідження, дослідивши 9 джерел рівня техніки, копії яких додані позивачем до позовної заяви, експерт Петренко С.А. прийшов до висновку, що винахід за патентом України № 103699 "Терапія глатирамеру ацетатом з низькою частотою" не відповідає умові патентоздатності "винахідницький рівень" (с. 19 Висновку експерта № 1224 від 10.12.2018).

У свою чергу, відповідачем-2 на підтвердження своїх заперечень проти позову поданий Висновок № 19-ОВМ/18 за результатами проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності від 09 вересня 2019, складений атестованим судовим експертом Оцалюком В.М., у ньому зазначено, що цей висновок підготовлено для подання до суду та що експерт Оцалюк В.М. обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

На вирішення експерта Оцалюка В.М. було поставлене таке ж питання, як і на вирішення експерта Петренка С.А., він досліджував ті самі джерела рівня техніки, що і Петренко С.А. , але на відміну від останнього, експерт Оцалюк В.М. прийшов до висновку, що «Винахід за патентом України № 103699 «Терапія глатирамеру ацетатом з низькою частотою» від 11.11.2013 відповідає умові патентоздатності «винахідницький рівень»» (с. 24 Висновку експерта № 19-ОВМ/18 від 09.09.2018.

До такого висновку експерт Оцалюк В.М. прийшов на тій підставі, що, на його переконання, надані йому документи рівня техніки не містили переконливих даних, які б мотивували середнього спеціаліста в цій галузі призначити глатирамеру ацетат в дозі 40 мг тільки три рази на тиждень в очікуванні того, що це буде забезпечувати прийнятне полегшення симптому рецидивно-ремітуючого розсіяного склерозу у людини-пацієнта, що страждає на рецидивно-ремітуючий розсіяний склероз, або у пацієнта, що зазнав перший клінічний епізод та визначається як такий, що має високий ризик розвитку клінічно-визначеного розсіяного склерозу, на фоні введення глатирамеру ацетат в дозі 20 мг для якої вже підтверджена ефективність при щоденному введенні.

Як зазначає Оцалюк В.М. , до призначення глатирамеру ацетату в дозі 40 мг середній спеціаліст ставився б досить обережно, враховуючи співвідношення користь:шкода, що забезпечує така доза, і ті негативні дані, що були пов`язані з введенням такої дози глатирамеру ацетату, і можливість відмови пацієнта від тривалого лікування на фоні небажаних проявлень, що можуть супроводжувати введення 40 мг дози глатирамеру ацетату.

Також, як зазначає Оцалюк В.М. , з документів рівня техніки невідомим було і збільшення стерпності лікування з використанням дози 40 мг глатирамеру ацетату, але які містили інформацію що доза 40 мг глатирамеру ацетату має більше побічних проявлень. Документи рівня техніки містили лише натяки на збільшення стерпності лікування при введенні через день дози 20 мг глатирамеру ацетату, але не 40 мг навіть при щоденному введенні. А екстраполювати дані, отримані для дози 20 мг на дозу 40 мг неможливо, оскільки також слід враховувати і можливість відмови пацієнта від лікування у випадку виникнення таких наслідків, що були обумовлені саме високою дозою глатирамеру ацетату.

Тобто, надані на дослідження документи рівня техніки, як вважає Оцалюк В.М. , не містили сукупності ознак, поєднання яких забезпечувало б досягнення заявленого технічного результату, а саме, полегшення симптому рецидивно-ремітуючого розсіяного склерозу без будь-яких наслідків та збільшення стерпності такого лікування (с. 22 Висновку № 19-ОВМ/18 від 09.09.2018).

Позивачем у справі було заявлено клопотання про призначення у справі судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, яке суд задовольнив. Відповідачем-2 запропоновано доручити проведення даної експертизи експерту Андрєєвій Альоні Вікторівні.

З метою об`єктивного вирішення спору у справі № 910/16863/18, оскільки вказані питання належать до предмету доказування по справі, для встановлення суттєвих ознак винаходу за спірним патентом необхідні спеціальні знання, а надані сторонами висновки експертів є взаємно суперечними, судом було призначено судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено атестованому судовому експерту Андрєєвій Альоні Вікторівні. На вирішення експертизи поставлено питання "- Чи відповідає винахід за патентом України № 103699 "Терапія глатирамеру ацетатом з низькою частотою" умові патентоздатності "винахідницький рівень""?

Пізніше за клопотанням судового експерта Андрєєвої А.В. до проведення експертизи було залучено фахівця Привалко Елеонору Геннадіївну , яка має спеціальні знання в галузі фармацевтики, органічної хімії.

За результатами дослідження складений і наданий суду Висновок експерта № 03-02/2020 від 25.05.2020 за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності, підготовлений на підставі ухвали від 22.01.2020 та ухвали від 13.05.2020 судді Господарського суду м. Києва Підченко Ю.О. в господарській справі № 910/16863/18. В ході дослідження було досліджено 12 джерел рівня техніки: ті самі 9 джерел рівня техніки, які досліджували експерти Петренко С.А. та Оцалюк В.М. , а також 3 джерела рівня техніки, наданих сторонами в матеріали справи пізніше.

Здійснивши експертне дослідження, врахувавши відповіді фахівця Привалко Е.Г. на поставлені їй судовим експертом Андрєєвою А.В. питання, судовий експерт Андрєєва А.В. прийшла до висновку, що винахід за патентом України №103699 від 11.11.2013 «Терапія глатирамеру ацетатом з низькою частотою» не відповідає умові патентоздатності «винахідницький рівень» (с. 57 Висновку експерта № 03-02/2020 від 25.05.2020).

Підставою для такої відповіді на поставлене на вирішення експертизи питання стало те, що, на думку експерта Андрєєвої А.В., найближчим аналогом винаходу № 103699 є технічне рішення за джерелом Д1 (патентна заявка WO 2007/081975 A2), і єдина відмінність винаходу № 103699 від найближчого аналогу - режим введення «тричі на тиждень» - була відома з джерела Д10 (відомості про лікарський засіб «Ребіф» для лікування того ж самого захворювання із режимом введення «тричі на тиждень») до 20.08.2009 року - дати пріоритету заявки № а 2012 03259 (с. 53 Висновку експерта № 03-02/2020 від 25.05.2020).

Крім того, у Висновку експерта № 03-02/2020 зазначено, що для фахівця була б очевидною схема лікування 40 мг глатирамеру ацетату через день, яка б дозволила поєднати ефективність дози 40 мг (включаючи дещо більшу швидкість настання ефекту) із зниженою частотою ін`єкцій (зміна режиму введення), і що розкриття такої схеми лікування в джерелі Д1 слід розглядати не як аномалію, а як закономірний результат доступної з рівня техніки інформації (с. 55 Висновку експерта № 03-02/2020 від 25.05.2020).

Будучи викликані ухвалою суду, судовий експерт Андрєєва А.В. та Привалко Е.Г. з`явилися в судове засідання 17.06.2020, надали пояснення щодо Висновку експерта № 03-02/2020 від 25.05.2020, відповіли на питання учасників справи і суду.

Суд вважає, що Висновок експерта № 03-02/2020 від 25.05.2020 складений атестованим судовим експертом відповідно до вимог Закону України "Про судову експертизу" та Господарського процесуального кодексу України, а тому приймається судом в якості належного та допустимого доказу.

Доводи відповідача-2 і третьої особи щодо неповідомлення фахівця Привалко Е.Г. кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок суд відхиляє, оскільки процесуальним законом передбачене таке повідомлення експерта, але не фахівця, який залучається до проведення експертизи за клопотанням експерта. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 28.02.2018 у справі № 910/25126/15, а також в постанові від 14.04.2020 у справі № 755/14848/16-ц.

Крім того, твердження представника Компанії Єда Рісерч енд Девелопмент Ко. ЛТД про те, що висновок № 03-02/2020 від 25.05.2020 не відповідає вимогам висновку за результатами комплексної експертизи є хибними з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 106 Господарського процесуального кодексу України комплексна експертиза проводиться не менш як двома експертами з різних галузей знань або з різних напрямів у межах однієї галузі знань.

Натомість, судом комплексна експертиза не призначалася, а Привалко Е.Г. була залучена до участі в експертизі в якості фахівця, а не експерта.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про судову експертизу" передбачено, що експерт зобов`язаний провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок.

Для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами, суд може доручити проведення судової експертизи іншим, крім атестованих судових експертів, фахівцям з відповідних галузей знань, але з обов`язковим дотриманням вимог законодавства щодо призначення судової експертизи.

Доводи відповідача-2 і третьої особи щодо неврахування експертом Андрєєвою А. В. технічного результату винаходу за оспорюваним патентом у вигляді збільшення стерпності суд також відхиляє, оскільки даний технічний результат експертом Андрєєвою А.В. врахований і це, за її висновком, не вплинуло на відсутність у винаходу винахідницького рівня (с. 55 Висновок експерта № 03-02/2020 від 25.05.2020).

Відповідач-2 і третя особа мали можливість поставити і поставили експерту Петренку С.А. питання щодо складеного ним висновку в письмовому вигляді. 06.05.2020 експерт Петренко С.А. надав суду письмові відповіді на зазначені питання. За результатами оцінки вищезазначених відповідей експерта Петренка С.А. суд приходить до висновку, що доводи відповідача-2 і третьої особи щодо недоліків складеного Петренком С.А . Висновку експерта № 1224 від 10.12.2018 зводяться до незгоди з інтерпретацією експертом Петренком С.А. джерел рівня техніки і не містять відомостей про порушення останнім методології дослідження при складенні Висновку експерта № 1224 від 10.12.2018. Крім того, до аналогічних висновків прийшла судовий експерт Андрєєва А.В. Перед експертами Петренком С.А. та Андрєєвою А .В . були поставлені однакові питання, на які вони надали однакові відповіді.

За таких умов, складений експертом Петренком С.А. Висновок експерта № 1224 від 10.12.2018 і складений судовим експертом Андрєєвою А.В. Висновок експерта № 03-02/2020 від 25.05.2020 приймаються судом як належні і допустимі докази.

Суд критично ставиться до складеного експертом Оцалюком В.М. Висновку експерта № 19-ОВМ/18 від 09.09.2018, оскільки як вбачається з нього, експерт надав перевагу одному джерелу рівня техніки (Д8, презентації професора Комі) над рядом інших джерел рівня техніки, оскільки лише це дослідження на думку експерта можна вважати клінічно значущим та таким, що заслуговує на увагу спеціалістів з огляду на його достовірність (с. 19 Висновку експерта № 19-ОВМ/18 від 09.09.2018). На думку суду, такий підхід не узгоджується з положенням ч. 4 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», відповідно до якого рівень техніки включає всі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Крім того, експерт Оцалюк В.М. не досліджував джерело Д10, яке містить відомості про лікарський засіб «Ребіф», який призначений для лікування рецидивно-ремітуючого розсіяного склерозу і має схему введення «тричі на тиждень».

За результатами оцінки наданих учасниками справи в матеріали справи рішень іноземних судових органів (США, Велика Британія, Норвегія) та патентних відомств (Російська Федерація, Мексика, Австралія, Європейське патентне відомство), а також висновків професора Вольфганга Брюка , суд зазначає, що дані документи не містять відомостей щодо відповідності умовам патентоздатності за критерієм "винахідницький рівень" саме патенту України №103699 від 11.11.2013 року «Терапія глатирамеру ацетатом з низькою частотою», а стосуються інших патентів.

З урахуванням вищевикладеного, зібрані у справі докази свідчать про те, що винахід за патентом України №103699 від 11.11.2013 року «Терапія глатирамеру ацетатом з низькою частотою» станом на дату пріоритету (20.08.2009) був очевидним для фахівця, тобто явно випливав із рівня техніки, а тому, винахід за спірним патентом не відповідає умовам патентоздатності за критерієм "винахідницький рівень" як передбачено ч. 1 ст. 459 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 7 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі".

Права інтелектуальної власності, зокрема, на винахід визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 469 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону.

В силу приписів ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 10.05.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04), «Хоча пункт 1 частини 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення».

Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів, результатів судової експертизи, пояснень сторін суд дійшов висновку, що наявні підстави для визнання недійсним патенту на винахід № 103699 від 11.11.2013.

Позивач також звернувся до суду з позовними вимогами про зобов`язання відповідача-1 внести відповідні зміни до Державного реєстру патентів України про визнання недійсним патенту України на винахід № 103699 від 11.11.2013 та здійснити про це публікацію в офіційному бюлетені.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 33 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" (в чинній редакції) при визнанні патенту чи його частини недійсними Установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. Патент або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності, від дати публікації відомостей про видачу патенту. Згідно ст. 1 наведеного Закону термін "Установа" вживається у значенні центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 № 459, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 вересня 2019 № 838 (далі - Положення) Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (Мінекономіки) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінекономіки є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.

Згідно з пп. 64, 65, 66, 67, 72 п. 4 Положення, Мінекономіки відповідно до покладених на нього завдань організовує в установленому порядку проведення експертизи заявок на об`єкти права інтелектуальної власності, видає патенти/свідоцтва на об`єкти права інтелектуальної власності; здійснює державну реєстрацію об`єктів права інтелектуальної власності, проводить реєстрацію договорів про передачу прав на об`єкти права інтелектуальної власності, що охороняються на території України, ліцензійних договорів; визначає уповноважені заклади для проведення експертизи заявок на об`єкти права інтелектуальної власності та доручає їм проведення такої експертизи; веде державні реєстри об`єктів права інтелектуальної власності; видає офіційні бюлетені з питань інтелектуальної власності.

Відповідно до п. 2.2 Положення про Державний реєстр патентів України на винаходи, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки від 12.04.2001 № 201 (з подальшими змінами і доповненнями), у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості, зокрема, щодо визнання патенту (деклараційного патенту) недійсним повністю або частково (абз. 14 вказаного пункту).

Згідно п. 2.3 Положення про Державний реєстр патентів України на винаходи підставою для внесення відомостей до реєстру визначено, зокрема, рішення судових органів.

З огляду на те, що наявні підстави для визнання недійсним патенту на винахід № 103699 від 11.11.2013, також наявні підстави і зобов`язання відповідача-2 внести відповідні зміни до Державного реєстру патентів України про визнання недійсним патенту України на винахід № 103699 від 11.11.2103 та здійснити про це публікацію в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Відповідачем-2 було заявлено, а третьою особою - підтримано, прохання про застосування до вимог позивача позовної давності, в зв`язку із чим відповідач-2 просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Так, обґрунтовуючи вимоги про застосування наслідків пропуску позовної давності відповідач-2 зазначає, що з 11.11.2013 - дати офіційної публікації відомостей про видачу патенту, інформація про патент стала загальнодоступною, та позивач мав реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав, що спричинені видачею патенту.

Крім того, позивач вказує на те, що у 2014 році позивач подав на реєстрацію у США лікарський препарат, до складу якого входило 40 мг глатирамеру ацетату, а вже тоді існували обставини, із якими позивач пов`язує виникнення у нього інтересу, за захистом якого він звернувся до суду.

Відповідач-2 зазначає, що з січня 2015 року позивач уповноважив своїх представників діяти на території України, і такі представники вчиняли дії, спрямовані на отримання інформації щодо українських патентів відповідача-2, які охороняють лікарські засоби із вмістом глатирамеру ацетату, ініціювали залучення Позивача за участі відповідача-2 з посиланням на інтерес щодо ввезення та продажу в Україні лікарського засобу, що містить глатирамеру ацетат, а тому не могли не знати (або, принаймні, мали підстави та можливість дізнатися) про існування оспорюваного патенту України № 103699.

Таким чином, відповідач-2 вважає, що строк позовної давності сплив ще в січні 2018 року, тоді як позовна заява була подана 14.12.2018 року.

Позивач заявляє, що дізнався про існування оспорюваного патенту України № 103699, що охороняє виключне право відповідача-2 на лікарський препарат, до складу якого входить 40 мг глатирамеру ацетату, із листа ТОВ «Компанія «Л-Контракт» від 29.12.2015, який надійшов на адресу ТОВ «Синтон», Москва - афілійованої з позивачем особи.

Посвідчена адвокатом копія листа ТОВ «Компанія «Л-Контракт» від 29.12.2015 була надана в матеріали справи разом із позовною заявою.

Відповідач-2 та третя особа заявляли про підробку листа ТОВ «Компанія «Л-Контракт» від 29.12.2015, звертали увагу на відмінності в якості зображення між печаткою ТОВ «Компанія «Л-Контракт» та текстом листа, а також на обставини, на які посилається позивач. Коли суд витребував у позивача оригінал листа ТОВ «Компанія «Л-Контракт» від 29.12.2015, позивач надав пояснення, згідно яких після подання позовної заяви оригінал листа ним повернуто ТОВ «Синтон», Москва і не може бути наданий суду. Позивачем надано в матеріали справи копії цього листа, посвідчені особою, у якої зберігається його оригінал - а саме, ТОВ «Синтон», Москва, а також ТОВ «Фармацевтична компанія «Віста», яка є правонаступником особи, що видала лист, а саме ТОВ «Компанія «Л-Контракт» (разом із листом вих. № 141 від 19.11.2019, в якому ТОВ «Фармацевтична компанія «Віста» підтвердила обставини складення і надсилання цього листа).

Положеннями ст. 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України встановлений загальний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність), у три роки.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Згідно з ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Оскільки позивачем на підтвердження обставин складення і надсилання листа ТОВ «Компанія «Л-Контракт» від 29.12.2015 подано до суду три посвідчені різними особами (адвокатом, ТОВ «Синтон», Москва, правонаступником ТОВ «Компанія «Л-Контракт» - ТОВ «Фармацевтична компанія «Віста») копії цього листа та лист ТОВ «Фармацевтична компанія «Віста» вих. № 141 від 19.11.2019, а відповідачем-2 та третьою особою на спростування цих обставин доказів не надано, суд, керуючись ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України вважає ці обставини доведеними.

При цьому суд зазначає про вторичність зазначених обставин для вирішення питання про застосування в даній справі позовної давності, оскільки оригінальний (референтний) лікарський засіб, на реєстраційне досьє якого міг би послатися позивач при реєстрації генеричного лікарського засобу, був зареєстрований 14.12.2015, а позовна заява подана 14.12.2018.

Посилання відповідача-2 та третьої особи на те, що доводи позивача про дату реєстрації оригінального (референтного) лікарського засобу заявлені лише під час розгляду справи по суті і є зміною підстав позову, суд відхиляє, оскільки такі доводи були заявлені в поданому 22.01.2020 відзиві на пояснення третьої особи, і не є зміною підстав позову.

За приписами ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право або інтерес особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини суд дійшов висновку, що перебіг строку позовної давності почався з 29.12.2015, а позивач звернувся до суду в межах трирічного строку позовної давності, подавши позов 14.12.2018.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строки позовної давності щодо заявлених у даному позові вимог, порушений інтерес позивача підлягає захисту та наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача-2, як на особу з вини якої виник спір.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 104, 129, 214, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Компанії Синтон Б.В. (Synthon B.V.) задовольнити повністю.

2. Визнати патент України № 103699 на винахід "Терапія глатирамеру ацетатом з низькою частотою" недійсним повністю.

3. Зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (01008, м. Київ, вул. М. Грушевського, 12/2; ) внести зміни до Державного реєстру патентів на винаходи стосовно визнання недійсним повністю патенту України № 103699 на винахід "Терапія глатирамеру ацетатом з низькою частотою" та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

4. Стягнути з Компанії Єда Рісерч енд Девелопмент Ко. ЛТД (а/с 95, Реховот, Ізраїль,76100, код 510201890) на користь Компанії Синтон Б.В. (Synthon B.V.) (Мікровег 22, 6545 СМ Неймеген, а.я. 7071, 6503 Дж. Н. Неймеген, Нідерланди) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 524, 00 грн.

5. Після набрання рішенням суду законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Зазначені строки обчислюються з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення буде складено та підписано 25.06.2020 року.

Суддя Ю.О.Підченко