23 червня 2020 року Справа № 913/76/20
м. Харків Провадження № 3/913/76/20
Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., за участю секретаря судового засідання Селіверстової Н.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Армбудсервіс", м. Київ
до Адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Сєвєродонецьк Луганської області
про скасування рішення
в присутності представників учасників справи:
від позивача - представник не прибув;
від відповідача - Литвин А.Д. - провідний спеціаліст Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, довіреність від 26.12.2019 № 7.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Армбудсервіс" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування рішення адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.11.2019 № 34-р/к у справі № 52 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу".
Позовна вимога обґрунтована тим, що на адресу товариства, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідачем рекомендованою кореспонденцією з повідомленням була направлена вимога від 08.08.2019 № 01-45/969 про надання інформації. Зазначена вимога не була одержана позивачем та повернулась до відділення. Позивач зазначає, що відповідно до ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Тому можна припустити, що інформація з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України є місцезнаходженням позивача "де-юре", то надсилання на цю адресу поштової кореспонденції не можна вважати доказами належного повідомлення. Оскільки позивач не був обізнаний про необхідність надання інформації за вимогою територіального відділення, тому рішення адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.11.2019 № 34-р/к не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.
Одночасно з вимогою про скасування рішення позивачем заявлено вимоги:
- про поновлення строку на оскарження рішення адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.11.2019 № 34-р/к у справі № 52 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу";
- про витребування від відповідача доказів в підтвердження здійснення відповідних дій, що описані та покладені в обґрунтування винесення рішення у справі № 52.
Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.02.2020 позовну заяву передано на розгляд судді Секірському А.В.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 10.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/76/20, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, повідомлено учасників справи про призначення справи до розгляду в підготовчому засіданні на 03.03.2020.
Крім того, в ухвалі зазначено, що вимоги позивача про поновлення строку на оскарження рішення та витребування доказів не є матеріально-правовими вимогами позивача до відповідача щодо захисту порушеного права та законного інтересу, тому суд їх розцінив як клопотання та зазначив наступне.
Клопотання позивача про поновлення строку на оскарження рішення адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України буде вирішено під час розгляду справи по суті.
У задоволенні клопотання про витребування у відповідача доказів відмовлено, оскільки позивачем не надано суду доказів неможливості самостійного надання доказів.
17.02.2020 від Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшов відзив на позовну заяву від 14.02.2020 № 01-68/271, в якому останній проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на пропуск Товариством з обмеженою відповідальністю "Армбудсервіс" строку на оскарження рішення Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, який є присічним та не підлягає відновленню незалежно від причин його пропуску.
Представником позивача - адвокатом Яременко В.Д., який діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Армбудсервіс" на підставі довіреності від 12.01.2020 № б/н, до початку судового засідання через канцелярію суду подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи, у зв`язку з неотриманням копії відзиву та доданих до нього документів.
У судове засідання 03.03.2020 прибули представники учасників справи.
Ухвалою суду від 03.03.2020 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи в підготовчому провадженні на 24.03.2020.
24.03.2020 до початку розгляду справи від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Армбудсервіс" адвоката Яременка В.Д. надійшло клопотання, в якому останній посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, якою з 12.03.2020 до 03.04.2020 на усій території України установлено карантин та заборонено, зокрема, з 12 год. 00 хв. 18.03.2020 до 03.04.2020 перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому), просить продовжити строк проведення підготовчого провадження для належної підготовки справи для розгляду по суті.
Відповідач правом на участь у судовому засіданні 24.03.2020 не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно 10.03.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Ухвалою суду від 24.03.2020 за клопотанням позивача продовжено підготовче провадження на 30 днів включно до 12.05.2020, повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи в підготовчому провадженні на 05.05.2020.
Вказаною ухвалою сторонам запропоновано у строк до 20.04.2020 надати відповідь на відзив (позивачу) та заперечення на відповідь на відзив (відповідачу).
Відповідач правом на участь у судовому засіданні 05.05.2020 не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно 30.03.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Ухвалою суду від 05.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.05.2020.
25.05.2020 від представника позивача надійшло клопотання від 21.05.2020 № б/н, в якому останній посилаючись на запроваджений карантин на усій території України просив відкласти розгляд справи по суті для надання можливості позивачу забезпечити участь представника в судовому засіданні.
У судове засідання 26.05.2020 прибув представник відповідача.
Ухвалою суду від 26.05.2020 повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи по суті на 23.06.2020.
У судове засідання прибув представник відповідача.
Клопотань щодо відкладення розгляду справи від позивача не надходило.
Згідно ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.
За приписами ч. 2 ст. 195 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
За змістом ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.
Приймаючи до уваги належне повідомлення позивача про розгляд даної справи, а також приймаючи до уваги, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Вказана вимога не отримана відповідачем і повернулась до територіального відділення.
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Армбудсервіс" мало у строк до 23.09.2019 надати до територіального відділення Антимонопольного комітету України інформацію, передбачену вимогою.
У зв`язку з неотриманням відділенням у визначені вимогою строки витребуваної інформації розпорядженням адміністративної колегії територіального відділення від 02.10.2019 № 55-рп/к розпочато розгляд справи № 52 за ознаками вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Армбудсервіс" порушення, передбаченого п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню у встановлені головою строки.
За результатами розгляду справи № 52 адміністративною колегією Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення від 12.11.2019 № 34-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким вирішено:
- визнати, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Армбудсервіс" (ідентифікаційний код юридичної особи 38619967) своїми діями, які полягають у неподанні інформації на вимогу від 08.08.2019 № 01-45/969, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що кваліфікується за п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлений його головою строк;
- за вчинене порушення накласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Армбудсервіс" (ідентифікаційний код юридичної особи 38619967) штраф в розмірі 34 000 грн. 00 коп.
Штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.
Поінформовано, що відповідно до ч. 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України документи, що підтверджують сплату штрафу.
Роз`яснено, що рішення може бути оскаржене до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення (аркуші справи 46-48).
Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.
Позивач 24.01.2020 звернувся до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Антимонопольного комітету України в особі адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.11.2019 № 34-р/к у справі № 52 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу".
Ухвалою суду від 29.01.2020 у справі № 913/53/2020 вказану позовну заяву повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Армбудсервіс" на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України.
Позивач 03.02.2020 вдруге звернувся до суду з позовною заявою про скасування рішення адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.11.2019 № 34-р/к у справі № 52 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу".
Ухвалою від 10.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/76/2020.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 3 Закону України від 26.11.1993 № 3659-XII "Про Антимонопольний комітету України" (далі за текстом - Закон № 3659) основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.
Частиною 2 ст. 12 Закону № 3659 передбачено, що повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону № 3659 у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України уповноважено, зокрема, вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.
Аналогічні повноваження закріплено і в Положенні про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженому розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 № 32-р та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 30.03.2001 за № 291/5482. Так, ч. 1 п. 3 між іншим передбачено, що відділення Антимонопольного комітету України має повноваження вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.
Статтею 22 Закону № 3659 визначено, зокрема, що:
- розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом;
- невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.
В силу ст. 22-1 Закону № 3659 суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання.
Отже, розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України щодо подання суб`єктами господарювання документів, інформації тощо, необхідних для виконання цими органами завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, є обов`язковими для виконання у визначені ними строки.
Таким чином, зважаючи на положення зазначених норм чинного законодавства, територіальне відділення Антимонопольний комітет України у межах наданих йому повноважень мало право витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Армбудсервіс" інформацію, необхідну для виконання покладених на нього завдань, а позивач, у свою чергу, зобов`язаний був надати таку інформацію у встановлені строки.
Однак вказана вимога не була отримана позивачем та повернулась до відділення не врученою.
У зв`язку з неотриманням відповідачем у визначені вимогою від 08.08.2019 № 01-45/696 строки витребуваної інформації розпорядженням адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 02.10.2019 № 55-рп/к було розпочато розгляд справи № 52 за ознаками вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Армбудсервіс" порушення, передбаченого п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлений головою територіального відділення строк.
Порядок розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції визначений Правилами розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженими розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90/299 (далі за текстом - Правила розгляду справ).
Отже, виходячи з наведених законодавчих приписів, вимога від 08.08.2019 № 01-45/969 вважається врученою Товариству з обмеженою відповідальністю "Армбудсервіс" 02.09.2019, а відтак з 03.09.2019 почався відлік часу для надання витребуваної територіальним відділенням Антимонопольного комітету України інформації.
У встановлені територіальним відділенням Антимонопольного комітету України строки витребувана останнім інформація позивачем надана не була, що і стало підставою для прийняття розпорядження про початок розгляду справи № 52, а в подальшому - для прийняття оспорюваного рішення.
Частиною 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі за текстом - Закон № 2210) передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" у застосуванні припису частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також частини другої статті 47 цього Закону господарським судам слід враховувати, що за цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. Аналогічним чином вирішується й питання щодо строків оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, прийнятих у справах про недобросовісну конкуренцію. Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.
Отже, до обчислень початку та кінця строку для оскарження рішень антимонопольного комітету не можуть бути застосовані відповідні положення Господарського процесуального кодексу України та Цивільного кодексу України, оскільки строк оскарження визначається спеціальною нормою, а саме ст. 60 Закону № 2210 та є присічним.
За таких обставин, пропуск встановленого ч. 1 ст. 60 № 2210 двомісячного присічного строку є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові про визнання рішення Антимонопольного комітету України та його органів недійсним безвідносно до інших обставин справи; закінчення присічного строку незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсними рішень органу Антимонопольного комітету України.
Відповідні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 922/4646/16, від 14.08.2018 у справі № 922/4374/17, від 08.07.2019 у справі № 915/756/18.
Судом враховується, що згідно положень ст. 62 Закону № 2210 перебіг строку, який обчислюється роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок, що також відповідає положенням ст.ст. 253-254 ЦК України.
Враховуючи, що позивач 27.11.2019 отримав рішення від 12.11.2019 № 34-р/к, то у відповідності до ст. 60 Закону № 2210 мав право оскаржити рішення територіального відділення Антимонопольного комітету України в строк з 28.11.2019 по 28.01.2020 включно.
Таким чином двомісячний строк на оскарження рішення закінчився 28.01.2020 (четвер).
Проте, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Армбудсервіс" про скасування рішення адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.11.2019 № 34-р/к у справі № 52 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу" направлена до суду 03.02.2020, про що свідчать дані з поштового конверту, в якому були направлені позовні матеріали, тобто з пропуском двомісячного строку, який визначений ст. 60 Закону № 2210, для оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України.
Перевіривши обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позивачем було допущено прострочення двомісячного строку, встановленого ст. 60 Закону № 2210, для оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України, а тому суд погоджується з аргументами, наведеними відповідачем у відзиві щодо пропуску позивачем двомісячного строку.
Як вже зазначалось вище, за приписами ст. 60 Закону № 2210, передбачений нею строк оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено, незалежно від причин його пропуску. Відповідно пропуск такого строку є підставою для відмови в позові.
Враховуючи, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Армбудсервіс" порушено визначений законом строк на оскарження рішення, який є присічним і відновленню не підлягає незалежно від причин його пропуску, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про поновлення строку на оскарження рішення адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.11.2019 № 34-р/к у справі № 52 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу" та позовні вимоги про скасування рішення адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.11.2019 № 34-р/к у справі № 52 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу" задоволенню не підлягають.
Крім того, за приписами Закону № 3656 рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України приймається від імені територіального відділення. Адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України. Проте юридичними особами є Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення.
Таким чином, адміністративна колегія Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України є неналежним відповідачем у справі.
Доводи, позивача стосовно того, що докази надіслання поштової кореспонденції на адресу місцезнаходження, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не можуть вважатися належним повідомленням є необґрунтованими.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.
Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи.
Відомості про офіційну адресу місцезнаходження юридичної особи, зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", є достовірними.
В силу наведених положень Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" позивач несе відповідальність за всі можливі наслідки неподання відомостей стосовно зміни свого місцезнаходження та отримання поштової кореспонденції за своєю адресою.
Таким чином, територіальне відділення Антимонопольного комітету України вжило усіх заходів для повідомлення позивача про необхідність надання йому інформації, направляючи рекомендованою кореспонденцією вимогу від 08.08.2019 № 014-45/969 за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Армбудсервіс", зазначеним ним у Єдиному державному реєстрі, і, не отримавши доказів її вручення позивачеві, діяло відповідно до вимог чинного законодавства шляхом оприлюднення відповідної інформації на офіційному веб-сайті відповідача та в газеті "Урядовий кур`єр".
Крім того, органи Антимонопольного комітету не зобов`язані надсилати свої письмові вимоги та прийняті рішення за всіма відомими їм адресами суб`єктів, від яких вимагається інформація або дії яких визнані порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання позову в сумі 2 102 грн. 00 коп. покладається на позивача.
У судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд
1.У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Армбудсервіс" до Адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування рішення адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.11.2019 № 34-р/к у справі № 52 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу" відмовити.
2.Судові витрати покласти на позивача.
3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України, та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

4.Повний текст рішення складено і підписано - 30.06.2020.

Суддя А.В. Секірський