ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2020 р. м. Київ Справа № 911/287/19

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., за участю секретаря судового засідання Ступаченко С.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях Агро» (65104, місто Одеса, проспект Академіка Глушка, будинок 29, кабінет 201, код 39348569)

до

товариства з обмеженою відповідальністю «Фортрент» (08140, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Білогородка, вулиця Богатирська, будинок 2-А, код 32664239)

третя особа

приватне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод» (87504, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Ілліча, будинок 54, блок 4, код 00191193)

про зобов`язання повернути майно

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

На розгляді Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/287/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях» (далі по тексту - ТОВ «Зелений шлях»/позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Фортрент» (далі по тексту - ТОВ «Фортрент»/відповідач) про зобов`язання повернути майно.

Позовні вимоги із посиланням, зокрема, на положення статей 525, 526, 530, 785 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України обґрунтовані тим, що згідно із судовими рішеннями у справі № 911/3029/17 встановлено факт припинення укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди майна від 20.03.2014 № 06/0214 з 31.12.2015. А тому ТОВ «Зелений шлях» 26.09.2018 звернулося до ТОВ «Фортрент» із вимогами підготувати майно до передачі, сповістити про місце, дату та умови передачі майна і передати майно позивачеві. Водночас ТОВ «Фортрент» повідомило, що не має стосунку ні до майна, ні до місця його перебування, а вимога ТОВ «Зелений шлях» про повернення майна є необґрунтованою, Вказані обставини стали приводом для позивача звернутися до суду із розглядуваним позовом за захистом свого порушеного права.

У запереченнях на позовну заяву ТОВ «Фортрент», вказувало на те, що за умовами укладеного між сторонами договору орендодавець має по закінченню строку дії договору протягом десяти днів прийняти майно від орендаря, однак ТОВ «Зелений шлях» (орендодавець) свого обов`язку щодо прийняття майна не виконало. Факт недоведення орендодавцем виконання ним передбачених у договорі зобов`язань із забезпечення прибуття транспорту і техніки до місця оренди для повернення майна встановлено судами під час розгляду справи № 911/3029/17.

Отже, ТОВ «Фортрент» зазначає, що за договором відповідач зобов`язаний був забезпечити перебування майна у місці повернення та на вимогу орендодавця забезпечити безперешкодний в`їзд до місця оренди до 31.12.2015 плюс 10 днів. Зі спливом цього часу ТОВ «Фортрент» не є користувачем майна, переданого за договором.

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.05.2019 у справі № 911/287/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2019, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 911/287/19 касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях» задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 і рішення Господарського суду Київської області від 01.07.2019 у справі № 911/287/19 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Скасовуючи судові акти першої та апеляційної інстанції, Верховний Суд вказав, що суди попередніх інстанцій, розглядаючи цю справу, обмежилися посиланням на невиконання орендодавцем (ТОВ «Зелений шлях») зобов`язань щодо повідомлення орендаря та направлення транспорту і техніки, зазначили про встановлення таких обставин під час розгляду справи № 911/3029/17 та залишили поза увагою як законодавчо визначений, так і передбачений умовами договору обов`язок орендаря (ТОВ «Фортрент») повернути майно після закінчення строку оренди (строку дії договору, які збігаються).

Верховний Суд у своїй постанові також вказує на та, що суди попередніх інстанцій не навели правового обґрунтування висновку про відмову у задоволенні вимог про повернення майна, заявлених згідно зі статтею 785 Цивільного кодексу України, з підстав нездійснення орендодавцем дій протягом установленого десятиденного строку після закінчення строку оренди, спрямованих на прийняття майна від орендаря, залишили поза увагою визначений законом та умовами договору обов`язок орендаря повернути таке майно після закінчення строку оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2020 справа № 911/287/19 передана на розгляд судді Колесника Р.М.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.03.2020 у справі № 911/287/19 прийнято до провадження суддею Колесником Р.М., проведення підготовчого засідання призначено на 01.04.2020. Вказаною ухвалою сторонам та третій особі запропоновано подати до суду письмові пояснення по суті спору з врахуванням постанови Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 911/287/19. Проте жоден з учасників справи відповідних пояснень суду не надав.

В зв`язку із запровадженням з 12 березня до 24 квітня 2020 року на всій території України карантину, судове засідання, яке було призначене на 01.04.2020 не відбулось, про що учасників справи повідомлено ухвалою суду від 02.04.2020. Цією ж ухвалою підготовче засідання призначено на 22.04.2020.

Ухвалою суду від 22.04.2020 підготовче засідання відкладено на 13.05.2020.

Ухвалою суду від 13.05.2020 підготовче провадження у справі № 911/287/19 закрито та призначено розгляд справи по суті на 10.06.2020.

01.06.2020 на адресу суду від позивача надійшло клопотання від 27.05.2020, в якому останній, посилаючись на ст. 52 Господарського процесуального кодексу України просить суд здійснити заміну позивача у справі з товариства з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях» на товариство з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях Агро».

Розглянувши в судовому засіданні клопотання позивача щодо заміни позивача у справі на ТОВ «Зелений шлях Агро», суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи зі складу спірного матеріального правовідношення. Отже, процесуальне правонаступництво випливає із юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права.

Частиною 1 статті 104 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади (ч. 1 ст. 106 Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

Отже, з наведених норм вбачається, що сама лише зміна найменування (типу) юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи.

Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та не передбачає підстав для процесуального правонаступництва в порядку ст. 52 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наразі найменуванням позивача у справі є товариство з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях Агро».

В даному випадку, код юридичної особи не змінився, отже заміна позивача не відбулася, а було лише змінено назву товариства з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях» на товариство з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях Агро», що не потребує вчинення господарським судом процесуальної дії, зазначеної в ч. 1 ст. 52 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене вище, суд бере до уваги зміну назви позивача та відмовляє в задоволенні клопотання про заміну позивача у справі його процесуальним правонаступником.

В судове засідання 10.06.2020 представники позивача, відповідача та третьої особи не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, що підтверджується долученими до матеріалів справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з відмітками про їх отримання. Поряд із тим, ухвалою суду від 13.05.2020 явка представників учасників справи обов`язковою не визнавалась, а брати участь у судових засіданнях є правом учасників справи, що встановлено ст. 42 Господарського процесуального кодексу України.

Жодних клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи, про бажання приймати участь у судових засіданнях та про наявність обставин, що об`єктивно перешкоджають реалізації права на участь у судових засіданнях на адресу суду не надходило.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.03.2014 між ТОВ «Зелений шлях» (орендодавець) і ТОВ «Фортрент» (орендар) укладено договір оренди майна № 06/0214, за умовами якого:

- орендодавець надає орендареві у тимчасове володіння та користування майно, а орендар зобов`язується сплачувати орендну плату, а по закінченню строку дії договору повернути майно. Майном, що є предмет цього договору (об`єкт оренди), є 5 (п`ять) 40 футових контейнерів стандарту ISO (пункти 1.1., 1.2.);

- орендодавець зобов`язаний по закінчені строку оренди згідно п. 5.1. протягом 10 денного строку прийняти майно від орендаря, якщо останній не заявив про своє бажання продовжити строк оренди або викупити майно (пункт 4.1.5.);

- орендар зобов`язаний забезпечувати схоронність переданого майна (підпункт 4.2.3.);

- орендар зобов`язаний після закінчення строку оренди повернути майно орендодавцю у справному стані із видаленими маркуваннями, логотипами та/або назвою компанії орендаря, якщо такі здійснювалися (підпункт 4.2.7.);

- строк оренди становить 6 місяців. Місцем оренди визначено: місто Єнакієво, Єнакієвський металургійний завод (пункти 5.1., 5.2);

- майно підлягає передачі від орендаря до орендодавця після закінчення строку оренди із обов`язковим складанням актів прийому-передачі (пункт 5.5.);

- орендар зобов`язується забезпечити безперешкодний в`їзд транспорту та вантажної техніки орендодавця на територію до місця оренди, а також завантаження і відвантаження майна по закінченню строку оренди протягом чотирьох годин після прибуття транспорту та техніки орендодавця до місця оренди (пункт 5.6);

- строк дії договору визначається строком оренди згідно з пунктом 5.1 (пункт 7.1).

Згідно долученого до матеріалів справи акту приймання-передачі контейнерів від 23.04.2014 ТОВ «Зелений шлях», на виконання умов договору оренди № 06/0214, передав, а ТОВ «Фортррент» прийняло в оренду 5-ть 40 футових рефрижераторних контейнерів - №№ FRLU 8601974; PRGU 5373713; UDSU 4002590; UDSU 4000793; UDSU 4004042.

Укладений договір за своїм змістом є договором найму (оренди) та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Угодою від 15.08.2014 про заміну сторони у договорі, сторони погодили наступне: у договорі оренди майна від 20.03.2014 № 06/0214 у зв`язку з перейменуванням замінити назву товариство з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях» на товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Зелений шлях».

Пунктами 2 та 3 даної угоди сторони погодили замінити сторону договору орендодавця - товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Зелений шлях» код 36501411 на товариство з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях» код 39348569. З моменту укладення угоди всі права орендодавця за договором, в тому числі права вимоги боргу станом на момент укладення даної угоди переходить до товариства з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях» код 39348569.

Судом встановлено, що ТОВ «Зелений шлях» вже зверталося до Господарського суду Київської області із вимогою про вилучення майна та стягнення грошових коштів.

Так, згідно з постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2018, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 11.09.2018, у справі № 911/3029/17 рішення Господарського суду Київської області від 15.03.2018 у частині задоволення позовних вимог ТОВ «Зелений шлях» про вилучення майна скасовано. Відмовлено у задоволенні позову повністю.

Під час розгляду справи № 911/3029/17 судами апеляційної та касаційної інстанцій встановлено, що згідно з додатковою угодою від 18.10.2014 б/н до договору сторони передбачили строк оренди до 31.12.2015 та визначили, що цей строк може бути продовжений за згодою сторін, а орендар має заявити про своє бажання продовжити строк оренди за 10 днів до закінчення цього строку.

Суди під час розгляду справи № 911/3029/17 встановили, що ТОВ «Фортрент» у визначений договором строк (у редакції додаткової угоди), тобто за 10 днів до закінчення строку оренди, не заявило про своє бажання продовжити строк оренди.

Зважаючи на зміст пунктів 5.1 та 7.1 договору, з огляду на відсутність волевиявлення орендаря на продовження строку оренди, а також беручи до уваги письмове повідомлення орендарем орендодавця про відмову продовжувати договір оренди, суди у справі № 911/3029/17 дійшли висновку, що строк оренди та дія договору оренди припинилися за закінченням строку, на який було укладено зазначений договір, а саме 31.12.2015.

Крім того, судами у справі № 911/3029/17 встановлено, що ТОВ «Фортрент» 25.01.2016 у листі № 14 повідомило про відсутність необхідності продовжувати дію договору і запропонувало направити транспорт і техніку до місця оренди майна для здійснення процедури його повернення.

17.02.2016 ТОВ «Зелений шлях» направило орендареві телеграму, в якій повідомило про направлення техніки для вивезення контейнерів 18.02.2016 о 17 год. 00 хв.

Однак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «Зелений шлях» про вилучення майна, під час розгляду справи № 911/3029/17 суди виходили із відсутності доказів на підтвердження направлення орендодавцем (ТОВ «Зелений шлях») і прибуття транспорту і техніки до місця оренди для прийняття майна із орендного користування протягом 10 днів після закінчення строку дії оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, судові рішення у справі № 911/3029/17 мають преюдиціальне значення, а встановлені ними факти повторного доведення не потребують.

З матеріалів справи вбачається, що 29.09.2018 ТОВ «Зелений шлях» звернулося до ТОВ «Фортрент» із вимогою від 26.09.2018, в якій орендодавець вказував на те, що після закінчення договору оренди орендоване майно перебуває надалі у володінні орендаря, а тому ТОВ «Зелений шлях» просив ТОВ «Фортрент»: підготувати орендоване майно до передачі орендодавцю; сповістити про місце, дату та умови передачі майна та передати майно.

20.12.2018 ТОВ «Зелений шлях» повторно звернувся до ТОВ «Фортрент» із вимогою аналогічного змісту від 13.12.2018 щодо передачі ТОВ «Зелений шлях» орендованого майна.

Факт направлення вказаних вимог на належну адресу відповідача, яка відповідає адресі місцезнаходження Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та яка вказана в договорі в розділі договору «Реквізити сторін», підтверджується описами вкладення у цінний лист від 29.09.2018 та від 20.12.2019 за номерами поштового відправлення 342 та 827 відповідно.

Згідно відомостей, які містяться на офіційному сайті АТ «Укрпошта» (http://ukrposhta.ua), поштові відправлення за №№ 342, 827 були отримані відповідачем 10.10.2018 та 04.01.2019 відповідно.

15.01.2019 ТОВ «Зелений шлях» звернулося до ТОВ «Фортрент» із вимогою від 15.01.2019, в якій зазначило, що: власником контейнерів є ТОВ «Зелений шлях»; 17.01.2018 буде повторно забезпечено подачу машин на адресу оренди м. Єнакієво, Єнакієвський металургійний завод. Перевізник ФОП Ожгіхін Олександр Олександрович, автомобіль з причпом НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , та просив: ТОВ «Фортрент» забезпечити заїзд і роботу транспорту ТОВ «Зелений шлях» на місці оренди; підготувати та передати ТОВ «Зелений шлях» орендоване майно.

У відповідь на вказану вимогу ТОВ «Фортрент» надіслало ТОВ «Зелений шлях» лист від 16.01.2019 № 06, в якому зазначив, що після закінчення строку дії договору та після закінчення 10-денного строку на повернення обладнання, передбаченого договором, ТОВ «Фортрент» не є користувачем обладнання ТОВ «Зелений шлях» та в погоджені договором строки вжив усіх заходів, для повернення обладнання. Після спливу терміну дії договору контейнери залишились не у володінні ТОВ «Фортрент», а в місці повернення обладнання.

З огляду на усі обставини справи, ТОВ «Фортрент», зазначило, що ним не було порушено жодних прав ТОВ «Зелений шлях», та умов договору. Також, вказало на те, що строк оренди та дія договору оренди майна від 20.03.2014 № 06/2014 припинились у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, та в строк, погоджений сторонами в самому договорі оренди - 31.12.2015.

В зв`язку з чим, ТОВ «Фортрент» повідомило: що місце, дата та умови передачі контейнерів, вказаних у вимозі, обов`язки ТОВ «Фортрент» щодо забезпечення організації в`їзду в погоджені строки тощо попередньо погоджувались сторонами в договорі оренди від 20.03.2014 № 06/2014, строк дії якого закінчився. ТОВ «Фортрент» не має ані прав, ані обов`язку забезпечувати заїзд та роботу транспорту ТОВ «Зелений шлях» в місце, де перебуває обладнання ТОВ «Зелений шлях», а, отже, така вимога є безпідставною; з урахуванням того, що ТОВ «Фортрент», до якого звернута вимога про підготовку та передачу контейнерів, не має жодного відношення ні до місця, де такі контейнери перебувають, ні до контейнерів, а тому така вимога є незаконною.

Позивач стверджує, що відповідач в порушення умов договору та приписів ст. 785 Цивільного кодексу України, належне позивачу майно не повернув, що стало підставою для звернення позивача до суду із розглядуваним позовом та пред`явлення вимоги про встановлення у примусовому порядку обов`язку відповідача повернути позивачу орендоване майно.

Надаючи належну юридичну оцінку доводам сторін, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

У частинах 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Кодексу).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

У відповідності до ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 Кодексу).

Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Тобто, вказана норма та умови укладеного між сторонами договору зумовлюють обов`язок орендаря після закінчення строку дії договору негайно повернути орендодавцеві орендоване майно. У випадку, якщо орендар не повернув орендодавцеві орендоване майно після закінчення строку дії договору оренди, на який його було укладено, це є порушенням зобов`язання орендаря з повернення об`єкта оренди орендодавцеві та, відповідно, свідчить про порушення прав орендодавця.

Як вже встановлено судом, умовами договору сторони встановили, що орендар після закінчення строку оренди зобов`язаний повернути майно орендодавцю у справному стані із видаленими маркуваннями, логотипами та/або назвою компанії орендаря, якщо такі здійснювалися.

При цьому, судовими рішеннями у справі № 911/3029/17 встановлено, що дія договору оренди припинилися за закінченням строку, на який його було укладено 31.12.2015.

А тому, в силу приписів ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України та умов укладеного між сторонами договору, ТОВ «Фортрент» зобов`язане повернути ТОВ «Зелений шлях» орендоване майно, оскільки договір припинив свою дію, внаслідок чого орендар втратив право користування об`єктом оренди.

Доказів того, що ТОВ «Фортрент» після закінчення договору оренди повернуло на користь ТОВ «Зелений шлях» орендоване майно матеріали справи не містять.

Враховуючи той факт, що в матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем позивачу орендованого майна за договором від 20.03.2014 № 06/0214 - 5-ть 40 футових контейнерів: №№ FRLU 8601974; PRGU 5373713; UDSU 4002590; UDSU 4000793; UDSU 4004042, суд дійшов висновку про підставність вимоги позивача про зобов`язання відповідача повернути позивачу орендоване ТОВ «Фортрент» майно, матеріалами справи підтверджується та належить до задоволення.

Основні аргументи відповідача викладені у запереченнях на позов зводяться до того, що орендодавець мав самостійно вивезти належне йому майно з місця оренди після припинення дії договору, проте останній не вжив заходів щодо такого самостійного вивезення.

Однак, такі доводи відповідача суперечать умовам договору та нормам чинного законодавства, оскільки припинення дії договору породжує у орендаря обов`язок повернути орендоване ним майно за актом приймання-передачі та вжити всіх заходів щодо повернення такого майна. При цьому право власника (орендодавця) вимагати повернення орендованого майна зберігається до моменту фактичного повернення майна та не ставиться у залежність від того чи продовжує в подальшому орендар користуватися таким майном чи ні, а також не пов`язується із встановленим у договорі способом повернення майна.

Відповідно до приписів статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача у повному обсязі, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій. У зв`язку із чим з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 2139,38 гривень за подання позовної заяви, та 2881,50 гривень за подання апеляційної скарги та 3850,00 гривень за подання касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях Агро» задовольнити повністю.

Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Фортрент» (08140, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Білогородка, вулиця Богатирська, будинок 2-А, код 32664239) передати товариству з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях Агро» (65104, місто Одеса, проспект Академіка Глушка, будинок 29, кабінет 201, код 39348569) 40 футові контейнери №№ FRLU 8601974, PRGU 5373713, UDSU 4002590, UDSU 4000793, UDSU 4004042.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фортрент» (08140, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Білогородка, вулиця Богатирська, будинок 2-А, код 32664239) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Зелений шлях Агро» (65104, місто Одеса, проспект Академіка Глушка, будинок 29, кабінет 201, код 39348569) 2139,38 гривень судового збору за подання позовної заяви, 2881,50 гривень за подання апеляційної скарги та 3850,00 гривень за подання касаційної скарги.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» та пункту 4 Розділу Х «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 25.06.2020.

Суддя Р.М. Колесник