УХВАЛА

24 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/774/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Стратієнко Л.В., Ткач І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Півень А.Л.;

представника третьої особи Музичук Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик"

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя Смирнова Ю.М.)

від 14.08.2019

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Пономаренко Є.Ю., судді - Смірнова Л.Г., Ткаченко Б.О.)

від 15.01.2020

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик"

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Олинад",

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Інвест Буд",

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнесспектр",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання недійсними договорів та стягнення 885 000,00 грн та,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

1.1. У лютому 2019 ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Олинад", ТОВ "Сіті Інвест Буд" та ТОВ "Бізнесспектр", в якому просило суд:

1) визнати недійсним договір про надання фінансової допомоги №04/04-16 від 04.04.2016, укладений між ТОВ "Стейд-Інвест" та ТОВ "Сіті Інвест Буд";

2) визнати недійсним договір про надання фінансової допомоги №б/н від 04.04.2016, укладений між ТОВ "Бізнесспектр" та ТОВ "Стейд-Інвест";

3) стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" частину суми майнової шкоди в розмірі 885 000,00 грн.

1.2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що частина зобов`язань за кредитним договором № 57-47/1-13 від 27.12.2013 - в сумі 3 997 000,00 грн була виконана ТОВ "Стейд-Інвест" за рахунок надходження фінансової допомоги від ТОВ "Сіті Інвест Буд" та ТОВ "Бізнесспектр" і, при цьому, відповідні перерахування здійснювались в межах банку, а нових (інших) коштів на користь відповідача-1 у відповідних обсягах через коррахунок, касу банку або в інший спосіб для погашення кредиту не надходило.

1.3. Позивач вважає, що відповідачі 2, 3 уклали договори фінансової допомоги з відповідачем -1з метою отримання грошових коштів, розміщених на їх рахунках, поза чергою, визначеною Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що призвело до зменшення ліквідаційної маси банку та порушення прав вкладників і кредиторів банку 1-6 черги. Тому договори фінансової допомоги, які є фіктивними та такими, що не відповідають інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, слід визнати недійсними відповідно до статей 228, 234 Цивільного кодексу України.

1.4. Оскільки укладення цих договорів призвело до того, що кошти, направлені на сплату заборгованості за кредитом, не можуть бути використані для задоволення вимог інших кредиторів, і банк втратив майнові права кредитора на повернення заборгованості у відповідній сумі по кредитному договору, забезпеченому високоліквідним майном (серед іншого - іпотекою), позивач просить стягнути солідарно з відповідачів відповідно до статей 22, 216 Цивільного кодексу України частину суми завданих збитків у розмірі 3997000,00 грн.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 у справі № 910/774/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.

2.2. Суд першої інстанції встановив, що 04.04.2016 дійсно ТОВ "Стейд-Інвест" здійснювалося часткове повернення кредитних коштів за кредитним договором № 57-47/1-13 від 27.12.2013, зокрема у сумі 1 774 000,00 грн та 2 250 000,00 грн, і перерахування цих коштів здійснено з рахунку № НОМЕР_4 (який, з огляду на положення п.п. 2.3.1 та п. 11.2 кредитного договору, є поточним рахунком позичальника, відкритим в ПАТ "КБ "Хрещатик"), проте відмовив у задоволенні позову з підстав недоведеності та відсутності у матеріалах справи таких доказів: 1) договорів про надання фінансової допомоги, які оспорюються позивачем в судовому порядку; 2) виписок по рахунках № НОМЕР_2 і № НОМЕР_3 (з яких, за твердженням позивача, надійшли кошти позичальнику) та № НОМЕР_4 (на який, за твердженням позивача, надійшли кошти), а також платіжних доручень або інших документів, якими б підтверджувалося перерахування коштів з рахунків ТОВ "Сіті Інвест Буд" та ТОВ "Бізнесспектр" на рахунок ТОВ "Стейд-Інвест".

2.3. Окрім того, суд першої інстанції зауважив, що позивач, зазначаючи, що дії відповідачів призвели до виведення майна з-під обтяження, не надав доказів укладення відповідних іпотечних договорів та вчиненні дій по виведенню з-під обтяження майна, переданого в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.

2.4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 у справі № 910/774/19 було залишено без змін.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу. Підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

3.1. 13.02.2020 ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу (підписана адвокатом Білозерською А.Л.) на рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2020 у справі № 910/774/19 до суду касаційної інстанції, в якій просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.

3.2. Ухвалою Верховного Суду від 12.03.2020 касаційну скаргу ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" залишено без руху відповідно до статті 174, частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України з огляду на те, що скаржник не зазначив підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстави (підстав).

3.3. 27.03.2020 ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" на виконання ухвали надіслало клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, у якому зазначило, що підставою касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування норм матеріального права, а саме - статей 38, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", частини 2 статті 215, статті 216, частини 1 статті 236 Цивільного кодексу України, неврахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19.12.2018 у справі № 910/21976/16, щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах.

3.4. Ухвалою Верховного Суду від 12.03.2020 було відкрито касаційне провадження у справі № 910/774/19 за касаційною скаргою ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2020 на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3.5. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить скаргу задовольнити, скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю, що частина зобов`язання в сумі 4024000,00 грн була виконана позичальником за рахунок надходження фінансової допомоги від ТОВ "сіті Інвест Бут" та ТОВ "Бізнесспектр", реальних коштів на рахунки банку в рахунок частково погашення кредитного зобов`язання не надходило, відображення коштів на рахунку банку відбулось шляхом коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов`язань. В обґрунтування аргументів, викладених у відзиві на касаційну скаргу, Фонд повністю та дослівно цитує мотивувальну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2018 у справі №826/20187/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мередіан Інвест" до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" Костенка Ігоря Івановича за участю третіх осіб - товариства з обмеженою відповідальністю "Експоран Стрім", приватного акціонерне товариство "Агрофірма "Троянда", товариства з обмеженою відповідальністю "Центр-Інвестресурс", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, а також цитує положення статей 215, 216, 228, 236 Цивільного кодексу України.

Позиція Верховного Суду

4.1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частини 1 та 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України).

4.2. Як вже зазначалось, касаційне провадження у справі відкрито відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

4.3. Отже, відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

4.4. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

4.5. Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2018 № 910/17999/16 (пункт 32), постанова від 25.04.2018 № 925/3/7 (пункт 38), постанова від 25.04.2018 № 910/24257/16 (пункт 40), постанова Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/8956/15).

4.6. У постанові від 19.12.2018 у справі № 910/21976/16, висновками у якій ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" обґрунтовує наявність підстав касаційного оскарження судових рішень, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вирішив скасувати постанову суду апеляційної інстанції і рішення господарського суду та ухвалив нове рішення про задоволення позову про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення.

4.7. У цій справі суд касаційної інстанції зробив висновок, що договори купівлі-продажу нежитлових приміщень, на виконання яких неплатоспроможному банку (продавцю) покупцем були сплачені грошові кошти, отримані останнім внаслідок дострокового повернення депозитних коштів (при відсутності у договорах відповідної умови про це), що розміщені в цьому банку, є нікчемними на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якої правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, у разі коли банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Верховний Суд дійшов такого висновку відповідно до встановлених судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Зокрема, суди встановили, що відповідно до банківської виписки по рахунку № НОМЕР_1 підтверджується спочатку зарахування коштів із призначенням платежу "виплата коштів згідно з депозитним договором в зв`язку з достроковим розірванням за заявою клієнта" та у подальшому їх перерахування банку із призначенням платежу "оплата за нежитлові приміщення згідно договору купівлі-продажу".

4.8. У справі № 910/774/19, в якій подано касаційну скаргу, суд апеляційної інстанції взагалі не робив висновок про наявність (відсутність) підстав для визнання недійсним (нікчемним) договорів на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки погодився з висновком суду першої інстанції щодо відмови в позові з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи (позивач не довів, як укладання договорів про надання фінансової допомоги, які оспорюються позивачем в судовому порядку, так і рух коштів по рахунках № НОМЕР_2 і № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4).

Для порівняння у справі № 910/21976/16, на яку посилається скаржник, позивачем були доведені обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, шляхом подання належних доказів.

4.9. Таким чином, аналіз висновків, зроблених у постанові Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2020 у справі № 910/774/19, у якій подано касаційну скаргу, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 19.12.2018 у справі № 910/21976/16, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі. Зазначені висновки не є різними за своїм змістом, а зроблені судами з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у кожній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення, що не дає підстави вважати правовідносини у цих справах подібними.

4.10. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2020 у справі № 910/774/19 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кондратова

Судді Л. Стратієнко

І. Ткач