ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2020 р. Справа№ 910/18638/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поляк О.І.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі - Романовій Ю.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва (суддя Грєхова О.А.) від 16.03.2020 (повний текст складено 26.03.2020) у справі №910/18638/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення суми боргу за послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії в сумі 11401198,64 грн, пені в сумі 813,45 грн та штрафу в розмірі 482196,34 грн,

за участю представників згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення суми боргу за послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії в сумі 11401198,64 грн, пені в сумі 813,45 грн та штрафу в розмірі 482196,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0153-09021 від 25.07.2019 в частині здійснення розрахунків.

20.01.2020 представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог. Означена заява прийнята судом, позовні вимоги розглядались у наступній редакції: стягнення з відповідача на користь позивача 13375807,71 грн боргу, 640284,49 грн пені, 798083,90 грн штрафу.

31.01.2020 представником позивача подано заяву про відмову від частини позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" про відмову від позову в частині стягнення заборгованості в розмірі 13375807,71 грн, провадження у справі № 910/18638/19 в частині стягнення заборгованості в розмірі 13375807,71 грн закрито.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 у справі №910/18638/19 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" пеню в розмірі 497426,98 грн, штраф в розмірі 798083,90 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 19432,66 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 у справі №910/18638/19 в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що місцевим господарським судом не враховано положень ст. 614 Цивільного кодексу України, оскільки в діях відповідача відсутня вина як складовий елемент господарсько-правової відповідальності, тож відсутні підстави для застосування до відповідача відповідальності за невчасну оплату послуг позивача. Відмовляючи в задоволенні клопотання про зменшення суми штрафу, суд першої інстанції не взяв до уваги існування причин (об`єктивних обставин), що унеможливили здійснення відповідачем вчасного розрахунку за договором, ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань, добросовісність поведінки останнього, а також відсутність збитків у позивача.

12.05.2020 матеріали справи з апеляційною скаргою надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/18638/19, розгляд скарги призначено на 11.06.2020.

04.06.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому він заперечив проти апеляційної скарги та зауважив, що особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання, тоді як для застосування штрафних санкцій достатньо лише факту господарського правопорушення. Крім того, відповідач не надав доказів наявності підстав для зменшення суми штрафних санкцій.

04.06.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи, у зв`язку з запровадженням карантинних заходів на території України.

В судовому засіданні 11.06.2020 суд заслухав представника скаржника, який підтримав вимоги апеляційної скарги. Позивач в судове засідання не з`явився, водночас, колегія суддів відмовила у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим що явка його представника обов`язковою не визнавалась, а позиція по суті спору викладена у відзиві на апеляційну скаргу.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів та вимог, дослідивши докази, заслухавши представника апелянта, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" (постачальник) та Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (замовник) укладено договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0153-09021, за умовами якого, для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Замовник сплачує постачальнику послуг вартість наданих послуг відповідно до умов цього Договору (п. 1.2 договору).

За умовами п. 2.1 договору вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальником послуг.

Пунктом 3.3 договору визначено, що замовник зобов`язаний, зокрема у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником послуг та затвердженої регулятором.

Відповідно до п. 4.3 договору у разі порушення замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг, визначених у Порядку, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1 % від вартості послуг, з яких опущено прострочення виконання за кожний день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів.

Цей Договір набирає чинності з 25.07.2019 та діє до 31.12.2020 (п. 7.1 договору).

Додатковою угодою від 02.09.2019 сторони дійшли згоди доповнити договір пунктом 7.2 наступного змісту: згідно з ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України умови цього Договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01.07.2019.

Як зазначає позивач, відповідачем порушено строки оплати вартості наданих послуг за період з вересня по листопад 2019 року включно, в зв`язку з чим, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 640284,49 грн та штраф в розмірі 798083,90 грн.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Пунктом 18 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом.

На виконання умов договору, сторонами складено та підписано без заперечень та зауважень Акти приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 3 від 30.09.2019 на суму 6888519,16 грн, № 4 від 31.10.2019 на суму 4512679,48 грн, № 5 від 30.11.2019 на суму 1974609,07 грн.

Таким чином відповідачем отримано від позивача послуги загальною вартістю 13375807,71 грн.

За умовами п. 2.1 Договору вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальником послуг.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про ринок електричної енергії" на ринку електричної енергії державному регулюванню підлягають "зелені" тарифи.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про затвердження нормативно-правових актів, що регулюють діяльність гарантованого покупця та купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом" № 641 від 26 квітня 2019 року затверджено Порядок купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, Методику формування кошторису гарантованого покупця, Типовий договір купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, що виробляє електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії, та Типовий договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Пунктом 12.4 Порядку визначено, що протягом 3 робочих днів після затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої ПУП у розрахунковому місяці, ОСП здійснює 100 % оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2384 від 14.11.2019 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24.10.2019 № 2249 "Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальником універсальних послуг у вересні 2019 року" доповнено постанову НКРЕКП "Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальником універсальних послуг у вересні 2019 року" № 2249 від 24.10.2019, зокрема абзацом такого змісту - ТОВ "Енера Вінниця" - 5470432,63 грн. (без ПДВ).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальником універсальних послуг у жовтні 2019 року" № 2484 від 26.11.2019 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданих постачальниками універсальних послуг у жовтні 2019 року - ТОВ "Енера Вінниця" - 3760566,23 грн (без ПДВ).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг "Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальником універсальних послуг у листопаді 2019 року" № 3158 від 24.12.2019 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданих постачальниками універсальних послуг у листопаді 2019 року - ТОВ "Енера Вінниця" - 1645507,56 грн (без ПДВ).

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, за отримані послуги відповідач повністю розрахувався 28.01.2020, тобто з порушенням строків, встановлених п. 12.4 Порядку.

Пунктом 8 ч. 9 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний сплачувати своєчасно та у повному обсязі за електричну енергію, куплену у виробників за "зеленим" тарифом, що кореспондується із п. 3.3 Договору, яким визначено, що замовник зобов`язаний, зокрема у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником послуг та затвердженої регулятором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 7 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

За змістом статей 525-527 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Положенням ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В свою чергу, згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п. 4.3 Договору у разі порушення замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг, визначених у Порядку, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів.

Водночас, згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, оскільки відповідачем допущено порушення умов договору в частині оплати отриманих за договором послуг, місцевий господарський суд здійснив перерахунок пені, з урахуванням заявлених позивачем періодів та приписів Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", та обґрунтовано встановив, що стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 497426,98 грн.

Також, оскільки відповідачем допущено порушення строків оплати послуг отриманих у вересні та жовтні більше ніж на 30 календарних днів, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми штрафу, судом першої інстанції встановлено, що стягненню з відповідача на підставі п. 4.3 договору підлягає штраф в розмірі 798083,90 грн.

Водночас, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу на 99%, обґрунтоване відсутністю збитків у позивача внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання з оплати, а також тим, що неустойка не повинна перетворюватись на непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні вказаного клопотання, виходячи з того, що сам лише факт відсутності в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків через неналежне виконання відповідачем свого обов`язку не може бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

В свою чергу, відповідач в скарзі зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги існування причин (об`єктивних обставин), що унеможливили здійснення відповідачем вчасного розрахунку за договором, ступінь виконання відповідачем свої зобов`язань та добросовісність поведінки останнього.

Колегія суддів, оцінивши за своїм внутрішнім переконання наявні докази та аргументи сторін, дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст.551 Цивільного кодексу України.

Аналіз вказаних приписів дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 904/4685/18, від 21.11.2019 у справі № 916/553/19, від 07.11.2019 у справі № 920/437/19, від 04.03.2020 у справі № 908/2634/18, від 28.05.2020 у справі № 909/636/16, від 26.02.2020 у справі № 924/456/19).

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 917/104/19, від 21.11.2019 у справі № 916/553/19, від 07.11.2019 у справі № 920/437/19, від 11.02.2020 у справі № 911/867/19, від 25.02.2020 від у справі № 904/2542/19).

Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання відповідача, не дав оцінки обставинам справи у їх сукупності.

Так, колегія суддів враховує, що зобов`язання відповідача зі сплати основного боргу на момент прийняття рішення було виконане, термін прострочення зобов`язань є не більшим місяця, а тож незначним. Позивачем доказів спричинення йому збитків не надано.

Слід зазначити, що цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 06.09.2019 у справі № 910/16925/18, 14.01.2020 у справі № 911/873/19, 11.02.2020 у справі № 918/114/19).

Отже, враховуючи, що розмір нарахованого штрафу є великим, період прострочення відповідача, натомість, незначним, відсутність у матеріалах справи доказів заподіяння збитків позивачу, а також нараховану відповідачу пеню у сумі 497426,98 грн, колегія суддів, оцінивши усі наведені обставини за своїм внутрішнім переконанням, вважає за можливе зменшити суму штрафу на 30%. Тож, до стягнення з відповідача належить штраф у сумі 558658,73 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Виходячи в викладеного, колегія суддів, вважає висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення штрафу помилковим та вважає за необхідне зменшити останній на 30%.

За наслідками перегляду рішення суду в іншій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, останнє залишається колегією суддів без змін. Відповідно, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати за подання позову та апеляційних скарг розподіляються відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 у справі №910/18638/19 - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 у справі №910/18638/19 змінити в частині розміру штрафу, виклавши резолютивну частину у наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; ідентифікаційний код: 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" (21037, м. Вінниця, вул. Пирогова, 131; ідентифікаційний код: 41835359) пеню в розмірі 497 426 (чотириста дев`яносто сім тисяч чотириста двадцять шість) грн. 98 коп., штраф в розмірі 558658 (п`ятсот п`ятдесят вісім тисяч шістсот п`ятдесят вісім) грн 73 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 19 432 (дев`ятнадцять тисяч чотириста тридцять дві) грн. 66 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.»

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" (21037, м. Вінниця, вул. Пирогова, 131; ідентифікаційний код: 41835359) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; ідентифікаційний код: 00100227) 5387,07 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.06.2020.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна