ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" червня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/759/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.

секретар судового засідання Тіщенко Д.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Бабенко Н.С. (довіреність №1983 від 26.10.2018р.);

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/759/20

за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м.Київ, вул. Госпітальна, 12-Г, ) в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" (65014, м.Одеса, вул.Базарна,17, )

до відповідача Настасіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області (67022, Одеська область, Миколаївський район, с. Настасіївка, вул. Центральна, )

про звернення стягнення на предмет іпотеки.

ВСТАНОВИВ:

23.03.2020р. Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Настасіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області, в якій просить суд - в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №1895-н від 29.08.2007 р. - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на житловий будинок АДРЕСА_1 , Миколаївського району Одеської області загальною площею 55,9кв.м., житловою площею - 42,0 кв.м., що переданий у власність Настасіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області рішенням Березівського районного суду Одеської області від 25.04.2019 року по справі №508/140/18, шляхом продажу на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також просить суд стягнути з Настасіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.03.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/759/20 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на "27" квітня 2020 р. о 16:30.

04.05.2020р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява (вх.№11016/20), відповідно до якої останній просив суд відкласти розгляд справи, у зв`язку з запровадження карантинних заходів для запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID - 19.

Судове засідання, призначене на "27" квітня 2020 р., не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Мостепаненко Ю.І. з 07.04.2020р. на лікарняному, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.05.2020р. призначено підготовче засідання у справі №916/759/20 на "28" травня 2020 р. о 15:30.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.05.2020р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу №916/759/20 до розгляду по суті в засіданні суду на 17 червня 2020р. о 12:00. При цьому, судом враховано, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020р., який набрав чинності 02.04.2020р., були внесені зміни, зокрема до ГПК України, доповнено Прикінцеві положення кодексу п.4, яким передбачено, що під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст. 195 ГПК України, продовжується на строк дії такого карантину.

В судовому засіданні 17.06.2020р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву не надав. При цьому, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про отримання останнім ухвал суду.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні від 17.06.2020р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

29.08.2007р. між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено договір про іпотечний кредит №1895-н. , відповідно до п.1.1 якого Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 34 500 грн., а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 34 500 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.

Згідно п.1.2 договору, кредит надається на 190 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29 червня 2023р. на придбання земельної ділянки загальною площею 0,36 га з розташованим на ній будинком загальною площею 55,9 кв.м під №33 за договором купівлі-продажу, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Надання кредиту здійснюється одноразово з позичкового рахунку у філії Одеське обласне Управління ВАТ «Ощадбанк» готівкою, протягом 1 (одного) рабочого дня з моменту виконання позичальником умов, що зазначені у п.1.4 цього договору (п.1.3 договору).

Згідно п.1.4 договору, сторони погоджуються з тим, що зобов`язання банку надати кредит протягом 1 (одного) робочого дня в повній сумі виникає з моменту виконання всіх та кожної з наведених нижче умов.

- сплати позичальником комісійної винагороди за надання Кредиту розмірі 345,00 грн. від суми кредиту одразу після укладення та підписання цього договору (п.1.4.1 договору);

- укладення в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором Іпотечного договору, з прийняттям в іпотеку нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та договору поруки (п.1.4.2 договору);

- укладення на користь Банку договору страхування предмету іпотеки, договору страхування позичальника від нещасних випадків (п. 1.4.3 договору);

- сплати позичальником страхових платежів за договорами страхування, сплати Банку комісійної винагороди за надання інформаційно - консультаційних послуг щодо порядку кредитування, оформлення документів, роз`яснення діючих вимог щодо кредитування, експертизу документів, наданих для отримання кредиту (п.1.4.4 договору).

Відповідно до п. 1.5 договору, Позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 182 грн. та сплату нарахованих процентів до останнього робочого числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше 29 червня 2023р.

Виконання Позичальником зобов`язань за цим договором (в тому числі і додатковими угодами до нього) забезпечується:нотаріально посідченим Іпотечним договором нерухомого майна - предмету іпотеки, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (п.2.1 договору).

Згідно п.4.2.2 договору, Банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж 2 місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 06 вересня 2007 р. між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Мороз Н.О. 06.09.2007р. за №3275., відповідно до п.1.1 якого цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору № 1895-н від 29.08.2007 р., а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі. Кредит відповідно до вищевказаного Кредитного договору надається ОСОБА_1 - Іпотекодержателем на наступних умовах: сума кредиту - 34 500,00 грн.; строк повернення кредиту - не пізніше 29 серпня 2023 р.; Розмір відсоткової ставки визначається Кредитним договором в розмірі - 14,5% річних.

Згідно п. 1.3 договору, предметом іпотеки є нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_3 , який розташований на земельній ділянці площею 3600 кв.м., яка ОСОБА_1 не приватизована згідно довідки виконкому Настасіїської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 04.09.2007 р., вихідний № 833. На вказаній земельній ділянці розташовано: житловий будинок (саманний), загальною площею 55,9 кв.м, житловою площею 42,0 кв.м. - зазначений в схематичному плані літерою «А»; літня кухня - «Б», веранда - «б»: два сарая - «В»,»Г».

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної особистої власності згідно договору купівлі- продажу, посвідченого Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 28.08.2007 р. за реєстровим №3105 та зареєстрованого в ДП Миколаївське РВТІ в реєстрову книгу №15, номер запису 12, реєстраційний номер 5655884 .

Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно №15797441 від 04.09.2007 р., виданого ДП Миколаївське РБТІ, інвентаризаційна оцінка житлового будинку складає - 23783 грн. Заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 40600 грн. (п.1.4, 1.5 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору, іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність.

Згідно п.5.4 договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. При цьом,у витрати Іпотекодержателя, пов`язані з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням та зверненням стягнення на предмет іпотеки, також забезпечується цією іпотекою, тобто ці витрати бере на себе Іпотекодавець та вони підлягають відшкодуванню Іпотекодержателю в повному обсязі.

02.07.2010р. ОСОБА_1 про що позивач дізнався із довідки №228 від 15.09.2010р., виданої виконкомом Настасіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області.

Враховуючи зазначену інформацію, 12.01.2011р. Банком направлено заяву кредитора до Біляївської державної нотаріальної контори.

24.01.2011 р. на адресу АТ «Ощадбанк» надійшла відповідь з Біляївської нотаріальної контори з повідомленням про те, що за заявою Банку заведено спадкову справу №18/2011 та інформація про спадкоємців за законом чи за заповітом на даний час в Біляївській державній нотаріальній конторі відсутня.

30.10.2013р. АТ «Ощадбанк» направлено запит до Біляївської державної нотаріальної контори щодо надання відомостей про осіб, які подали заяву про вступ у спадщину після померлого ОСОБА_1 та 10.01.2014 р. отримано відповідь з нотаріальної контори з повідомленням про те, що інформація про спадкоємців за законом чи за заповітом на даний час в Біляївській районній державній нотаріальній конторі відсутня,

13.02.2014р. АТ «Ощадбанк» звернувся до Настасіївської сільської ради з пропозицією вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 1277 ЦК України, а саме, звернутися до суду з заявою про визнання спадщини померлого ОСОБА_1 відумерлою, у відповідь, 24.02.2014 року Настасїївська сільська рада направила на адресу Банку довідку з повідомленням про те, що після того, як громадянин ОСОБА_1 ,, що проживав в АДРЕСА_1 , який помер на весні 2010року, ніхто із спадкоємців в сільську раду не звертався. Будинок до цього часу пустує, але до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою відповідач не звернувся.

Посилаючись на положення ст. 1277 Цивільного кодексу України та переконавшись, що спадкоємці після померлого ОСОБА_1 відсутні, 05 лютого 2018 року АТ «Ощадбанк» самостійно звернувся до Миколаївського районного суду Одеської області з заявою про визнання спадщини відумерлою. При цьому, 10 липня 2018 р. розпорядженням голови Миколаївського районного суду Одеської області передано цивільну справу №508/140/18 за заявою АТ «Ощадбанк», заінтересована особа: Настасіївська сільська рада про визнання спадщини відумерлою до Березівського районного суду Одеської області.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 25.04.2019 р. по справі № 508/140/18 визнано відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті 02 липня 2010 року ОСОБА_1 та складається з житлового будинку АДРЕСА_1 ; Передано спадкове майно померлого ОСОБА_1 , що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 Одеської області у власність територіальної громади Настасіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 25.04.2019 р. по справі № 508/140/18 набрало законної сили 27 травня 2019 р.

АТ «Державний ощадний банк України» зазначено, що станом на 02.07.2010р. дату смерті ОСОБА_1 розмір заборгованості за кредитним договором №1895-н від 29.08.2007р. становить 47 596,72 грн., яка складається з: 34 318 грн. - заборгованості по сумі кредиту та 13 278,72 грн. - відсотків за користуванням кредитом.

Відповідно до висновку ТОВ «Компанія Парус» про ринкову вартість об`єкта оцінки №03264 від 19.12.2019р., здійсненого на підставі заяви АТ «Державний ощадний банк України» №113.20-12/1337/1192/93931/2019-13/вих від 12.11.2019р., вбачається, що ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_1 , станом на 13.11.2019 рік становить 49 217.00 грн.

Вважаючи, що територіальна громада села Настасіївка в особі Настасіївської сільської ради, яка на підставі рішення Березівського районного суду Одеської області від 25.04.2019 у справі №508/140/18 отримала предмет іпотеки у комунальну власність, набула статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за Іпотечним договором, 21.12.2019р. позивачем направлено на адресу територіальної громади с.Настасіївка в особі Настасіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області вимогу № 113.20-14/2176/105748/2019-15вих, відповідно до якої повідомлено про наступне.

- між ПАТ «Державний ощадний банк України» в філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 28 серпня 2007 року укладено кредитний договір №1895-н, відповідно до умов цього договору Банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 34 500грн. зі сплатою 14,5 % річних з терміном повернення до 29.06.2023 р. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Банком і ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 укладено Іпотечний договір, посвідчений державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Мороз Н.О. за № 3275, предметом Іпотеки є житловий будинок номер АДРЕСА_1 , загальною площею 55,9 кв,м;

-станом на дату смерті ОСОБА_1 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 року, заборгованість за кредитним договором не погашена та складає 47 596,72 грн., в тому числі: заборгованість за основним боргом - 34 318,00 грн.; заборгованість зі сплати відсотків за кредитом за період з 01.10.2007р. по 02.07.2010 р. - 13 278,72 грн;

- рішенням Березівського районного суду Одеської області від 25.04.2019р. у справі №508/140/18 за заявою Банку визнано відумерлою спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , Миколаївського району, Одеської області та передано власність територіальної громади Настасіївської сільської ради Миколаївського району, Одеської області;

- фактично сума неповернутого кредиту та несплачених відсотків за користування кредитом за правовою природою є витратами, які АТ «Ощадбанк» понесено в результаті неповернення наданих ним у користування коштів (реальні збитки в розумінні п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України);

- вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі;

- згідно висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки №03264 від 19.12.2019 - ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 13.11.2019 рік становить 49 217, грн.;

З посиланням на ч.4 ст. 1277 ЦК України та ч.1 ст. 1231 ЦК України Банк у вимозі просив сільську раду задовольнити вимоги кредитора Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» шляхом погашення одноразовим платежем заборгованості у сумі 47 596, 72 грн., в межах вартості спадкового майна.

Зазначена вимога банку отримана відповідачем 28.12.2019р., проте, жодної відповіді на неї надано не було, що і стало підставою для звернення банку до господарського суду Одеської області із даним позовом до Настасіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, на житловий будинок АДРЕСА_1 , Миколаївського району Одеської області загальною площею 55,9кв.м., житловою площею - 42,0 кв.м., що переданий у власність Настасіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області рішенням Березівського районного суду Одеської області від 25.04.2019 року по справі №508/140/18, шляхом продажу на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями до ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пункт 1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 Цивільного Кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із приписами ст.525 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2007р. між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено договір про іпотечний кредит №1895-н., відповідно до п.1.1 якого Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 34 500 грн., а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 34 500 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.

Згідно п.1.2 договору, кредит надається на 190 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29 червня 2023р. на придбання земельної ділянки загальною площею 0,36 га з розташованим на ній будинком загальною площею 55,9 кв.м під №33 за договором купівлі-продажу, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 06 вересня 2007 р. між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори за №3275., відповідно до п.1.1 якого цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору № 1895-н від 29.08.2007 р., а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі. Кредит відповідно до вищевказаного Кредитного договору надається ОСОБА_1 - Іпотекодержателем на наступних умовах: сума кредиту - 34 500,00 грн.; строк повернення кредиту - не пізніше 29 серпня 2023 р.; Розмір відсоткової ставки визначається Кредитним договором в розмірі - 14,5% річних

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

На майнового поручителя може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди майнового поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й в іпотечному договорі, як згоди відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов`язанням.

02.07.2010 р. ОСОБА_1 .

Так, відповідно до приписів ст. 1277 Цивільного кодексу України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (п.1). Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (п.3).

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 25.04.2019 р. по справі № 508/140/18, яке набрало законної сили 27.05.2019р., визнано відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_1 та складається з житлового будинку АДРЕСА_1 ; Передано спадкове майно померлого ОСОБА_1 , що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 Одеської області у власність територіальної громади Настасіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області.

З огляду на вищевикладене, 21.12.2019р. позивачем було направлено на адресу територіальної громади с.Настасіївка в особі Настасіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області вимогу № 113.20-14/2176/105748/2019-15вих, відповідно до якої останній просив сільську раду задовольнити вимоги кредитора Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» кредитним договором №1895-н від 29.08.2007р. шляхом погашення одноразовим платежем заборгованості у сумі 47 596, 72 грн., в межах вартості спадкового майна, яка залишилась без відповіді, а вимога Банку без задоволення.

Згідно з приписами ст. 1231 Цивільного кодексу України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом із спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину

Відповідно до п.4 ст.1277 Цивільного кодексу України, територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповіднодо статті 1231 ЦК України. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною

Отже, законодавцем встановлені межі вимог кредиторів, які задовольняються територіальною громадою, якщо вона стає власником майна. На відміну від спадкоємців, до територіальної громади переходять не всі права та обов`язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини.

Згідно положень ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди (збитків) необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкоди (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, шкодою (збитками) та вини.За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, розмір збитків доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведеності їх переконливості.

В обґрунтування заявлених позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» зазначено, що станом на 02.07.2010р. дату смерті ОСОБА_1 розмір заборгованості за кредитним договором №1895-н від 29.08.2007р. - реальних збитків в розумінні ст.22 ЦК України становить 47 596,72 грн., та складається з: 34 318 грн. - заборгованості по сумі кредиту та 13 278,72 грн. - відсотків за користуванням кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 ГПК України).

Враховуючи викладене, на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами факт неналежного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № 1895-нвід 29.08.2007р. в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів, та, відповідно розмір наявної на 02.07.2010р. заборгованості, що позивач кваліфікує як реальні збитки.

Як встановлено судом, позивачем до матеріалів справи на підтвердження наявної заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №1895-н від 29.08.2007р. станом на 02.07.2010р., надано розрахунок заборгованості, підписаний Начальником управління супроводження та контролю активних операцій роздрібного ММСБ департаменту банк-офісу АТ «Ощадбанк» - Слепих Є.В. , на загальну суму 47 596,72 грн., в тому числі:

- заборгованість по сумі кредиту - 34 318 грн.;

- прострочена заборгованістю по сумі кредиту за з період з 31.12.2009р. по 02.07.2010р. - 5 824 грн.;

- заборгованість по відсоткам за період з 31.12.2009р. по 02.07.2010р. - 13 278,72 грн.

В зазначеному розрахунку вказано, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 02.07.2010р. за договором складає 47 596,72 грн. Разом з тим, в розрахунку заборгованості зазначено, що; "в зв`язку із відсутністю з технічних причин доступу до програмного забезпечення Scarb немає можливості надати дані за період з 06.09.2007р. по 31.12.2009р.", при цьому, в тексті вимоги №113.20-14/2176/105748/2019-15вих від 21.12.2019р., надісланої на адресу відповідача, значиться про заборгованість ОСОБА_1 зі сплати відсотків за кредитом за період з 01.10.2007р. по 02.07.2010р.

У відповідності до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" належними доказами, які підтверджують наявність або відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути документи первинного бухгалтерського обліку та інформація з регістрів бухгалтерського обліку, оформлені у відповідності до вимог зазначеного Закону.

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є процесом виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів та всіх здійснених фінансових операцій до програмного комплексу банку є, окрім іншого, вимогою положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2003 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 559/7880.

Факт наявності та обліковування Банком на рахунках прострочених сум простроченої заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №1895-н від 29.08.2007р. в сумі 47 596,72 грн., станом на час звернення до суду з даним позовом, не підтверджений жодною банківською випискою по рахунках, відкритих для обліку заборгованості за кредитним договором №1895-н від 29.08.2007р.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на те що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України на підтвердження наявності станом на 02.07.2010р. дату смерті ОСОБА_1 розміру заборгованості за кредитним договором №1895-н від 29.08.2007р. у сумі 47 596,72 грн.

Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.129,232,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" до відповідача Настасіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області- відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 19 червня 2020 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко