ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.06.2020 Справа № 908/1545/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

розглянувши заяву Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Бачурського Дмитра Петровича заборгованості в сумі 3258,50 грн.

ВСТАНОВИВ

Комунальне підприємство "Наше місто" Запорізької міської ради звернулося до Господарського суду Запорізької області із заявою про видачу судового наказу за вих. № 28 від 18.03.2020 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Бачурського Дмитра Петровича заборгованості за грудень 2017 року в сумі 3258,50 грн. за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 3297/2017/10/нж від 31.10.2017. Крім того, заявник просив стягнути з Фізичної особи-підприємця Бачурського Дмитра Петровича суму сплаченого судового збору в розмірі 210,20 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2020 вищевказану заяву про видачу судового наказу передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

В обґрунтування вказаної заяви заявник посилається на те, що 31.10.2017 між Комунальним підприємством "Наше місто" Запорізької міської ради (далі - заявник, виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Бачурським Дмитром Петровичем (споживач, боржник) був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 3297/2017/10/нж, за умовами якого виконавець надає послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі послуги) у житловому будинку № 3 по вул. Ситова у м. Запоріжжя, в якому знаходиться приміщення споживача, а саме: нежитлові приміщення № 2 першого поверху (літ. А-5), у складі приміщень № 1-10, загальною площею 75,3 кв.м., а споживач забезпечує своєчасну оплату таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Зазначає, що на виконання цього договору виконавець надав послуги, а споживач отримав послугу належної якості без будь-яких зауважень загальною вартістю 3258,50 грн. При цьому заявник вказує, що боржник за період за грудень 2017 року не виконав своїх обов`язків по сплаті за надані послуги у зв`язку з чим за боржником виникла заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 3258,50 грн., що підтверджується розрахунком суми основного боргу. Також зазначає, що в розрахунку основного боргу за жовтень 2017 року виставлена сума за період з вересня 2016 року по жовтень 2017 року, сума складає 3258,50 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

За змістом статей 148, 154 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 232 ГПК України судовий наказ є судовим рішенням.

Таким чином, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та розмір якої підтверджується доданими до заяви документами.

Згідно із вимогами ч. 2 (пункти 4, 5), ч. 3 (пункти 3, 4) ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 86 ГПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. З цією метою, насамперед, необхідно встановити факт настання строку виконання боржником зобов`язання, перевірити його розмір.

На підтвердження вказаних обставин щодо наявності заборгованості у боржника в сумі 3258,50 грн. заявник надав розрахунок основного боргу за договором № 3297/2017/10/нж від 31.10.2017.

Так, в тексті поданої заявником заяви зазначено, що на виконання умов розділу 2 договору Комунальне підприємство "Наше місто" щомісячно направляло боржнику акти виконаних робіт (наданих послуг), однак підписані іншою стороною акти не були повернуті, як з зауваженнями так і без зауважень.

При цьому зі змісту п. 6 договору № 3297/2017/10/нж від 31.10.2017 вбачається, що виконавець надає акт здачі-прийняття робіт (надання послуг). Отриманий акт здачі-прийняття робіт споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути в адресу виконавцю на протязі 7 -ми робочих днів з дня отримання. У разі неотримання виконавцем акту здачі-прийняття робіт або обґрунтованих заперечень в його підписанні у встановлений термін, акт підписується з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таки чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

Проте, заявником не додано до заяви акти виконаних робіт (наданих послуг) за спірний період, які є підставою для проведення остаточних розрахунків, та докази їх направлення на адресу боржника.

Таким чином заявник не надав до поданої заяви документи, які підтверджують факт надання послуг боржнику за вказаним договором на суму 3258,50 грн. та наявність заборгованості.

З огляду на наведене вбачається, що заява Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради вих. № 28 від 18.03.2020 про видачу судового наказу подана з порушенням вимог п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Ненадання заявником до поданої заяви доказів, які підтверджують викладені обставини щодо надання боржнику послуг за договором (актів виконаних робіт (наданих послуг) за спірний період та доказів їх направлення на адресу боржника) позбавляють суд можливості перевірити виникнення у заявника права грошової вимоги до боржника щодо основного боргу за надані послуги саме в розмірі, зазначеному в поданій заяві.

Враховуючи ненадання заявником до поданої заяви доказів, які підтверджують викладені обставини щодо надання боржнику послуг за договором (актів виконаних робіт (наданих послуг) за спірний період та доказів їх направлення на адресу боржника), суд дійшов висновку про те, що із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги (саме в розмірі 3258,50 грн.), за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Разом з тим суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що в тексті поданої заяви останній вказує, що у боржника існує заборгованість в сумі 3258,50 грн. за грудень 2017 року, проте в розрахунку основного боргу вказаний інший період заборгованості: вересень 2016 - жовтень 2017.

Згідно із п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Приписами ч. ч. 2, 3 ст. 152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно із ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, суд відмовляє у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради вих. № 28 від 18.03.2020 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Бачурського Дмитра Петровича заборгованості в сумі 3258,50 грн. за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 3297/2017/10/нж від 31.10.2017 - на підставі п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Крім того, зі змісту доданих до заяви про видачу судового наказу документів вбачається, що вони засвідчені від імені Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради юрисконсультом Рудь Д.О., однак докази на підтвердження повноважень вказаної особи засвідчувати копії документів від імені КП "Наше місто" Запорізької міської ради до заяви не надані.

Поряд з цим під час перевірки додатків до поданої заявником заяви про видачу судового наказу не виявлено зазначеної в пункті 2 додатків копії довіреності на представництво від 02.01.2019 № 20-07 на особу, яка підписала заяву, фактично до заяви додана копія довіреності від 02.01.2020 № 20-07, про що працівниками канцелярії суду складений відповідний акт від 18.06.2020.

Частиною 1 ст. 153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Приписами ч. 2 ст. 151 ГПК України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 147, 150, п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ

1. У видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради вих. № 28 від 18.03.2020 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Бачурського Дмитра Петровича заборгованості в сумі 3258,50 грн. за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 3297/2017/10/нж від 31.10.2017- відмовити.

2. Звернути увагу учасників судового процесу, що з судовим рішенням можливо ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади: http://court.gov.ua/sud5009/. Електронна адреса Господарського суду Запорізької області: inbох@zp.arbitr.gov.ua.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 23.06.2020 та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.Г. Смірнов