РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.06.2020Справа № 910/3910/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг Трейд" (03039, м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд, 4)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метровес" (02002, м. Київ, вул. Бажова, 6-А)

про стягнення заборгованості 361 889,93 грн

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг Трейд" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метровес" про стягнення заборгованості 361 889,93 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період з 20.10.2019 по 15.12.2019 відповідачу на підставі договору поставки №01/473/18 від 31.10.2018 та згідно видаткових накладних №Ц-000044877 від 28.10.2019 та №Ц-000054233 від 26.12.2019 було здійснено поставку товару на загальну суму 312 279,21 грн, яка була частково оплачена відповідачем на суму 4 437,85 грн. Інша частина заборгованості у розмірі 307 841,36 грн була залишена відповідачем без оплати, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення вищевказаного боргу, 3% річних у розмірі 2 412,75 грн, пені у розмірі 20 851,70 грн та штрафу у розмірі 30 784,12 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/3910/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

З наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №466 вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 24.03.2020, проте, у визначений судом строк відзив на позовну заяву останнім не подано.

Проте, 26.05.2020 від відповідача надійшло через канцелярію суду клопотання, у якому останній повідомив про часткову оплату товару за договором №01/473/18 від 31.10.2018 у розмірі 70 000,00 грн та просив суд здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

27.05.2020 до канцелярії суду надійшло клопотання позивача, у якому останній повідомив про часткову сплату відповідачем заборгованості у розмірі 70 000,00 грн, що підтверджується банківською випискою від 24.04.2020 та від 28.04.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 суд залишив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Метровес" про здійснення розгляду справи №910/3910/20 за правилами загального позовного провадження без задоволення.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

31 жовтня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛ ХОЛДІНГ ТРЕЙД" (надалі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТРОВЕС" (надалі - покупець, відповідач) було укладено договір поставки №01/473/18 (надалі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору постачальник зобов`язується протягом строку дії Договору, в порядку і на умовах, встановлених цим Договором, продати та передати у власність Покупця металопродукцію (надалі по тексту - "Товар"), а покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його вартість відповідно до умов цього Договору.

Згідно п. 1.2. договору ціна, загальна кількість, асортимент, сортамент та розгорнута номенклатура Товару, що поставляється за цим Договором, визначається в Специфікаціях та рахунках-фактурах Постачальника, які є невід`ємними частинами цього Договору.

Згідно з п. 3.1. договору, постачальник зобов`язується передати покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти в пункті поставки Товару (п. 2.1. Договору), погоджений для поставки Товар протягом 3 (трьох) робочих днів з дати виставлення рахунку-фактури на погоджену сторонами поставку партії товару, якщо інше не зазначено у Специфікації.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що покупець сплачує вартість поставленої партії Товару протягом 30 календарних днів з дати поставки відповідної партії Товару, якщо інше не зазначено у Специфікації.

Згідно п. 2.2. договору, товар вважається поставленим постачальником і прийнятим покупцем з моменту підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної на відповідну партію товару.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками сторін і діє по 31 грудня 2018 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.1. договору).

На виконання умов договору позивачем в період з 20.10.2019 по 15.12.2019 було поставлено відповідачу товар на загальну суму 312 279,21 грн, що підтверджується видатковими накладними №Ц-000044877 від 28.10.2019 та №Ц-000054233 від 26.12.2019, копії яких містяться в матеріалах справи.

За доводами позивача, відповідач в порушення умов договору не здійснив своєчасної та повної оплати за отриманий товар, оплативши лише частково на суму 4 437,85 грн, що стало наслідком виникнення у останнього заборгованості, яка станом на момент звернення з позовом до суду складала 307 841,36 грн.

З долучених до матеріалів справи платіжних доручень №1540 від 28.04.2020 та № 1534 від 24.04.2020 вбачається, що після відкриття провадження у справі, відповідачем було частково сплачено заборгованість за договором у розмірі 70 000,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, змістом взаємних договірних зобов`язань сторін є обов`язок позивача поставити відповідачу обумовлений договором товар належної якості та кількості, який породжує обов`язок відповідача прийняти зазначений товар та оплатити за нього встановлену договором вартість у встановлений договором строк.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно видаткових накладних №Ц-000044877 від 28.10.2019 та №Ц-000054233 від 26.12.2019 позивачем на виконання умов договору було поставлено відповідачу товар на загальну суму 312 279,21 грн.

Жодних претензій щодо невідповідності якості та/або кількості поставленої партії товару від відповідача не надходило.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено судом, відповідачем на виконання своїх зобов`язань за договором було здійснено лише часткову оплату вартості поставленого товару на суму 4 437,85 грн, що підтверджується випискою із банківського рахунку позивача від 20.12.2019.

Інша часткова оплата була здійсненна відповідачем після відкриття провадження у справі у розмірі 70 000,00 грн, про що свідчать платіжні доручення №1540 від 28.04.2020 та № 1534 від 24.04.2020.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

За таких обставин, враховуючи сплату відповідачем в період з 24.04.2020 по 28.04.2020 грошових коштів у розмірі 70 000,00 грн, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в цій частині, внаслідок відсутності предмету спору.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості за поставлений товар суду не надано, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення 237 841,36 грн заборгованості, а відповідач належними і допустимими доказами не довів суду належного виконання ним своїх зобов`язань, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу за договором поставки у вищевказаній сумі визнаються судом такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1ст.611 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 5.2. договору, за порушення строків оплати товару, встановлених п. 4.3. цього договору та додатках до нього покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення виконання зобов`язання, від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 5.3. договору, крім сплати пені покупець, за умови прострочення строків оплати більше ніж на 30 (тридцять) календарних днів, сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченого товару.

Суд перевіривши розрахунок пені та штрафу встановив, що останній є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги щодо стягнення пені у розмірі 20 851,70 грн та штрафу у розмірі 30 784,12 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 2 412,75 грн, суд дійшов висновку, що останній є обґрунтованим, арифметично вірним, а тому вимоги в цій частині правомірні та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг Трейд".

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. При розподілі судового збору судом враховано ту обставину, що відповідачем частково сплачено борг після відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. 129, 231, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 70 000,00 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метровес" (02002, м. Київ, вул. Бажова, буд. 6-А, ідентифікаційний код 24733345) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг Трейд" (03039, м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд, буд. 4, ідентифікаційний код 37412768) основний борг у розмірі 237 841 (двісті тридцять сім тисяч вісімсот сорок одну) грн 36 коп., пеню у розмірі 20 851 (двадцять тисяч вісімсот п`ятдесят одну) грн 70 коп., штраф у розмірі 30 784 (тридцять тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн 12 коп., 3% річних у розмірі 2 412 (дві тисячі чотириста дванадцять) грн 75 коп. та судовий збір у розмірі 5 428 (п`ять тисяч чотириста двадцять вісім) грн 36 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.06.2020

Суддя Л. Г. Пукшин