ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"30" червня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/640/20
Суддя Рога Н.В.
Секретар с/з Луцюк Р.П.
Від позивача: Матейко О.В. - на підставі довіреності №14/20-55-20 від 14.05.2020р.;
Від відповідача (ТОВ «Укрзерно Трейд»): не з`явився;
Від відповідача (Пилипенко С.Л.): не з`явився
СУТЬ СПОРУ: Позивач - Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Укрзерно Трейд» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості у сумі 47 723 грн. 95 коп., пені у сумі 4 122 грн. 26 коп., інфляційних втрат у сумі 12 грн. 19 коп., 25% річних у сумі 3 589 грн. 45 коп. та штрафу у сумі 412 грн. 50 коп.
Ухвалою суду від 16.03.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/640/20 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на « 07» квітня 2020р.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.04.2020р. відкладено судове засідання на « 30» квітня 2020р.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.04.2020р. відкладено судове засідання на « 19» травня 2020 р.
29 травня 2020р. від ТОВ «Укрзерно Трейд» до суду надійшло клопотання про залучення додаткових документів до матеріалів справи.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.05.2020р. відкладено судове засідання на « 29» травня 2020 р.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.05.2020р. відкладено судове засідання на « 30» червня 2020 р.
Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач - ТОВ «Укрзерно Трейд», не забезпечив явку уповноваженого представника в судові засідання, призначені на 07.04.2020р., 30.04.2020р., 19.05.2020р., 29.05.2020р. та 30.06.2020р. Ухвали суду про відкриття провадження у справі №916/640/20 від 16.03.2020р. та про відкладення судових засідань від 07.04.2020р., 30.04.2020р., 19.05.2020р., 29.05.2020р., направлені судом за юридичною адресою відповідача, були отримані одержувачем, про що свідчать поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи.
Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем - ТОВ «Укрзерно Трейд» надано не було.
Відповідач - ОСОБА_1 , не забезпечив явку уповноваженого представника в судові засідання, призначені на 07.04.2020р., 30.04.2020р., 19.05.2020р., 29.05.2020р. та 30.06.2020р. Ухвали суду від 07.04.2020р., 30.04.2020р., 19.05.2020р., 29.05.2020р., направлені судом за адресою відповідача, були отримані одержувачем, про що свідчать поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи.
Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем - ОСОБА_1 , надано не було.
Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Позивач у справі зазначив, що 13.04.2017р. між Державним публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (Лізингодавець) та ТОВ «Укрзерно Трейд» (Лізингоодержувач) було укладено Договір фінансового лізингу №15-17-78ств-пл/290, згідно якого Лізингодавець передав у користування Лізингоодержувачу предмет лізингу, а останній зобов`язався сплачувати за це плату (лізингові платежі) на умовах основного Договору. Факт отримання техніки ТОВ «Укрзерно Трейд» підтверджується Актом приймання-передачі сільськогосподарської техніки від 24.04.2017р. №8.
В подальшому, 21.07.2017р. між Державним публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (Кредитор) та ОСОБА_1 (Поручитель) було укладено Договір поруки №447, за яким останній поручився перед позивачем у повному обсязі за виконання ТОВ «Укрзерно Трейд» зобов`язань, що випливають із Договору фінансового лізингу №15-17-78ств-пл/290 від 13.04.2017р. з урахуванням додаткових договорів та додатків до нього, укладеним між Лізингодавцем та Лізингоодержувачем.
Позивач зазначає, що відповідно до п. 4.2. Договору лізингу з моменту підписання Акту Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю лізингові платежі, що включають: відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за організацію лізингової операції в розмірі 7 (семи) відсотків (без ПДВ) від вартості предмету лізингу відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість, яка сплачується одночасно із сплатою першого та другого лізингового платежу в частині відшкодування вартості предмета лізингу та комісії за супроводження Договору згідно з Графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до цього Договору; комісію за супроводження Договору в розмірі 11 відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими лізинговими платежами вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткуванням податком на додану вартість.
Відповідно до п.4.3 Договору лізингу лізингові платежі у частині відшкодування вартості предмета лізингу та комісії за супроводження Договору сплачуються Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця щомісячно. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання Акта. Перший лізинговий платіж сплачується через 1 місяць з дати підписання Акта, всі наступні лізингові платежі - щомісячно. Згідно п. 4.4. Договору лізингу, розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюється Графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до Договору.
Отже, на думку позивача, з урахуванням Акту приймання-передачі та додатку №2 до Договору лізингу станом на 26.02.2020р. ТОВ «Укрзерно Трейд» повинно було сплатити чергові лізингові платежі в сумі 47 723 грн. 95коп., чого виконано не було.
Позивач зазначає, що він неодноразово звертався до відповідачів з вимогами про погашення заборгованості за Договором фінансового лізингу №15-17-78 ств-пл/290 від 13.04.2017р., однак, вказані вимоги залишені без належного реагування, заборгованість в повному обсязі не сплачено, таким чином утворилась заборгованість у розмірі 47 723 грн. 95 коп., які позивач просить стягнути на свою користь.
Позивач зазначає, що у відповідності до п. 3.4.3. Договору лізингу Лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов Договору.
Згідно п.8.1. Договору лізингу за будь-яке порушення умов Договору (у тому числі строків розрахунків та сум платежів), що не передбачене п. 8.4. Договору, Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь Лізингодавця штраф у розмірі 0,1% від невідшкодованої вартості предмета лізингу. Для розрахунку штрафу, визначеного цим пунктом, сума невідшкодованої вартості предмета лізингу становить різницю між первинною вартістю предмета лізингу та сумою попереднього лізингового платежу в частині відшкодування вартості предмета лізингу.
Відповідно до розрахунку позивача розмір штрафу становить 412 грн. 50 коп. (550 000,00 - 137 500,00) х 0,1 % = 412,50), який також позивач просить стягнути на свою користь.
Крім того, позивач посилається на п.8.3. Договору лізингу, відповідно до якого на прострочену суму лізингових платежів (встановлюється графіком) нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, та відсотки (проценти) у розмір 25% річних.
Позивач також зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до розрахунку позивача пеня за несвоєчасне виконання Договору фінансового лізингу №15-17-78 ств-пл/290 від 13.04.2017р. складає 4 122 грн. 26 коп., 25% річних складає 3 589 грн. 45 коп. та інфляційні втрати складають 12 грн. 19 коп., які позивач також просить стягнути на свою користь.
В обґрунтування позовних вимог щодо солідарного стягнення заборгованості та штрафних санкцій позивач зазначає, що згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Позивач посилається на положення до ст. 193 Господарського кодексу України відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
На підставі вищенаведеного, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та солідарно стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 47 723 грн. 95 коп., штраф у розмірі 412 грн. 50 коп., пеню 4 122 грн. 26 коп., 25% річних 3 589 грн. 45 коп. та інфляційні втрати складають 12 грн. 19 коп.
Відповідач - ТОВ «Укрзерно Трейд», письмового відзиву на позовну заяву не надавав, однак, у клопотанні про залучення додаткових документів до матеріалів справи зазначив, що ним було здійснено оплати за Договором фінансового лізингу №15-17-78 ств-пл/290 від 13.04.2017р. на загальну суму 70 955 грн. 84 коп., що підтверджується наступними платіжними дорученнями: №6 від 02.04.2020р. на суму 11 458 грн. 33 коп., №7 від 02.04.2020р. на суму 63 грн. 21 коп.; №27 від 17.04.2020р. на суму 11 458 грн. 33 коп., №28 від 17.04.2020р. на суму 525 грн. 17 коп., №4 від 14.05.2020р. на суму 45 833 грн. 44 коп. та №5 від 14.05.2020р. на суму 1 050 грн. 36 коп.
Крім того, відповідач зазначив, що ТОВ «Укрзерно Трейд» була видана довідка №16/375 від 26.05.2020, про те, що станом на 20.05.2020р. заборгованість по лізингових платежах згідно з Договором фінансового лізингу № 15-17-78 ств-пл/290 від 13.04.2017р. відсутня.
На підставі вищенаведеного, враховуючи важкі наслідки карантинних обмежень для бізнесу введених внаслідок пандемії коронавірусу COVID-19 та надзвичайну ситуацію пов`язану з масовим засиханням та загибеллю посівів, внаслідок засухи в Одеській області, відповідач просить суд відмовити у стягненні штрафних санкцій.
Відповідач - ОСОБА_1 , не скористався своїм правом на судовий захист.
Дослідивши матеріали справи, на підставі чинного законодавства, судом встановлено, що 13.04.2017р. між Державним публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (Лізингодавець) та ТОВ «Укрзерно Трейд» (Лізингоодержувач) було укладено Договір фінансового лізингу №15-17-78 ств-пл/290, згідно якого Лізингодавець передав у користування Лізингоодержувачу предмет лізингу, а останній зобов`язався сплачувати за це плату (лізингові платежі) на умовах основного Договору. Факт отримання техніки ТОВ «Укрзерно Трейд» підтверджується Актом приймання-передачі сільськогосподарської техніки від 24.04.2017р. №8.
У відповідності до ч.1 ст.806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Згідно ч.1 ст.292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.
Отже, між сторонами за Договором склалися правовідносини щодо фінансового лізингу.
Згідно п.п. 2.2, 2.3 Договору строк лізингу відраховується з дати підписання Акту приймання-передачі між сторонами, що укладається у 5 автентичних примірниках, постачальник, перелік, кількість, ціна, вартість, строк передачі і адреси місця передачі предмета лізингу, строк лізингу встановлюються додатками до цього Договору «Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу». Місцем поставки (передачі) предмета лізингу є: Чернігівська обл., м. Ніжин, вул. Шевченка, 109/13.
Пунктом 4.1 Договору визначено, що протягом 7 календарних днів з моменту набрання чинності цим договором Лізингоодержувач перераховує на рахунок Лізингодавця попередній лізинговий платіж в частині відшкодування вартості предмета лізингу в розмірі 25% його вартості (включаючи ПДВ).
Лізингові платежі у частині відшкодування вартості предмета лізингу та комісії за супроводження Договору сплачуються Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця щомісячно. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання Акта. Перший лізинговий платіж сплачується через 1 місяць з дати підписання Акта, всі наступні лізингові платежі - щомісячно (п. 4.3. Договору).
Згідно п. 4.4. Договору розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюється графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до Договору.
Відповідно до додатку №1 до Договору предметом лізингу є треларус-892, вартістю 550 000 грн. строком на 3 роки. Попередній лізинговий платіж, врегульований п.4.1 Договору, становить 137 500 грн.
24 квітня 2017р. за Актом приймання-передачі сільськогосподарської техніки №8 відповідачу було передано предмет лізингу за Договором фінансового лізингу №15-17-78 ств-пл/290 від 13.04.2017р.
В додатку №2 до Договору сторонами узгоджено графік сплати лізингових платежів.
Судом встановлено, що відповідач - ТОВ «Укрзерно Трейд», порушив свої зобов`язання за Договором фінансового лізингу №15-17-78 ств-пл/290 від 13.04.2017р. та не сплатив чергові лізингові платежі 24.11.2019р. у розмірі 12 088 грн. 54 коп., 24.12.2019р. у розмірі 11 983 грн. 50 коп., 24.01.2020р. у розмірі 11 878 грн. 47 коп. та 24.02.2020р. у розмірі 11 773 грн. 44 коп., у зв`язку з чим, станом на 24.02.2020р. утворилась заборгованість у розмірі 47 723 грн. 95 коп.
Відповідно до матеріалів справи відповідачем було сплачено на користь позивача заборгованість за Договором фінансового лізингу відповідно до платіжних доручень: №6 від 02.04.2020р. на суму 11 458 грн. 33 коп., №7 від 02.04.2020р. на суму 63 грн. 21 коп.; №27 від 17.04.2020р. на суму 11 458 грн. 33 коп., №28 від 17.04.2020р. на суму 525 грн. 17 коп., №4 від 14.05.2020р. на суму 45 833 грн. 44 коп. та №5 від 14.05.2020р. на суму 1 050 грн. 36 коп., що в загальному становить 70 955 грн. 84 коп.
26 травня 2020р. Державним публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» надано відповідачу довідку №16/375 про відсутність заборгованості по лізингових платежах за Договором фінансового лізингу №15-17-78 ств-пл/290 від 13.04.2017р.
У відповідності до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе закрити провадження у справі №916/640/20 в частині стягнення основної заборгованості за Договором фінансового лізингу №15-17-78 ств-пл/290 від 13.04.2017р. у розмірі 47 723 грн. 95 коп. відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.
Відповідно до п. 3.4.3. Договору Лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов основного Договору.
Відповідно до положень ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно п. 8.3. Договору на прострочену суму лізингових платежів (встановлюється графіком) нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, та відсотки (проценти) у розмір 25% річних.
На підставі вищенаведених норм права, враховуючи порушення відповідачем строків оплати чергових лізингових платежів, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені та 25% річних. Однак, перевіривши розрахунок пені та 25% річних, наданий позивачем, суд встановив, шо він не відповідає нормам чинного законодавства та здійснив власний, відповідно до якого стягненню підлягає пеня у розмірі 1 579 грн. 54 коп. та 25% річних у розмірі 1 552 грн. 28 коп.
Згідно п. 8.1. Договору лізингу за будь-яке порушення умов Договору (у тому числі строків розрахунків та сум платежів), що не передбачене п. 8.4. основного Договору, Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь Лізингодавця штраф у розмірі 0,1% від невідшкодованої вартості предмета лізингу. Для розрахунку штрафу, визначеного цим пунктом, сума невідшкодованої вартості предмета лізингу становить різницю між первинною вартістю предмета лізингу та сумою попереднього лізингового платежу в частині відшкодування вартості предмета лізингу.
Таким чином, враховуючи те, що початкова вартість предмету лізингу становить 550 000 грн., а розмір попереднього лізингового платежу становить 137 500 грн., розмір штрафу, що підлягає стягненню з відповідачів становить 412 грн 50коп.
У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок інфляційних втрат позивача, судом було встановлено, що він є вірним та стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати у розмірі 12 грн. 19 коп.
Згідно п.3.4 Договору поруки у випадку порушення Боржником зобов`язань, що випливають із основного Договору, в тому числі, але не виключно, зобов`язань щодо строків/термінів та розмірів сплати лізингових платежів, сплати можливих штрафних санкцій, пені, індексу інфляції, 3% річних, збитків та будь-яких інших умов відповідно до умов основного Договору, у поручителя виникають всі обов`язки боржника і поручитель відповідає солідарно з боржником перед кредитором в обсязі невиконаних боржником зобов`язань своїм майном та грошовими коштами, на які може бути накладено стягнення згідно з чинним законодавством України.
У відповідності до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи вищевикладене та оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» підлягають частковому задоволенню.
Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені та штрафу, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Згідно із ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявлених санкцій, що нараховуються за неналежне виконання стороною свої зобов`язань, кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно ст.74 ГПК України, ст.233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів.
Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності відповідача, та, враховуючи правомірність нарахування позивачем штрафних санкцій, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені та штрафу.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст.129 ГПК України з урахуванням положень ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що при поданні позовної заяви до суду позивачем було сплачено мінімальну ставку судового збору з урахуванням розміру позовних вимог, суд дійшов висновку, що судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача, становить 2 102 грн.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 231, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд
1. Закрити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 47 723 грн. 95 коп.
2. Позов Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «УКРАГРОЛІЗИНГ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзерно Трейд» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення пені у сумі 4 122 грн. 26 коп., інфляційних втрат у сумі 12 грн. 19 коп., 25% річних у сумі 3 589 грн. 45 коп. та штрафу у сумі 412 грн. 50 коп. - задовольнити частково.
4. В решті позову відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено 30 червня 2020 р.

Суддя Н.В. Рога