ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2020 року м.Дніпро Справа № 904/204/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А.( доповідача),

суддів: Вечірка І.О., Паруснікова Ю.Б.

секретар судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін:

від позивача: Голобородько Денис Ігорович, довіреність №2454-К-О від 24.05.2019 року, представник;

від відповідача: Муравський Володимир Володимирович, ордер серії ДП2528/021 від 21.02.2020 року, адвокат;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЕМ ПЛЮС" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2020 року (повний текст складено 20.03.2020 року) у справі №904/204/20 (суддя Кеся Н.Б.)

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЕМ ПЛЮС", м.Дніпро

про стягнення 135907,79 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2020 року у справі № 904/204/20 заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про уточнення позовних вимог залишено без розгляду.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем Плюс" задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем Плюс" ( ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" () орендну плату в сумі 73359,00 грн., 2245,21 грн. пені, 387,89 грн. 3% річних, 334,81 грн. інфляційних втрат та 1180,50 грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2020 року виправлено арифметичні помилки в другому абзаці вступної та резолютивної частини рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2020 року по справі №904/204/20, зазначивши суму орендної плати у розмірі 73 359,00 грн., 3% річних у розмірі 387,89 грн. та суму судового збору у розмірі 1 180,50 грн.

Рішення мотивовано тим, що позивач довів, а відповідач не спростував, наявність заборгованості зі сплати орендних платежів за договором оренди приміщення від 01.05.2017 року, яка за період лютого 2019 року по листопад 2019 року складає 73 359,00 грн.

Посилаючись на п.6.3 договору, суд стягнув на користь позивача погоджений сторонами розмір пені - 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, а також перевірив розрахунок позивача і встановив його помилковість в частині визначення періоду розрахунку.

Стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд мотивував положеннями ст.625 Цивільного кодексу України, а стягнення подвійної плати за користування річчю за час прострочення - положеннями ст. 785 Цивільного кодексу України.

Також в мотивувальній частині рішення суд першої інстанції зазначив, що:

- згідно з розрахунком позивача заборгованість зі сплати орендних платежів за лютий-березень 2019 року складає 16 302,00 грн.;

- сторони знаходилися в орендних відносинах до 30.11.2019 року;

- суд вважає за можливе стягнути орендну плату за період з лютого 2019 року по листопад 2019 року в сумі 73 359,00 грн., що є одинарною орендною платою за згаданий період з урахуванням сплаченої відповідачем орендної плати авансом за останній місяць оренди.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Атем Плюс" подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі скаржник вказує, що судом порушено норми матеріального та процесуального права при вирішенні спору, зокрема ст. ст. 73,74,86, 236 та 237 Господарського процесуального кодексу України.

Апелянт вказує, що при винесенні рішення суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач не заявляв вимог про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 73 359,00 грн.

Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2020 року по справі №904/204/20 в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості з орендної плати у розмірі 73359,00 грн., ухвалити нове рішення в цій частині, стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем Плюс" на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість з орендної плати у розмірі 16 302,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач звертає увагу на допущенні господарським судом порушення, що привело до неповного з`ясування обставин справи і винесення незаконного рішення.

Вважає помилковим посилання суду на положення ч.4 ст.284 Господарського України, не прийняття до уваги листів позивача від 29.03.2019 року та від 18.06.2019 року, згідно якими Банк повідомив відповідача про закінчення договору оренди від 01.05.2017 року та просив вважати останнім днем оренди 30.04.2019 року.

Позивач звертає увагу суду, що орендарем було порушено саме обов`язок з повернення орендованого приміщення після закінчення строку дії договору, що є підставою для отримання Банком неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, відповідно до ст.785 Цивільного кодексу України.

Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2020 року по справі №904/204/20 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ "Атем Плюс" на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за договором оренди приміщення від 01 травня 2017 року у загальному розмірі 134 275,78 грн., з яких: 16 302,00 грн. (основна сума боргу), 428,77 грн. - 3% річних, 2 983,27 грн. пеня, 447,74 грн. інфляційні втрати) та 114114,00 грн. подвійна орендна плата.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції слід змінити, позов задовольнити частково, виходячи з наступних обставин:

З матеріалів даної справи вбачається, що Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем Плюс" (далі - відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором оренди приміщення від 01.05.2017 року у загальному розмірі 135 907,79 грн., з яких: 16 302,00 грн. - основна сума боргу, 389,24 грн. - 3% річних, 4 735,73 грн. пеня, 366,82 грн. інфляційних втрат, 114 114,00 грн. подвійна орендна плата та судові витрати по справі (том 1 а.с.1-7).

05.03.2020 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог (том 1 а.с. 160-161), в якій просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором оренди приміщення від 01.05.2017 року у загальному розмірі 134 275,78 грн., з яких: 16302,00 грн. основна сума боргу, 428,77 грн. 3% річних, 2 983.27 грн. пені, 447,74 грн. інфляційних втрат, 114 114,00 грн. подвійної орендної плати та судові витрати у справі.

Судом зазначена заява залишена без розгляду, сторони вказані дії суду не оскаржували.

Колегією суддів встановлено, що факт укладення договору сторонами не оспорюється.

Відповідно до умов договору сторони погодили наступне:

- згідно п. 1.1. в порядку та на умовах, визначених договором, орендодавець (позивач у справі) зобов`язується передати орендарю (відповідач у справі), а орендар зобов`язується прийняти у тимчасове користування (оренду) приміщення, визначене у договорі, за плату та на обумовлений строк для використання під складське приміщення.

- згідно п.1.2. приміщення, яке передається в оренду за договором (надалі іменується - приміщення), знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Базова, 4, має загальну площу 271,70 кв.м. і належить орендодавцеві на підставі права власності.

- відповідно до п.2.2. орендна плата піддягає сплаті до 20 числа поточного місяця за наступний місяць оренди (розрахунковий), без надання орендодавцем рахунків, із розрахунку 30,00 гри.. за 1 кв.м., в т.ч. ПДВ 5,0 грн., а за всю орендовану площу 8 151,00 грн., в т.ч. ПДВ - 1 358,50 грн., у тому числі за перший місяць оренди та починає нараховуватись з моменту підписання акту здачі-приймання приміщення. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць підлягає індексації з коефіцієнтом рівним 1 (одиниці).

- відповідно до п. 2.3 договору протягом 5 днів з дня підписання цього договору орендар зобов`язується сплатити орендну плату за перший місяць суборенди, з метою забезпечення виконання орендарем своїх зобов`язань по сплаті орендної плати, орендар перераховує на поточний рахунок орендодавця №5894 авансовий платіж у розмірі передбаченому п.2.2 договору, який зараховується за останній місяць оренди.

- пунктом 4.2.7 сторони погодили, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі відповідно до умов цього договору.

- згідно п.2.16. орендар зобов`язаний звільнити приміщення та повернути його орендодавцю у разі закінчення строку дії договору або у разі його дострокового розірвання в останній день дії договору у стані, в якому приміщення було одержане, з урахуванням нормального зносу.

Передача орендодавцем та прийняття орендарем приміщення у оренду надається та засвідчується актом здачі-приймання приміщення у оренду, за умови виконання орендарем своїх зобов`язань по сплаті за перший місяць оренди, та авансового платежу визначеного п.2.3 договору у розмірі передбаченому п.2.2 договору. Повернення приміщення орендодавцю здійснюється за актом здачі-приймання. Обов`язок по складанню акта здачі-приймання покладається на сторону, яка передає приміщення іншій стороні договору (п.5.1).

Приміщення та інше майно вважаються фактично переданими орендодавцю/ орендареві з моменту підписання акта здачі-приймання. У момент підписання цього акта орендодавець/орендар передає орендодавцю/орендареві ключі від приміщення (п.5.2).

Оплата оренди орендарем здійснюється по день фактичного звільнення приміщення (п.5.3).

Відповідно до п.7.1 сторони погодили, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення електронного-цифрового підпису усіма його сторонами і діє з 01 травня 2017 року по 30 квітня 2018 року.

Факт передачі приміщення орендарю підтверджується Актом здачі-приймання (том 1 а.с.18).

Сторони підтверджуються, що шляхом обміну електронними документами та накладенням електронного цифрового підпису ними 20 квітня 2018 року підписано Додаткову угоду до договору оренди приміщення від 01.05.2017 року (том 1 а.с.19-20).

Згідно Додаткової угоди сторони погодили, що договір вважається укладеним з моменту його підписання і діє з 01.05.2017 року по 30.04.2019 року.

Отже, відповідно до умов договору відповідач зобовязаний був повернути орендоване приміщення 30.04.2019 року.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач звертав увагу суду, що орендарем порушено саме обов`язок з повернення орендованого приміщення після закінчення строку дії договору, у зв`язку з чим позивач має право на отримання неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції, погодившись з такою правовою позицією позивача, не врахував положення ст. 764 Цивільного кодексу України, згідно якої якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У даній справі Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" належними та допустимими доказами не доведено, що орендодавець мав заперечення щодо продовження користування орендарем орендованим приміщенням.

Позивач зазначав, що листом від 29.03.2019 року орендодавець на адресу орендаря надсилав повідомлення про закінчення договору оренди від 01.05.2017 року, де вказував на існування заборгованості та останнім днем оренди просив вважати 30.04.2019 року ( том 1 а.с. 24-25).

Також позивач вказував, що листом від 18.06.2019 року орендар повторно повідомив орендодавця про закінчення строку дії договору та про існування заборгованості з орендної плати. Однак, заходів для отримання вказаних повідомлень відповідач не вжив, у зв`язку з чим, листи повернулись до орендодавця як не отримані ( том 1 а.с. 26-27).

Колегія суддів вважає обгрунтованими заперечення відповідача проти отримання вказаних листів, оскільки листи відправлені не на адресу, яка зазначена в договорі оренди (том 1 а.с.20) - м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 38а, а на адресу м.Дніпро, вул.Армійська, 13-а.

Доводи позивача про те, що згадані листи також позивач направляв на вказану в договорі оренди електронну адресу відповідача, належними доказами не підтверджено.

Колегією суддів встановлено, що 30 листопада 2019 року сторони підписали акт здачі приймання приміщення до договору оренди приміщення від 01 травня 2017 року (том 1 а.с. 23), в якому зазначено, що на момент передачі приміщення банк має претензію до орендаря по строкам повернення приміщення, так як у договорі оренди від 01 травня 2017 року закінчився строк дії 30.04.2019 року, та по сплаті орендної плати в розмірі 16 302,00 грн. за лютий та березень 2019 року, що зафіксовано в акті звірки. Акт звірки є невід`ємною частиною даного акту. Сторони підтверджують, що фактичне прийняття приміщення відбулося 30.11.2019 року.

Таким чином, обставини справи підтверджують, що позивач не заперпечував проти продовження користування відповідачем орендованим приміщенням по закінченню строку дії договору, тому до правовідносин сторін підлягають застосуванню норми ст.764 Цивільного кодексу України, що виключає можливість застосування ст. 785 Цивільного кодексу України, оскільки договір сторін вважається продовженим на тих же умовах і на той же строк.

Встановлено, що в оскаржуваному рішенні суд вийшов за межі заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів. Позивачем була заявлена сума 16 302,00 грн. заборгованості за лютий, березень 2019 року, а стягнуто судом за період лютого - листопада 2019 року в сумі 73 359,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Порушення норм процесуального права відповідно до п.4 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для зміни оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки апелянт спростовує висновок суду першої інстанції щодо правильності нарахування та стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів, то ці вимоги скаржник довів.

Отже, в частині вимог позивача про стягнення заборгованості позов підлягає задоволенню на суму 16 302,00 грн.

Правові підстави для стягнення з відповідача 114 114,00 грн. подвійної орендної плати за несвоєчасне повернення обєкту оренди відсутні.

Згідно п.6.3 договору у випадку заборгованості по виплаті орендної плати орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 0,1 відсотків від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно з розрахунком позивача сума пені за період прострочення виконання зобовязання зі сплати орендних платежів за лютий-березень 2019 року складає 4735,73 грн., а нараховані відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних складають 389,24 грн., інфляційні 366,82 грн.

В частині стягнення вказаних сум апелянт вимоги не заявляв, з рішенням суду погодився.

За встановлених вище обставинах апеляційна скарга є доведена. Рішення суду слід змінити, вимоги позивача задовольнити частково та стягнути судові витрати відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

За розгляд позовної заяви пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 1 051,00 грн.

За розгляд апеляційної скарги сплачені апелянтом судові витрати в розмірі 1 576,50 грн підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2020 року у справі № 904/204/20 змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем Плюс" (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд. 38 А, ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1 Д; адреса для листування: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість з орендної плати в розмірі 16 302,00 грн., пеню в розмірі 2 245,21 грн., 3% річних в розмірі 387,89 грн., 334,81 грн. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 1 051,00 грн.

В решті позову відмовити."

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1 Д; адреса для листування: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем Плюс" (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд. 38 А, ) 1 576,50 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Виконання постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 23.06.2020 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя І.О. Вечірко

Суддя Ю.Б. Парусніков