ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.06.2020 Справа № 920/330/20/920/1630/14)

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши матеріали справи № 920/330/20 в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до відповідача: Дочірнього підприємства державної Акціонерної компанії "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів" (42006, Сумська область, м. Ромни, вул.. Прокопенка, 10, )

про стягнення заборгованості по заробітній платі та грошових коштів невиплачених при звільненні,

представники сторін:

позивача - ОСОБА_1.,

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернувся позивач з позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з лютого 2019 року по січень 2020 року в сумі 58970,98 грн., вихідну допомогу в сумі 23162,22 грн. та в рахунок грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки в сумі 2941,20 грн.

Ухвалою суду від 15.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 920/330/20 в порядку спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено у судове засідання на 19.05.2020.

07.05.2020 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки затримка з виплатою заробітної плати позивачу сталася за відсутності вини відповідача та є тимчасовою, а відповідач робить всі залежні від нього дії для того щоб виконати свої зобов`язання перед найманими працівниками. Також відповідач у відзиві зазначив, що позивачем не вірно визначено розмір компенсації за невикористані 8 днів щорічної відпустки, оскільки розмір компенсації позивачем визначався виходячи із розрахунку середньоденної заробітної плати за останні 2 місяці (367,65 грн.), тоді як така компенсація має бути розрахована виходячи із середньої заробітної плати за останні 12 місяців (274,911 грн.). Отже компенсація за невикористані 8 днів щорічної відпустки становить (274,911 грн.*8 днів = 2199,29 грн.).

18.05.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву та заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 79360,86 грн. заборгованість по заробітній платі за період з лютого 2019 року по 31 березня 2020 року, а також 26103,42 грн. вихідну допомогу.

Ухвалою суду від 19.05.2020 заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду, позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання суду доказів сплати судового збору в сумі 2102,00 грн.

Ухвалою суду від 27.05.2020 призначено розгляд справи по суті на 18.05.2020.

27.05.2020 до суду надійшли заперечення представника відповідача на відповідь на відзив, в яких просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач неправомірно вимагає компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 2941,20 грн., адже розмір цієї компенсації входить в суму заборгованості із заробітної плати 79360,86 грн. Крім того, позивач не вірно визначив розмір компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 12669,14 грн.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте подав клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 18.05.2020 протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 ГПК України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 ГПК України).

У ч. 8 ст. 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

01.08.2017 ОСОБА_1 було прийнято на роботу в ДП ДАК «Хліб України» «Роменський комбінат хлібопродуктів» на посаду інженера з охорони праці.

Відповідно до наказу № 6-К від 30.03.2020 ДП ДАК «Хліб України» «Роменський комбінат хлібопродуктів» ОСОБА_1 було звільнено з посади інженера з охорони праці за власним бажанням на підставі п. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення, всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 115 КЗпП передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Згідно з ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до абз. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як вбачається із довідки про заборгованість по заробітній платі № 386 від 29.04.2020 заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за період з лютого по березень 2019 року, з червня по жовтень 2019 року, з листопада 2019 року по березень 2020 року станом на 29.04.2020 складає 79360,86 грн.

Відповідачем станом на 18.06.2020 не надано доказів виплати позивачу заробітної плати, що належить йому від підприємства.

Відповідач у запереченнях зазначив, що компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 2199,29 грн. включено в суму заборгованості із заробітної плати за березень 2020 року, про що позивач не заперечував у судовому засіданні.

Враховуючи даний факт, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 76419,66 грн.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму вихідної допомоги в розмірі 23162,22 грн.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених, зокрема, у статтях 38 та 39 цього Кодексу працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Середній заробіток при звільненні розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, виходячи із заробітної плати за два місяці, які передують місяцю звільнення.

Позивачем наданий розрахунок вихідної допомоги, відповідно до якого сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 23162,22 грн.

Суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок відповідачем не спростований.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок, перевіривши правомірність нарахування вихідної допомоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, а сума вихідної допомоги в розмірі 23162,22 грн. стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за невикористані ним дні щорічної відпустки в сумі 26103,42 грн.

Пунктом 3.2. наказу № 6-К від 30.03.2020 ДП ДАК «Хліб України» «Роменський КХП» встановлено нарахувати ОСОБА_1 розрахункові кошти за 8 календарних дні не використаної відпрацьованої щорічної відпустки.

У відповідності до ч.1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» та ч.1 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Таким чином, з метою надання працівникам можливості реалізовувати право на відпочинок законодавство України про працю надає їм право при звільненні вимагати компенсацію за невикористані ними дні щорічних відпусток.

Відтак, працівник має право у разі звільнення на отримання грошової компенсації.

Відповідно до вимог п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку компенсації за невикористані дні щорічної відпустки позивач при визначенні розміру компенсації виходив із розрахунку середньоденної заробітної плати за 2 місяці, тоді як компенсація має бути розрахована виходячи із середньої заробітної плати за останні 12 календарних місяців роботи.

Суд здійснив перерахунок компенсації за не використані 8 днів щорічної відпустки та дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача компенсації підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача підлягає 2199,29 грн. (274,911 грн. *8 днів) компенсації за невикористані ним дні щорічної відпустки.

З урахуванням викладеного, перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку, враховуючи встановлений судом факт несвоєчасної виплати заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за дні не використаної відпустки, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 76419,66 грн. заборгованості по заробітній платі, 2199,29 грн. за дні не використаної відпустки, 23162,22 грн. вихідної допомоги.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у сумі 2102,00 грн. слід віднести на відповідача та стягнути в дохід держбюджету.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за вимог про стягнення вихідної допомоги підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 95, 97, 115 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 20, 126, 129, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів" (42006, Сумська область, м. Ромни, вул. Прокопенка, 10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованість по заробітній платі у сумі 76419 грн. 66 коп., 2199 грн. 29 коп. за дні не використаної щорічної відпустки, 23162 грн. 22 коп. вихідної допомоги, 2102 грн. 00 коп. судовий збір.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів" (42006, Сумська область, м. Ромни, вул.. Прокопенка, 10, ) в доход Державного бюджету України

(отримувач коштів - Сумська міська отг22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37970593, банк отримувача - Казначейство України, код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA3018540, код класифікації доходів бюджету 22030101) 2082 грн. 45 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 19.06.2020.

Згідно статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суддя В.В. Яковенко