ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2020 р. Справа№ 920/221/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Бовсуновській Ю.В.,

за участю представників:

від позивача - Мицик О.Ю., адвокат, ордер серії КС №773855 від 18.05.2020;

від відповідача - Добрянський В.А., адвокат, ордер серії КС №517392 від 15.06.2020,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сумысвязь» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 06.03.2020 про забезпечення позову у справі №920/221/20 (суддя Яковенко В.В.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еко» до товариства з обмеженою відповідальністю «Сумысвязь» про стягнення 3 081 773,37 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко» звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Сумысвязь» про стягнення 3 081 773,37 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором підряду №07/12 від 07.12.2018, у зв`язку з недотриманням строків виконання комплексу будівельних робіт, що стало підставою для нарахування пені за період з 01.02.2019 по 28.09.2019 у розмірі 3 081 773,37 грн.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 06.03.2020 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Позивачем разом з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми стягнення у розмірі 3 081 773,37 грн., що належать товариству з обмеженою відповідальністю «Сумысвязь» і знаходяться (обліковуються) на банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України.

Заява мотивована тим, що відповідач в процесі ведення господарської діяльності ухиляється від виконання договірних зобов`язань, у зв`язку з чим існує реальна загроза утруднення чи унеможливлення виконання в майбутньому рішення суду. При цьому, позивач посилається на наявність: кримінального провадження №0000131 за фактом знищення даних бухгалтерського обліку ТОВ «Сумысвязь» (ухвала від 10.08.2017 у справі №591/4255/17); спору у справі №920/111/20 про стягнення з ТОВ «Сумысвязь» грошових коштів в сумі 285 690,34 грн. (ухвала від 10.02.2020 у справі №920/111/20); виконавчого провадження №55713390, за яким стягувачем є ДП «Сумський облавтодор», а боржником ТОВ «Сумысвязь». Крім того, позивач зазначає про відсутність у відповідача нерухомого майна, що вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Викладені обставини, на думку заявника, свідчать про наявність значних ризиків невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань та можливість задоволення позовних вимог лише за рахунок грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунках відповідача.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 06.03.2020 у справі №920/221/20 заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Еко» про забезпечення позову задоволено; накладено арешт на грошові кошти в межах суми стягнення у розмірі 3 081 773,37 грн., що належать відповідачу і знаходяться (обліковуються) на банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України до набрання рішенням законної сили.

Задовольняючи заяву, суд зазначив про правомірність обраного позивачем заходу забезпечення позову щодо накладення арешту на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог, які належать відповідачу, а відтак, за висновком суду, подана позивачем заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, товариство з обмеженою відповідальністю «Сумысвязь» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу та відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Еко» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами:

- застосований судом захід забезпечення позову фактично призведе до повного припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, що негативно вплине на фінансовий стан відповідача, а також до порушення прав працівників відповідача на отримання оплати праці;

- при винесенні ухвали суд керувався самим лише припущенням про ймовірну неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позову, без обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову;

- арешт грошових коштів унеможливить ведення господарської діяльності ТОВ «Сумысвязь», оскільки така діяльність нероздільно пов`язана з витратами на оплату постачальникам за матеріали та засоби для виконання робіт;

- судом першої інстанції невірно надана оцінка співвідношення прав (інтересів), про захист яких просив позивач у заяві про вжиття заходів забезпечення позову, реальним наслідкам забезпечення позову у вигляді припинення господарської діяльності суб`єкта та втручання в таку діяльність.

В судовому засіданні представник апелянта - відповідача у справі підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З урахуванням предмету позову у даній справі - стягнення пені у розмірі 3 081 773,37 грн. за несвоєчасне виконання робіт згідно договору підряду №07/12 від 07.12.2018, звертаючись із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач мав довести на підставі належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, що майно (грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення в результаті об`єктивних (відсутність грошових коштів для виконання зобов`язань за спірним договором, незадовільний фінансовий стан, наявність невиконаних безспірних зобов`язань, відкритих виконавчих проваджень щодо відповідача тощо) або суб`єктивних (вчинення відповідачем умисних дій, направлених на приховування або відчуження майна або вчинення інших дій з метою уникнення відповідальності за спірним договором або перешкоджання законному стягненню зазначеної заборгованості) причин.

Стосовно доводів позивача щодо наявності підстав для забезпечення позову, у зв`язку із ухиленням відповідачем від виконання взятих на себе договірних зобов`язань, колегія суддів зазначає, що такі обставини є безпосередньо предметом позову у даній справі, а факт ухилення відповідача від виконання зобов`язань не є встановленим та підлягає доведенню під час вирішення справи по суті.

Крім того, посилання позивача на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про відсутність у ТОВ «Сумысвязь» нерухомого майна та наявність виконавчого провадження №55713390, існування якого не підтверджено жодними доказами, не є достатніми підставами для вжиття заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача.

Також, не може бути підставою для забезпечення позову сам лише факт наявності інших судових проваджень про стягнення заборгованості з відповідача - ТОВ «Сумысвязь», якщо по таких справах не винесено обов`язкових до виконання рішень, які відповідачем у встановленому порядку не виконуються умисно або в результаті фактичної неплатоспроможності.

При цьому, як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, Господарським судом Сумської області закрито провадження у справі №920/111/20, на яку посилався позивач у своїй заяві.

Окрім того, необхідність у застосуванні заходів забезпечення, позивач також пояснює наявністю кримінального провадження №0000131 за фактом знищення даних бухгалтерського обліку ТОВ «Сумысвязь».

З приводу наведеного, апеляційний суд зазначає, що як вбачається зі змісту ухвали від 10.08.2017 у справі №591/4255/17, вказане кримінальне провадження було відкрито за фактом масового втручання в нормальну роботу ПЕОМ підприємств, установ і організацій на території Сумської області, шляхом розповсюдження шкідливого програмного вірусу «Petya.A». В свою чергу, надання тимчасового доступу слідчим до приміщення ТОВ «Сумысвязь» було зумовлено заявою директора ТОВ «Сумысвязь» про знищення даних бухгалтерського обліку через кібератаку програмного вірусу «Petya.A».

Тобто, виходячи з викладених обставин, у суду відсутні докази вважати, що пошкодження файлів бухгалтерського обліку відбулось внаслідок умисних дій ТОВ «Сумысвязь», а тому доводи позивача в цій частині є безпідставними.

Також слід зазначити, що на даний час у вказаній справі не винесено судове рішення, яке набрало законної сили та відповідно яким би були встановлені обставини про які зазначає позивач. Крім того, жодним чином не доведено, що такі обставини свідчать про те, що майно чи грошові кошти можуть зменшитися, внаслідок чого буде утруднено виконання рішення у даній справі (у разі прийняття рішення про задоволення позову).

За таких обставин, твердження позивача в заяві про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання в майбутньому судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не можуть бути підставою для задоволення такої заяви.

При цьому, враховуючи положення частини одинадцятої статті 137 ГПК України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції та доводами позивача щодо наявності підстав для забезпечення позову у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за спірним договором підряду, оскільки такі обставини є безпосередньо предметом позову у даній справі, а факт ухилення відповідача від виконання зобов`язань станом на момент винесення оскаржуваної наразі ухвали не був встановленим та підлягав доведенню під час вирішення справи по суті, і взагалі сам по собі не може свідчити про майбутнє ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Водночас, апеляційним судом враховуються пояснення апелянта, що накладення арешту на рахунки відповідача призведе лише до погіршення ведення його господарської діяльності, оскільки така діяльність нероздільно пов`язана зі здійсненням витрат на оплату постачальникам за матеріали та засоби для виконання робіт.

Отже, оскільки заявником не наведено жодних достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про існування обставин, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки застосування у даному випадку місцевим господарським судом заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми стягнення у розмірі 3 081 773,37 грн., що належать відповідачу і знаходяться (обліковуються) на банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України, є неправомірним.

Крім того, виходячи із встановлених колегією суддів обставин безпідставного вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, питання про застосування запропонованого позивачем зустрічного забезпечення наразі не підлягає вирішенню, оскільки зустрічне забезпечення позову по своїй суті неможливе без наявності самого забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Сумысвязь» підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала Господарського суду Сумської області від 06.03.2020 про забезпечення позову у справі №920/221/20 -скасуванню, а в заяві позивача про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

З огляду на задоволення апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача у справі.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сумысвязь» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 06.03.2020 про забезпечення позову у справі №920/221/20 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 06.03.2020 про забезпечення позову у справі №920/221/20 скасувати.

3. У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Еко» про забезпечення позову відмовити.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Еко» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сумысвязь» 2 102 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

6. Матеріали оскарження ухвали у справі №920/221/20 повернути до Господарського суду Сумської області.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 22.06.2020 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко