РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.06.2020Справа № 910/18981/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., за участю секретаря судового засідання Бігми Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) в особі філії «Центр діагностики залізничної інфраструктури» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галактика-Тест» (01042, м. Київ, вул. Академіка Філатова, буд. 1/22, офіс 10; ідентифікаційний код: 38346361)

про стягнення 710330,20 грн.

Представники учасників справи

від позивача: Березінський О.С.;

від відповідача: Островський В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.12.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр діагностики залізничної інфраструктури» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галактика-Тест» про стягнення пені у розмірі 710330,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані простроченням виконання відповідачем робіт за Договором №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.01.2020 відкрито провадження у справі №910/18981/19; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 06.02.2020; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

28.01.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на те, що письмова заявка на виконання робіт була надана позивачем лише 11.12.2018. При цьому, умовами Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 передбачено, що роботи виконуються протягом 30-ти днів з дня надання заявки. Таким чином, останнім днем строку виконання робіт є 24.01.2019.

Крім того, відповідач повідомив про виникнення істотних змін обставин, що унеможливили виконання зобов`язань відповідачем у визначений строк, у зв`язку з чим відповідач звертався до позивача з листами про внесення зміни до умов договору в частині збільшення строку надання послуг та продовження строку дії договору до 01.02.2019. Відповідач вважає, що ним вжито достатніх заходів для уникнення обставин, які виникли із тривалими перервами в роботі транспорту, тимчасового ембарго на перевезення імпортного вантажу, а саме тимчасового обмеження в роботі вантажу терміналу Міжнародного аеропорту «Бориспіль», що призвело до несвоєчасного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, проте, були виконані у повному обсязі.

06.02.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі №910/18981/19.

У підготовчому засіданні 06.02.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відмову у задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у справі.

Також, у підготовчому засіданні 06.02.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 04.03.2020.

13.02.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав на те, що відповідач не надав доказів на підтвердження обставин, що унеможливлювали виконання зобов`язань за договором до моменту закінчення строку надання послуг, що стало підставою для не надання позивачем згоди на внесення змін до договору. Крім того, позивач вважає, що недодержання обов`язків контрагентом відповідача та/або відсутність на ринку України потужностей для виготовлення дефектоскопно-слідкуючої системи, не може вважатись випадком або обставинами непереборної сили, як підстава для звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором.

02.03.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які суд долучив до матеріалів справи.

Підготовче засідання, призначене на 04.03.2020, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 підготовче засідання у справі №910/18981/19 призначено на 09.04.2020.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 №211 із змінами, внесеними згідно Постанов КМ, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16.03.2020р. 9/рс-186/20, у судовому засіданні 09.04.2020 судом було оголошено перерву без визначення дати та часу наступного судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2020 підготовче засідання у справі №910/18981/19 призначено на 27.05.2020.

У підготовчому засіданні 27.05.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.06.2020.

Представник позивача у судовому засіданні 11.06.2020 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.06.2020 надав усні пояснення по суті справи, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 11.06.2020 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.10.2018 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Галактика-Тест» (виконавець) укладено Договір №ЦДЗІ-18/27, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати послуги з капітального ремонту дефектоскопного обладнання вагонів-дефектоскопів ВД-1МТ5К код ДК 021:20-3 «Послуги з ремонту, технічного обслуговування залізничного транспорту і пов`язаного обладнання та супутні послуги (вагон-дефектоскоп №045)» на умовах цього договору та згідно з Специфікацією (Додаток №1) (а.с. 8-13).

Відповідно до п. 1.2 Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 замовник бере на себе зобов`язання прийняти та оплатити надані послуги на умовах цього договору та відповідно до Специфікації (Додаток №1).

Згідно з п. 3.1 Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 вартість послуг згідно з Специфікацією (Додаток №1) та Калькуляції (Додаток №2) складає 19199162,17 грн.

Специфікацією до договору (Додаток №1) сторони погодили найменування робіт - капітальний ремонт дефектоскопного обладнання вагону-дефектоскопу ВД-1МТ5К (вагон-дефектоскоп №045) та їх вартість - 19199162,17 грн (а.с. 14).

Калькуляцією до договору (Додаток №2) сторонами погоджено вартість робіт, що виконуються за Договором №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018, у сумі 19199162,17 грн (а.с. 15).

Відповідно до п. 4.6 Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 днем завершення надання послуг вважається день підписання обома сторонами акту здачі-приймання наданих послуг.

Згідно з п. 5.1 Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 виконавець зобов`язаний надати послуги протягом 30-ти робочих днів з дня надання замовником письмової рознарядки, але не пізніше 31.12.2018.

По завершенню надання послуг виконавець надає замовнику акт здачі-приймання наданих послуг, дефектну відомість та документи на обладнання та матеріали, що були використані при ремонті (сертифікати якості, паспорти, документи, що підтверджують походження, рік виготовлення, розмитнення, тощо) (п. 5.4 Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018).

Відповідно до п. 11.1 Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 строк дії цього договору встановлюється сторонами з моменту його підписання до 31.12.2018, а в частині розрахунків по договору - до повного виконання.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідачем було прострочено виконання робіт за Договором №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний сплатити пеню, нараховану за період прострочення виконання робіт з 01.01.2019 по 06.02.2019, у розмірі 710330,20 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає, що строк виконання ним робіт становить 30 робочих днів з дня надання позивачем письмової рознарядки, у зв`язку з чим твердження позивача стосовно того, що відповідач повинен був виконати роботи у строк до 31.12.2018. При цьому, заявка була подана позивачем лише 11.12.2018.

Крім того, відповідач повідомив про виникнення істотних змін обставин, що унеможливили виконання зобов`язань відповідачем у визначений строк, у зв`язку з чим відповідач звертався до позивача з листами про внесення зміни до умов договору в частині збільшення строку надання послуг та продовження строку дії договору до 01.02.2019.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором підряду.

Частиною 1 ст. 837 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Як вбачається з п. 5.1 Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018, виконавець зобов`язаний надати послуги протягом 30-ти робочих днів з дня надання замовником письмової рознарядки, але не пізніше 31.12.2018.

Відповідачем долучено до матеріалів справи копію заявки вих №ЦДЗІ-10/3511 від 11.12.2018, в якій позивач просить відповідача прийняти в ремонт вагон-дефектоскоп ВД-1МТ5К №045 (19915214), послуги з капітального ремонту надавати на базі Козятинської дистанції колії за адресою: Україна, м. Козятин, вул. Винниченка, буд. 64 (а.с. 58).

Як зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву, вказану заявку (письмову рознарядку) він отримав 11.12.2018.

Як вбачається з Акту №7/18-ПЗ на здавання в капітальний ремонт вагона-дефектоскопа ВД-1МТ5К №405 від 19.12.2018, складеного представниками позивач і відповідача, вказаний вагон було прийнято у капітальний ремонт 19.12.2018 на виконання умов Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018. (а.с. 107).

Щодо строку виконання відповідачем зобов`язання з ремонту вказаного вагону (відповідно до умов Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018), суд зазначає наступне.

Позивач вказує на те, що відповідач повинен був здійснити ремонт вагону в будь-кому випадку не пізніше 31.12.2018, навіть не зважаючи на ті обставини, що строк виконання ремонту становить 30 робочих днів з дня подання заявки, а заявка подана позивачем 11.12.2018.

Суд не погоджується з вказаними доводами позивача з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 Цивільного кодексу України. У частинах 3-4 статті 213 Цивільного кодексу України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 Цивільного кодексу України.

Одним з принципів тлумачення правочинів є Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem) - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.

Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Суд зазначає, що умова п. 5.1 Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 про виконання відповідачем робіт не пізніше 31.12.2018 не може бути такою, що позбавляє відповідача права на виконання робіт з ремонту вагону саме протягом 30-ти робочих днів з дня отримання рознарядки, враховуючи, що таку рознарядку позивачем було подано, а відповідачем отримано 11.12.2018, тобто за 20 календарних днів до 31.12.2018.

При цьому, умовами Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 не встановлено строку подання позивачем такої рознарядки, що надає позивачу можливості зловживати правом на її подання у будь-яку дату (наприклад, така рознарядка могла бути подана 29.12.2018).

Крім того, судом враховані пояснення відповідача (викладені у запереченнях на відповідь на відзив), що для виконання такого виду капітального ремонту вагону необхідно 30-40 робочих днів, що підтверджується затвердженою АТ «Укрзалізниця» нормативною документацією, а саме положенням про організацію роботи вагонів-дефектоскопів, у п. 10.4.3 якого зазначено, що термін виконання робіт при проведенні ремонту встановлюється договором; рекомендовані терміни виконання робіт: капітальний ремонт - 30-40 робочих днів.

Враховуючи викладені обставини, та керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку, що негативні наслідки подання позивачем рознарядки у строк менший ніж за 30 робочих днів до 31.12.2018, покладаються саме на замовника (позивача), у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний був виконати роботи з ремонту вагону у строк до 25.01.2019 включно.

Відповідно до п. 4.6 Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 днем завершення надання послуг вважається день підписання обома сторонами акту здачі-приймання наданих послуг.

Судом встановлено, що 06.02.2019 між позивачем та відповідачем було складено Акт №03/19 ПЗЗ здачі-приймання наданих послуг за Договором №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 на суму 19198113,40 грн. (а.с. 16).

Таким чином, відповідачем було прострочено виконання робіт за Договором №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 на 11 днів (з 26.01.2019 по 05.02.2019 включно).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 710330,20 грн, нараховану за період з 01.01.2019 по 06.02.2019.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 7.3 Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 за порушення терміну надання послуг виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості ненаданих або невчасно наданих послуг за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, викладений позивачем у позовній заяві, суд дійшов висновку щодо його необгрунтованості, оскільки, як встановлено судом, прострочення виконання відповідачем зобов`язання з ремонту обладнання існувало у період з 26.01.2019 по 05.02.2019, тоді як позивач нараховує пеню за період з 01.01.2019 по 06.02.2019.

За таких обставин, суд здійснив власний розрахунок пені (за прострочення виконання відповідачем ремонту вагону) та дійшов висновку, що обгрунтованим розміром пені, нарахованої за період з 26.01.2019 по 05.02.2019 є 211179,25 грн.

Обґрунтовуючи свої заперечення у відзиві, відповідач посилається на те, що у зв`язку із тривалими перервами в роботі транспорту, тимчасового ембарго на перевезення імпортного вантажу, а саме тимчасового обмеження в роботі вантажу терміналу Міжнародного аеропорту «Бориспіль», вантажний термінал для прийому вантажів з 23.12.2018 по 03.01.2019 був закритий, що підтверджується інформацією, яка міститься на офіційному сайті аеропорту «Бориспіль». Як вбачається з пояснень відповідача, компанія партнер з Китаю, повідомила відповідача, про те, що не може відправити дефектоскопно-слідкуючу систему ультразвукового та магнітного виявлення дефектів в рейках типу Р50, Р65, Р75 на заплановану дату 23.12.2018 згідно електронного реєстру. Таким чином, відповідач вважає про наявність істотних змін обставин, що унеможливили виконання зобов`язань, що знаходяться поза межами волі, можливостей та дій сторін та мають об`єктивний неминучий характер.

Судом встановлено, що листом вих. №872А/12 від 21.12.2018 позивач повідомив відповідача про те, що він не встигає виконати у повному обсязі свої зобов`язання, в тому числі, за Договором №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 в частині встановлення обладнання. Зокрема, відповідач повідомив, що він отримав листа від партнерів з Китаю про те, що вони не можуть відправити системи у зв`язку з тривалими перервами в роботі транспорту, тимчасовим ембарго на перевезення імпортного вантажу, а саме у зв`язку з тимчасовим обмеженням в роботі вантажного терміналу Міжнародного аеропорту «Бориспіль» з 23.12.2018 по 03.01.2019 (а.с. 51-52).

У листі вих. №878/12 від 27.12.2018 відповідач вказав на те, що виникли форс-мажорні обставини в частині встановлення обладнання, але решта частина робіт виконана відповідачем у повному обсязі. За таких обставин, відповідач пропонував позивачу частково закрити акти виконаних робіт 2018 роком (а.с. 54).

Листом вих. №884/12 від 29.12.2018 відповідач просив позивача внести зміни до Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 в частині строку його дії - до 01.02.2019, оскільки виникли об`єктивні обставини, які унеможливлюють виконання зобов`язання у повному обсязі у встановлений договором строк (а.с. 55).

У листі від 11.01.2019 вих. №892/01 відповідач просив позивача внести зміни до Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 в частині збільшення строку надання послуг до 19.01.2019 та продовження строку дії договору до 31.01.2019; звільнити відповідача від нарахування пені на підставі п. 7.3 договору.

Відповідачем долучено до матеріалів справи копію Висновку Торгово-промислової палати України від 10.01.2019 №33/05-19 про істотні зміни обставин за Договором №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 (а.с.59-62).

У вказаному Висновку зазначено, що оскільки на території України немає потужностей для виготовлення дефектноскопно-слідкуючої системи ультразвукового та магнітного виявлення дефектів в рейках типу Р50, Р65, Р75, яка підлягає повній заміні при проведенні капітального ремонту, вона мала бути замовлена на території Китаю, як зазначено у листі ТОВ «Галактика-Тест» від 21.12.2018 №872А/12. Тому, з метою виконання умов Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 між ТОВ «Галактика-Тест» та Southern cross technologies limited було укладено Договір 3/18 від 01.11.2018, умовами якого передбачалось постачання відповідачу дефектноскопно-слідкуючої системи ультразвукового та магнітного виявлення дефектів в рейках типу Р50, Р65, Р75.

Але, листом від 23.12.2018 Southern cross technologies limited повідомило відповідача про те, що в Міжнародному аеропорту «Бориспіль» введено тимчасові обмеження на прибуття вантажів на вантажний термінал для вантажних та пасажирських повітряних суден з 23.12.2018 до 03.01.2019.

При цьому, товар був готовий до відправлення відповідачу 23.12.2018, але у зв`язку з введеними обмеженнями Southern cross technologies limited повідомило відповідача про перенесення дати відправлення вантажу на 07.01.2019.

Надані ТОВ «Галактика-Тест» документи свідчать про те, що ні замовник, ні виконавець, встановлюючи за Договором №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 строки надання послуг, не могли передбачити виникнення у підприємства-виробника обладнання обставин, які унеможливили виконання зобов`язання у встановлений договором строк, що в свою чергу призвело до порушення терміну виконання зобов`язання відповідачем.

За таких обставин, Торгово-промислова палата України, проаналізувавши фактичні обставини, дійшла висновку щодо наявності істотних змін обставин, якими сторони керувались при укладенні Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 (ст. 652 Цивільного кодексу України), що надає відповідачу право ініціювати внесення змін до Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 в частині збільшення строків виконання зобов`язання.

У п. 8.1 Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 зазначено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін; аварія, катастрофа, повінь, пожежа, землетрус, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна, прийняття нормативного акту, який унеможливлює виконання умов договору або інших, незалежних від сторін обставин, якщо вони виникнуть після вступу даного договору в силу.

Відповідно до п. 8.2 Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5-ти днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. У разі неповідомлення сторона не може посилатись на ці обставини як на підставу невиконання зобов`язання.

Згідно з п. 8.3 Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи - довідка, видана Торгово-промисловою палатою України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України, зокрема, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Частиною 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За приписами ч. 4 ст. 219 Господарського кодексу України встановлено, що сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Пунктом 3.2. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (надалі - Регламент ТПП України) визначено, що не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо.

Окрім цього, суд звертає увагу, що згідно п. 3.3. Регламенту ТПП України, сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

За результатами розгляду документів ТПП України / регіональна ТПП видає сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (п. 6.11. Регламенту ТПП України).

Дослідивши Висновок Торгово-промислової палати України від 10.01.2019 № 33/05-19 щодо неможливість виконання зобов`язань за Договором №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018, суд зазначає, що у даному Висновку встановлюється наявність істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, що надає право відповідачу ініціювати внесення змін до умов договору в частині збільшення строку надання послуг та продовження строку дії договору.

При цьому, Висновок Торгово-промислової палати України від 10.01.2019 № 33/05-19 не є документом, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), тобто не є сертифікатом ТПП України у відповідності до Регламенту ТПП України та Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а тому суд дійшов висновку, що відповідач не надав належних доказів на підтвердження факту відсутності його вини щодо порушення строків надання послуг.

Крім того, за твердженням відповідача, після укладення договору мала місце істотна зміна обставин, у зв`язку з чим, відповідач звернувся до позивача листом №884/12 від 29.12.2018, копія якого міститься в матеріалах справи, щодо зміни умов договору, а саме продовжити строк дії договору до 01.02.2019 у зв`язку з виникненням обставин, які унеможливлюють виконати зобов`язання в повному обсязі до 31.12.2018.

Відповідно до п. 14.1 Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків передбачених ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно з ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; 3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; 4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі; 5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); 6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої цієї статті.

Сторонами у п. 14.2 Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 визначено, що умови цього договору можуть бути змінені та доповнені за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткових письмових угод, які є його невід`ємною частиною.

При цьому, як вбачається з відповіді на відзив, позивач не надав згоду на внесення змін до договору, оскільки жодних документально підтверджених обставин, що унеможливлювали виконання зобов`язань за договором до моменту закінчення строку надання послуг відповідач не надав.

Згідно із ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Судом встановлено, що згідно з умовами п. 5.12 Договору №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 надання послуг забезпечується виконавцем власними силами та матеріалами, устаткуванням і інструментами, тощо.

З врахуванням положень ст.ст. 42, 193 Господарського кодексу України, суд звертає увагу, що відповідач укладаючи спірний договір повинен належним чином планувати виконання своїх зобов`язань у погоджений сторонами строк, здійснювати свою господарську діяльність на власний ризик з врахування всіх обставин, в тому числі враховуючи специфіку своєї діяльності.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, у відповідності до умов договору та чинного законодавства, сторони не дійшли спільної згоди щодо внесення змін до істотних умов договору, а також враховуючи, що наданий відповідачем висновок Торгово-промислової палати України від 10.01.2019 № 33/05-19 не є належним доказом щодо встановлення обставин непереборної сили, у зв`язку з якими відповідач не надав послуги у визначений договором строк, суд відхиляє доводи відповідача щодо наявності істотних змін обставин, що унеможливили виконання зобов`язань відповідачем у встановлений строк.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач, посилаючись на норми ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України, вказав на те, що доказів, які б свідчили про наявність будь-яких збитків, спричинених неправомірними діями відповідача, або погіршення фінансового стану позивачем суду не надано. Всі зобов`язання за Договором №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018 відповідачем виконані у повному обсязі; у діях відповідача відсутній прямий умисел щодо порушення зобов`язання за договором.

При цьому, як зазначив відповідач, оскільки позивач так і не сплатив йому грошові кошти за виконані роботи у сумі 9599056,70 грн, відповідач перебуває у скрутному фінансовому стані.

З приводу вказаних обставин, суд зазначає наступне.

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими Господарським кодексом України та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (частина перша статті 199 Господарського кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у статті 233 Господарського кодексу України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 904/4685/18 та від 21.11.2019 у справі № 916/553/19.

Враховуючи висновок суду, що обґрунтованим розміром пені, який підлягає стягненню з відповідача за прострочення виконання робіт за Договором №ЦДЗІ-18/27 від 12.10.2018, є 211179,25 грн, що втричі менше від розміру пені, заявленої до стягнення позивачем (710330,20 грн), беручи до уваги викладені відповідачем обставини, що унеможливили виконання ним зобов`язання у встановлений строк, суд не вбачає підстав для зменшення пені за прострочення виконання відповідачем ремонту вагона-дефектоскопа ВД-1МТ5К №405.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр діагностики залізничної інфраструктури» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галактика-Тест» пені у розмірі 710330,20 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 211179,25 грн.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 8639,63 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2422158 від 23.12.2019.

Таким чином, оскільки позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 710330,20 грн (відповідно до позовних вимог, викладених у прохальній частині позовної заяви), при зверненні з даним позовом до суду позивач повинен був сплатити судовий збір у сумі 10654,95 грн. (1,5% від ціни позову).

Отже, позивачем не доплачено судовий збір у розмірі 2015,32 грн, який підлягає стягненню з позивача до Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр діагностики залізничної інфраструктури» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галактика-Тест» про стягнення 710330,20 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галактика-Тест» (01042, м. Київ, вул. Академіка Філатова, буд. 1/22, офіс 10; ідентифікаційний код: 38346361) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) в особі філії «Центр діагностики залізничної інфраструктури» Акціонерного товариства «Українська залізниця» пеню у розмірі 211179 (двісті одинадцять тисяч сто сімдесят дев`ять) грн 25 коп. та судовий збір у розмірі 3167 (три тисячі сто шістдесят сім) грн 69 грн.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Стягнути до Державного бюджету України з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) судовий збір у розмірі 2015 (дві тисячі п`ятнадцять) грн 32 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 19 червня 2020 року.

Суддя О.В. Чинчин