ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2020 р. Справа№ 925/1473/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Станіка С.Р.

секретар судового засідання Шевченко В.І.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Либідь Компані»

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 02.03.2017 (повний текст рішення складено 03.04.2017)

у справі №925/1473/16 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Либідь Компані»

до Товариства з обмеженою відповідальністю

«Смілаенергопромтранс»

про стягнення 2 261 000,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Либідь Компані» (далі - ТОВ «Либідь Компані», позивач) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» (далі - ТОВ «Смілаенергопромтранс», відповідач) про стягнення 2 261 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги № 83 від 19.11.2014, право вимоги за яким позивач отримав на підставі Договору відступлення права вимоги від 02.03.2015, відтак просило стягнути з відповідача 2 261 000, 00 грн. поворотної фінансової допомоги.

Заперечуючи проти позову, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому стверджував про укладення між сторонами Договору прощення боргу від 04.07.2016, відповідно до якого зобов`язання по сплаті заборгованості припинилися на підставі ст. 605 ЦК України.

В наданій суду першої інстанції заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач з підстав, зазначених у позові, остаточно просив суд стягнути з відповідача на свою користь 56 865,70 грн. 3% річних, 142 198,77 грн. інфляційних втрат за прострочення основного боргу з 02.09.2015 по 03.07.2016, всього 199 064,47 грн. В задоволенні вказаної заяви судом було відмовлено, адже позивачем заявлено нові вимоги про стягнення 3% річних і інфляційних втрат за прострочення основного боргу, що по суті є поданням іншого (ще одного) позову.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 02.03.2017 у справі № 925/1473/16 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, ТОВ «Либідь Компані» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржуване рішення ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права. За твердженнями апелянта, позивач не укладав Договору прощення боргу від 02.03.2017, а Договір прощення боргу від 04.07.2016, який надав до суду відповідач, є підробленим, зокрема, підпис колишнього директора ТОВ «Либідь Компані» ОСОБА_1 та відтиск печатки товариства на ньому є підробленими. Договір прощення боргу від 04.07.2016, на думку апелянта, на балансі ТОВ «Либідь Компані» не обліковується, а протягом 2015-2017 років посадові особи позивача не проводили жодних переговорів з відповідачем щодо укладення такого Договору. Крім цього, апелянт наполягав, що враховуючи укладення Договору відступлення права вимоги, відповідач зобов`язаний оплатити 2 261 000, 00 грн. саме позивачу. Також апелянт вказував на порушення судом першої інстанції приписів процесуального права, що полягає в тому, що за наслідками розгляду заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог судом не винесено відповідної ухвали щодо результатів розгляду цієї заяви, а також не відображено в протоколі судового засіданні про заявлення представником позивача клопотання про відкладення розгляду справи тощо.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджував про безпідставність та необґрунтованість апеляційних вимог, просив не брати їх до уваги, оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін. Зокрема, зазначив, що нинішній директор ОСОБА_3, який є третім за рахунком засновником та директором ТОВ «Либідь Компані» після ОСОБА_1 , який підписував Договір прощення боргу від 04.07.2016, не може знати про всі дії, які вчиняв ОСОБА_1 , а тим більше стверджувати про них. Крім цього, відповідач вказував, що в господарському процесі згідно ст. 32 ГПК України (в редакції, яка була чинною на момент подання відзиву) не передбачено доказування за показами фізичних осіб (свідків). За твердженнями відповідача, позивач не надав суду жодних доказів, хоча мав таку можливість, на спростування факту не укладення Договору прощення боргу від 04.07.2016, як і не заявляв будь-яких клопотань про оголошення перерви 02.03.2017 та навіть не повідомляв про зміни засновників позивача, а в задоволенні заяви про зменшення розміру позовних вимог суд першої інстанції відмовив правомірно, адже вже розпочав розгляд справи по суті заявлених позовних вимог тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 (зі змінами) «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 на усій території України установлено карантин.

Указом Президента України №87 від 13.03.2020 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.03.2020 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», яким констатовано, що епідемічна ситуація в Україні у зв`язку поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» набула надзвичайно загрозливого характеру.

З огляду на приписи постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) та вжитим карантинним режимом із запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2020 розгляд апеляційної скарги ТОВ «Либідь Компані» на рішення Господарського суду Черкаської області від 02.03.2017 у справі № 925/1473/16 призначено на 02.06.2020. До відома учасників апеляційного провадження доведено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2020 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» про витребування доказів задоволено. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Либідь Компані» надати суду апеляційної інстанції наступні документи: оригінали платіжних доручень з відміткою банку чи банківських виписок, завірених банком, які б підтверджували перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Наші проекти» 3 050 000, 00 грн. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Либідь Компані» на рішення Господарського суду Черкаської області від 02.03.2017 у справі № 925/1473/16 відкладено на 23.06.2020.

В судове засідання апеляційної інстанції 23.06.2020 з`явились представники відповідача, представник позивача не з`явився не зважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу відповідної ухвали апеляційного суду про відкладення розгляду справи.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судове засідання апеляційної інстанції 23.06.2020 представник позивача, явка якого в судове засідання обов`язковою не визнавалась, не з`явився не зважаючи його належне повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, за відсутності його клопотань про відкладення розгляду справи, а також наявності в матеріалах справи доказів, які є достатніми для вирішення спору у даній справі, апеляційний суд вважав за можливе справу розглядати за відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Представники відповідача в даному судовому засіданні надали пояснення, в яких заперечили доводи апеляційної скарги, просили не брати їх до уваги, а також змінити мотивувальну частині оскаржуваного рішення, вказуючи на недійсність Договору відступлення права вимоги.

Заслухавши пояснення представників відповідача, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції вимог процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 19.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Наші проекти» (позикодавець за договором) та ТОВ «Смілаенергопромтранс» (відповідач, позичальник за договором) укладено Договір № 83 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги (далі - Договір фінансової допомоги), за умовами п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, позикодавець надає позичальнику безпроцентну поворотну фінансову допомогу у визначеному п. 2.1 розмірі, , а позичальник зобов`язується повернути фінансову допомогу у визначений цим Договором строк.

Розмір фінансової допомоги становить 3 150 000,00 грн. без ПДВ (п. 2.1 Договору фінансової допомоги).

Відповідно до п. 3.1 Договору фінансової допомоги позикодавець надає позивальникові фінансову допомогу в безготівковій формі протягом 20 робочих днів з дня укладення цього Договору.

За змістом п. 4.1 Договору фінансової допомоги, фінансова допомога надається позичальнику на термін до 01.09.2015 включно.

Положеннями п. 5.1 Договору фінансової допомоги сторони погодили, що після закінчення строку, визначеного п. 4.1 цього Договору, позивальник зобов`язується позикодавцеві повернути суму отриманої ним фінансової допомоги , яка може бути повернута також раніше строку, визначеного п. 4.1 цього Договору за бажанням позичальника.

Цей Договір згідно п. 6.1 вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання.

Строк дії цього Договору починає свій перебір у момент, визначений п. 6.1 та закінчується 01.09.2015.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як встановлено матеріалами справи, 02.03.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Наші проекти» в особі директора ОСОБА_4, який діяв на підставі Статуту (первісний кредитор за договором), ТОВ «Либідь Компані» в особі директора ОСОБА_1, який діяв на підставі Статуту (новий кредитор за договором) та ТОВ «Смілаенергопромтранс» в особі Генерального директора Пилипіва В.Ф., який діяв на підставі Статуту (боржник за договором) укладений тристоронній Договір відступлення права вимоги (далі - Договір відступлення), за умовами п.п.1, 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор (ТОВ «Наші проекти») відступає новому кредиторові (ТОВ «Либідь Компані»), а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором № 83 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги, укладеним 19.11.2014 між первісним кредитором та боржником. За договором фінансової допомоги станом на 02.03.2015 боржник має повернути первісному кредитору безпроцентну поворотну фінансову допомогу у сумі 3 050 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 Договору відступлення з дня його укладення новий кредитор набуває право вимагати від божника повернення фінансової допомоги в розмірі 3 050 000, 00 грн. на умовах Договору фінансової допомоги. Повернення суми фінансової допомоги, вказаної в абзаці першому цього пункту, здійснюється боржником на розрахунковий рахунок нового кредитора, зазначений в цьому Договорі. Боржник не заперечує, що він стає зобов`язаним перед новим кредитором за Договором фінансової допомоги.

За змістом п. 6 Договору відступлення за відступлення права вимоги новий кредитор сплачує первісному кредитору винагороду у розмірі 3 050 000, 00 грн. в термін до 25.02.2016 шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок первісного кредитора, зазначений в цьому Договорі.

Цей договір згідно п. 10 вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим Договором.

За змістом ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого первісний кредитор передає свої права новому кредитору. В разі заміни кредитора у зобов`язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор. Зміст зобов`язання, тобто сукупність прав та обов`язків його сторін, залишається незмінним, заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

В 2015 році відповідач частково повернув фінансову допомогу згідно Договору відступлення права в загальній сумі 789 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3363 від 02.10.2015 на суму 83 000, 00 грн., платіжним дорученням № 3387 від 05.10.2015 на суму 293 000, 00 грн., платіжним дорученням № 3471 від 09.10.2015 на суму 83 000, 00 грн., платіжним дорученням № 3707 від 28.10.2015 на суму 100 000, 00 грн., платіжним дорученням № 4419 від 24.12.2015 на суму 230 000, 00 грн. та банківською випискою по рахунку позивача.

Разом з цим, заперечуючи проти позову, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому стверджував про укладення між сторонами Договору прощення боргу від 04.07.2016, відповідно до якого зобов`язання по сплаті заборгованості припинилися на підставі ст. 605 ЦК України.

04.07.2016 року між ТОВ «Либідь Компані» в особі директора ОСОБА_1, який діяв на підставі Статуту (позивач, новий кредитор за договором) та ТОВ «Смілаенергопромтранс» в особі Генерального директора Пилипіва В.Ф., який діяв на підставі Статуту (відповідач, боржник за договором) укладено Договір прощення боргу, за умовами п. 2 якого сторони домовилися, що зобов`язання боржника перед новим кредитором припиняються внаслідок звільнення (прощення боргу) від його обов`язків по сплаті 2 261 000,00 грн. Новий кредитор після підписання даного договору не має та не матиме в майбутньому жодних майнових претензій до боржника з приводу заборгованості, яка вказана в п. 1 цього Договору.

Відповідно до п. 3 Договору прощення боргу зобов`язання з погашення заборгованості новому кредитору в сумі 2 261 000,00 грн. вважатиметься припиненим на підставі статті 605 ЦК України.

За змістом ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з підстав відсутності будь-якого зобов`язання відповідача перед позивачем за Договором відступлення, відтак й відсутності підстав для стягнення 2 261 000, 00 грн.

Заперечуючи проти цього рішення, позивач в апеляційній скарзі зазначив, що Договір прощення боргу від 04.07.2016, який надав відповідач до суду, є підробленим, зокрема, підпис колишнього директора ТОВ «Либідь Компані» ОСОБА_1 та відтиск печатки товариства на ньому є підробленими.

Під час розгляду справи апеляційним судом, з метою встановлення відповідності підпису ОСОБА_1 , на спірному договорі та печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «Либідь Компані» на ньому, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 у справі № 925/1473/16 призначено комплексну судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково - дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на вирішення якої поставлено питання щодо підпису ОСОБА_1 у Договорі прощення боргу, укладеному 04 липня 2016 року між TOB «Смілаенергопромтранс» та TOB «Либідь Компані» (у графі «Новий кредитор» розділу «Місцезнаходження, реквізити і підпис сторін») та відтиску печатки TOB «Либідь Компані» у цьому Договорі.

Згідно висновку експертів за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів № 13988/17-32/13989/13990/17-33 від 18.08.2017 (експерти Юрченко О.Б., Таєвська А.В.), у наданому на дослідження Договорі прощення боргу від 04.07.2016, укладеному між ТОВ «Смілаенергопромтранс» та TOB «Либідь Компані», підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Новий кредитор» виконано рукописним способом - за допомогою ручки, спорядженої пастою. Для його виконання попередня підготовка та технічні засоби не використовувались.

У Договорі прощення боргу від 04.07.2016 відтиск печатки від імені TOB «Либідь Компані» нанесено не тією печаткою TOB «Либідь Компані», експериментальні зразки відтисків якої надано для проведення порівняльного дослідження, а іншою печаткою.

Експерт дійшов висновку, що підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Новий кредитор» в Договорі прощення боргу від 04.07.2016, укладеному від імені ТОВ «Смілаенергопромтранс» та TOB «Либідь Компані», виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 .

Таким чином, експертами встановлено, що підпис в тексті Договору прощення боргу від 04.07.2016 між ТОВ «Смілаенергопромтранс» та TOB «Либідь Компані», на який в обґрунтування своїх заперечень посилався відповідач, виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 , відтиск печатки від імені TOB «Либідь Компані» на цьому Договорі нанесено не тією печаткою TOB «Либідь Компані», експериментальні зразки відтисків якої надано для проведення порівняльного дослідження, а іншою печаткою.

З огляду на наявність у відповідача сумнівів щодо підпису ОСОБА_1 . Договору відступлення, які виникли у зв`язку із встановленням попередньою експертизою у цій справі факту підписання Договору прощення боргу від 04.07.2016 іншою особою, а не ОСОБА_1 ,ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2017 у справі № 925/1473/16 призначено комплексну судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково - дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на вирішення якої поставлено питання щодо підпису від імені ОСОБА_1 в оригіналі Договору відступлення права між TOB «Либідь Компані»,TOB «Смілаенергопромтранс» та TOB «Наші проекти», наданого до матеріалів справи TOB «Смілаенергопромтранс» 21.06.2017; підпису від імені ОСОБА_1 в оригіналі Договору відступлення права між TOB «Либідь Компані», TOB «Смілаенергопромтранс» та TOB «Наші проекти», наданого до матеріалів справи TOB «Либідь Компані» 21.06.2017; підпису ОСОБА_1 у Договорі відступлення права між TOB «Наші проекти», TOB «Либідь Компані», TOB «Смілаенергопромтранс», оригінал якого надано до матеріалів справи TOB «Либідь Компані» 21.06.2017; а також щодо періоду часу нанесення відтиску печатки TOB «Либідь Компані» у Договорі відступлення права, оригінал якого надано до матеріалів справи TOB «Либідь Компані» 21.06.2017 тощо.

Відповідно до висновків експертів за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи № 11240/11241/18-32/11242/18-33 від 20.03.2019 (експерти Дзюба О.Є., Чепак В.М., Приймак О.Г.), в Договорі відступлення права вимоги, у рядку ліворуч від друкованого запису «/ ОСОБА_1» в графі «Новий кредитор:» на зворотній стороні аркуша у договорі відступлення права вимоги від 02.03.2015, укладеного між ТОВ «Либідь Компані», ТОВ «Смілаенергопромтранс» та ТОВ «Наші проекти» (примірник наданий ТОВ «Смілаенергопромтранс» 21.06.2017 - а.с. 115 т. 2 матеріалів справи № 925/1473/16), підпис від імені ОСОБА_1 виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів.

У договорі відступлення права вимоги, у рядку ліворуч від друкованого запису «/ ОСОБА_1» в графі «Новий кредитор:» на зворотній стороні аркуша у договорі відступлення права вимоги від 02.03.2015, укладеного між ТОВ «Либідь Компані», ТОВ «Смілаенергопромтранс» та ТОВ «Наші проекти» (примірник наданий ТОВ «Либідь Компані» 21.06.2017 - а.с. 156 т. 2 матеріалів справи № 925/1473/16), підпис від імені ОСОБА_1 виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів.

Крім цього, підпис від імені ОСОБА_1 у рядку ліворуч від друкованого запису «/ ОСОБА_1» в графі «Новий кредитор:» на зворотній стороні аркуша у договорі відступлення права вимоги від 02.03.2015, укладеного між ТОВ «Либідь Компані», ТОВ «Смілаенергопромтранс» та ТОВ «Наші проекти» (примірник наданий ТОВ «Смілаенергопромтранс» 21.06.2017 - а.с. 115 т. 2 матеріалів справи №925/1473/16), виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 тощо.

Згідно висновку експерта за результатами проведеної судово-технічної експертизи документів № 11239/18-33/3690/20-33 від 13.02.2020 (експерт Янкович Г.М.) відтиск печатки ТОВ «Либідь Компані», який міститься на звороті наданого ТОВ «Смілаенергопромтранс» примірника договору від 02.03.2015 у графі «Новий кредитор» пункту «Місце знаходження, реквізити та підписи Сторін» (т. 2, а.с. 115), нанесений печаткою ТОВ «Либідь Компані», вільні й експериментальні зразки відтисків якої містяться у другому томі матеріалів справи на аркушах під порядковими номерами 138, 150-153, 155-158 та 201-206.

Проте встановити, у який період часу був нанесений відтиск печатки ТОВ «Либідь Компані» у примірнику договору відступлення права вимоги від 02.03.2015, укладеного між ТОВ «Наші проекти», ТОВ «Либідь-Компані» та ТОВ «Смілаенергопромтранс», наданого ТОВ «Либідь Компані», який міститься у другому томі матеріалів справи на а.с. 156, - не виявилося за можливе з причини відсутності ознак експлуатаційного характеру у наданих вільних зразках відтисків печатки ТОВ «Либідь Компані» (т. 2, а.с. 138, 150-153, 155-158), аналогічних експлуатаційним ознакам у досліджуваному відтиску печатки, які вказували б на період часу нанесення відтиску печатки ТОВ «Либідь Компані» у досліджуваному документі - примірнику договору ТОВ «Либідь Компані».

Таким чином, експертами встановлено, що в наданих сторонами примірниках Договору відступлення права вимоги підпис від імені ОСОБА_1 виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів, в примірнику відповідача підпис від імені ОСОБА_1 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 . При цьому, при дослідженні примірника позивача встановлено, що у початковій частині підпису спостерігаються пошкодження поверхні паперу (у вигляді потертості), а також у місці розміщення досліджуваного підпису, наявні елементи іншого підпису, що виконаний барвною речовиною чорного кольору дещо іншого відтінку, зокрема, експерти зазначити, що у місці розташування досліджуваного підпису містяться два почеркові об`єкти, в яких неможливо повністю відокремити та оцінити виявлені загальні, а також окремі ознаки почерку його (їх) виконавця (ів), оскільки елементи та штрихи, вказаних почеркових об`єктів, частково співпадають між собою, мають пошкодження у початковій частині. Отже, у цих підписах не відобразилися ознаки почерку виконавця(ів) в обсязі, достатньому для проведення ідентифікаційного дослідження, тобто дані підписи є непридатними для вирішення питання ухвали щодо їх виконавця (ів).

Одночасно експерт встановив, що відтиск печатки ТОВ «Либідь Компані», який міститься на звороті наданого відповідачем примірника договору відступлення від 02.03.2015, нанесений печаткою ТОВ «Либідь Компані», вільні й експериментальні зразки відтисків якої містяться в матеріалах справи, встановити в який період часу нанесений відтиск печатки ТОВ «Либідь Компані» в наданому ним примірнику цього Договору не виявилось можливим.

Правочином на підставі ч.1 ст. 202 ЦК України є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору (ст. 628 ЦК України ) становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, які визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 6 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає право суб`єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на свій розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

За змістом ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов`язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Юридична особа вчиняє правочини через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи у правовідносини з третіми особами.

Положеннями ст. 92 ЦК України встановлено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою (ч. 2 ст. 207 ЦК Украіни).

З огляду на встановлений судовими експертами факт непідписання директором ТОВ «Либідь Компані» (позивача) ОСОБА_1 наданого відповідачем примірника Договору відступлення права вимоги, а також встановлені в наданому позивачем примірнику у початковій частині підпису пошкодження поверхні паперу (у вигляді потертості), а у місці розміщення досліджуваного підпису елементи іншого підпису, що виконаний барвною речовиною чорного кольору дещо іншого відтінку, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність волевиявлення позивача як юридичної особи на вчинення відповідного правочину, що в свою чергу може свідчити про не укладення Договору відступлення права вимоги, на підставі якого позивачем заявлено вимоги до відповідача про стягнення 2 261 000, 00 грн. поворотної фінансової допомоги.

Як вище згадувалось, умовами п. 6 Договору відступлення права вимоги передбачено оплату новим кредитором первісному кредиторові за відступлення права вимоги винагороди в розмірі 3 050 000, 00 грн., оскільки позивачем не надано, зокрема, й на вимогу апеляційного суду, доказів сплати первісному кредитору вказаної винагороди, а саме, оригіналів платіжних документів з відміткою банку чи банківських виписок, завірених банком, які б підтверджували перерахування ТОВ «Наші проекти» (первісного кредитора) TOB «Либідь Компані» (новому кредитору) 3 050 000, 00 грн., апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту набуття ним права вимоги до відповідача за Договором фінансової допомоги, відповідно й факту порушення останнім прав позивача, за захистом яких він звернувся з даним позовом до суду.

Оскільки за висновками судових експертів підпис в тексті Договору прощення боргу від 04.07.2016 між ТОВ «Смілаенергопромтранс» та TOB «Либідь Компані», на який в обґрунтування своїх заперечень посилався відповідач, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 , а відтиск печатки від імені TOB «Либідь Компані» на цьому Договорі нанесений не тією печаткою TOB «Либідь Компані», експериментальні зразки відтисків якої надані для проведення порівняльного дослідження, а іншою печаткою, апеляційний суд не знайшов підстав для відмови у задоволенні позову внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, а вважав за необхідне відмовити у задоволенні позову з вищенаведених апеляційним судом підстав.

Твердження представників відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 23.06.2020 щодо необхідності зміни мотивувальної частини оскаржуваного рішення з огляду на недійсність Договору відступлення права вимоги не заслуговують на увагу, адже недійсність вказаного Договору не є предметом розгляду у даній справі й не встановлена жодним іншим судовим рішенням.

Доводи апелянта з приводу порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За рішенням від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта за текстом його апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний господарський не вбачає підстав для скасування рішення господарського суду про відмову в задоволенні позову й вважає за необхідне викласти його мотивувальну частину в вищезгаданій редакції цієї постанови. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, які не спростовують висновків суду про відмову в задоволенні позову, не заслуговують на увагу як безпідставні й необґрунтовані.

Керуючись ст.ст. 269-270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Либідь Компані» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Черкаської області від 02.03.2017 у справі №925/1473/16 - без змін.

Матеріали справи №925/1473/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.06.2020

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

С.Р. Станік