ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2020 р. Справа № 911/134/20

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєнтуріс»

до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго»

про стягнення 455813,30 грн

за участю представників

позивача: Маринченко В.О. директор; Момот О.В. адвокат, ордер серії КС № 539013 від 16.03.2020;

відповідача: Большаков Д.К. адвокат, довіреність № 228 від 24.02.2020.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Вєнтуріс» (далі позивач, ТОВ «Вєнтуріс») з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (далі відповідач, ПрАТ «Київобленерго») про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 455813,30 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що в період з 04.01.2017 по 22.05.2017 ТОВ «Вєнтуріс» на рахунок відповідача перераховано грошові кошти на загальну суму 455813,30 грн в якості авансу за активну електроенергію згідно договору № 65 від 19.07.2016.

За словами позивача, 14.03.2019 ТОВ «Вєнтуріс» звернулось до ПрАТ «Київобленерго» з письмовою вимогою надати екземпляр договору 65 від 19.07.2016 або його засвідчену копію, проте відповідачем такого договору надано не було, що свідчить про його неукладення.

Відтак позивач вважає, що грошові кошти в сумі 455813,30 грн отримані відповідачем без достатньої правової підстави, тобто без укладеного договору № 65 від 19.07.2016.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 17.02.2020.

Через канцелярію суду 02.03.2020 відповідач подав відзив на позовну заяву за вих. № К04/345/1 від 25.02.2020, в якому ПрАТ «Київобленерго» просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач стверджує, що 09.07.2016 між ПрАТ «Київобленерго» та ТОВ «Вєнтуріс» було укладено договір про постачання електричної енергії № 220072265, копію якого долучено до відзиву. Відповідач вважає, що грошові кошти в розмірі 455813,30 грн сплачено на підставі договору про постачання електричної енергії № 220072265 від 09.07.2016 та обліковані відповідно до призначень платежів.

У підготовчому засіданні судом неодноразово оголошувалась перерва з метою виконання завдань підготовчого провадження.

На підставі ухвали Господарського суду Київської області від 02.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.03.2020.

Ухвалою суду від 18.03.2020 повідомлено учасників справи, що судовий розгляд справи по суті в порядку загального позовного провадження 30.03.2020 не відбудеться. Про дату, час і місце розгляду справи в порядку загального позовного провадження учасників справи вирішено повідомити ухвалою суду.

Ухвалою суду від 29.04.2020 розгляд справи по суті призначено на 18.05.2020.

У судовому засіданні 18.05.2020 судом оголошено перерву до 15.06.2020, про що представників сторін повідомлено під розписку.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів. Представники учасників справи виступили з заключним словом, посилаючись на обставини і докази досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

18.05.2020, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У період з 04.01.2017 по 22.05.2017 ТОВ «Вєнтуріс» на користь ПАТ «Київобленерго» здійснено платежі на загальну суму 455813,30 грн з призначенням платежу «аванс за активну електроенергію згідно договору 65 від 19.07.2016» на підставі платіжних доручень: № 371 від 04.01.2017 на суму 4555,20 грн; № 376 від 10.01.2017 на суму 18960,00 грн; № 399 від 24.01.2017 на суму 60000,00 грн; № 397 від 24.01.2017 на суму 28987,20 грн; № 428 від 10.02.2017 на суму 6000,00 грн; № 454 від 21.02.2017 на суму 30609,60 грн; № 452 від 21.02.2017 на суму 2909,97 грн; № 460 від 24.02.2017 на суму 60000,00 грн; № 481 від 09.03.2017 на суму 19000,00 грн; № 503 від 20.03.2017 на суму 84000,00 грн; № 549 від 11.04.2017 на суму 6900,00 грн; № 563 від 19.04.2017 на суму 57153,33 грн; № 574 від 21.04.2017 на суму 6823,00 грн; № 620 від 22.05.2017 на суму 64564,00 грн; № 622 від 22.05.2017 на суму 5351,00 грн.

Зазначені обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копією довідки Акціонерного товариства «Альфа-Банк» за вих. № 121672 від 23.12.2019 по рахунку ТОВ «Вєнтуріс».

ТОВ «Вєнтуріс» 14.03.2019 звернулось до ПрАТ «Київобленерго» з листом за вих. № 22 від 01.03.2019, у якому зазначало, що ТОВ «Вєнтуріс» у 2016 році передало для підписання договір постачання електричної енергії № 65 від 19.07.2016, у зв`язку з чим просило в найкоротші терміни надати: підписаний договір постачання електричної енергії № 65 від 19.07.2016; завірену копію договору постачання електричної енергії № 65 від 19.07.2016.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2019 ТОВ «Вєнтуріс» направлено на адресу ПрАТ «Київобленерго» лист за вих. № 520 від 23.12.2019, у якому повідомляється, що платіжними дорученнями, вказаними в реєстрі платіжних доручень, що додається, були перераховані грошові кошти на розрахунковий рахунок Бориспільського РП ПАТ «Київобленерго» в сумі 823712,21 грн, а також міститься вимога про повернення вказаних грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Вєнтуріс» як набутих ПАТ «Київобленерго» без достатньої правової підстави.

До листа за вих. № 520 від 23.12.2019, адресованого ПрАТ «Київобленерго», ТОВ «Вєнтуріс» долучено реєстр платіжних доручень, у якому відображено, в тому числі вказані вище платежі на суму 455813,30 грн, здійснені за період з 04.01.2017 по 22.05.2017.

З огляду на те, що відповідач не надав позивачу примірника укладеного договору постачання електричної енергії № 65 від 19.07.2016 та грошових коштів у сумі 455813,30 грн не повернув, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів.

В свою чергу відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, стверджує про те, що позивачем грошові кошти сплачувались на підставі договору про постачання електричної енергії № 22072265 від 09.07.2016, копію якого долучено до відзиву.

Представник позивача під час розгляду справи по суті усно посилався на неналежність як доказу, наданої відповідачем копії договору про постачання електричної енергії № 22072265 від 09.07.2016, оскільки остання містить печатку відповідача з назвою «Приватне акціонерне товариство «Київобленерго», натомість у 2016 році, яким датовано вказаний договір, зареєстрованим найменування відповідача було «Публічне акціонерне товариство «Київобленерго», відповідно, вказана печатка не могла існувати станом на 2016 рік.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З аналізу ст. 1212 Цивільного кодексу України вбачається, що цей вид позадоговірних зобов`язань (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) породжують такі юридичні факти, як набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Необхідною умовою для встановлення того факту, що мало місце зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави, є обов`язкова відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Тобто позивач повинен довести, що мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження спірного майна відповідачем, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених ст. 11 Цивільного кодексу України.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним і не підпадає під регулювання ст. 1212 Цивільного кодексу України.

За змістом ст. 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, договору або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Тобто у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно (кошти).

До подій, за результатами яких можуть виникнути зобов`язання передбачені ст. 1212 Цивільного кодексу України, відноситься, зокрема, перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобов`язаннях.

Як встановлено судом, у період з 04.01.2017 по 22.05.2017 ТОВ «Вєнтуріс» на користь ПАТ «Київобленерго» перераховано грошові кошти в розмірі 455813,30 грн з призначенням платежу «аванс за активну електроенергію згідно договору 65 від 19.07.2016».

При цьому у матеріалах справи відсутній договір № 65 від 19.07.2016, укладений між ТОВ «Вєнтуріс» і ПАТ «Київобленерго».

За поясненнями представника позивача, наданими в судовому засіданні під час розгляду справи по суті, ТОВ «Вєнтуріс» здійснювало спірні авансові платежі на підставі виставлених ПАТ «Київобленерго» рахунків, проте у матеріалах справи відповідні рахунки відсутні. Разом з тим позивач зазначив, що незважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідача з вимогами надати примірник укладеного договору № 65 від 19.07.2016, відповідачем такий договір ТОВ «Вєнтуріс» надано не було.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник відповідача на запитання суду щодо наявності чи відсутності обставин укладення між сторонами договору № 65 від 19.07.2016 не зміг пояснити чи укладався такий договір, про існування такого договору відповідачу невідомо.

Беручи до уваги усні пояснення представників сторін та наявні у матеріалах справи докази, зокрема відсутність доказів на підтвердження укладення між сторонами договору № 65 від 19.07.2016, суд приходить до висновку про те, що такого договору не існує.

Отже за відсутності факту існування будь-яких підтверджених документальними доказами правовідносин, які б передбачали необхідність перерахування коштів, відповідач зобов`язаний був повернути безпідставно отримані кошти одразу після їх отримання без належної правової підстави.

В свою чергу відповідач вважає, що кошти в загальному розмірі 455813,30 грн сплачувались позивачем на підставі договору про постачання електричної енергії № 22072265 від 09.07.2016 та обліковані відповідно до призначень платежів.

Судом критично оцінюються такі твердження відповідача, зокрема з огляду на те, що наданий ПрАТ «Київобленерго» примірник договору містить відмінні реквізити від тих, посилання на які міститься у призначеннях платежу платіжних доручень, якими позивач перерахував відповідачу спірну суму коштів.

Водночас відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження зарахування спірної суми коштів в якості оплати за електроенергію на підставі договору № 22072265 від 09.07.2016.

Також, з моменту перерахування спірних коштів і станом на час вирішення даного спору, сторонами призначення платежу в платіжних дорученнях, які наведено вище, не коригувалось з метою зарахування відповідних платежів в якості оплати на підставі договору № 22072265 від 09.07.2016.

Відсутні також і докази надання відповідачем позивачу послуг з постачання електроенергії на спірну суму.

Суд зауважує, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 13 ГПК України).

За приписами ст. 74 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що спірні грошові кошти у розмірі 455813,30 грн є отриманими відповідачем без достатньої правової підстави в розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Таким чином, з огляду на доведеність позивачем безпідставності отримання відповідачем грошових коштів, а також враховуючи те, що відповідач доводів позивача не спростував, доказів наявності укладеного між сторонами договору № 22072265 від 09.07.2016 не надав, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, а тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 455813,30 грн безпідставно перерахованих коштів.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вулиця Київська, буд. 2-Б; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вєнтуріс» (08322, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проліски, вул. Промислова, буд. 3, офіс 24; ): 455813 (чотириста п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот тринадцять) грн 30 коп. безпідставно набутих коштів та 6837 (шість тисяч вісімсот тридцять сім) грн 20 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 19.06.2020.

Суддя О.В. Щоткін