ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" червня 2020 р.Справа № 922/1189/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Редько А.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа" (61019, м. Харків, пров. Більшовицький, буд. 12-А)
до 1. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61145, м. Харків, вул. Космічна, 21, 2-й під`їзд, поверхи 8,9) 2. Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 7)
про за участю представників: зобов`язання вчинити певні дії
позивача - Дудій А.І., ордер № 1015552 від 25.05.2020,

відповідача 1 - Варламов Д.В., довіреність №32-20-0.14-1/62-20 від 02.01.2020,

відповідача 2 - Перетяченко М.О., довіреність №08-21/4290/2-19 від 19.12.2019,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа" (позивач) до відповідачів: 1. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, 2. Харківської міської ради, згідно вимог якого, позивач просить суд:

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Харківській області здійснити перерахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,9891 га кадастровий номер :01:002:0005 у м. Харкові по пр. Московському, 10/12 за період з 19.07.2016 по 31.12.2019 з урахуванням відповідних коефіцієнтів Кф, а саме коефіцієнту Кф 1,2 за період з 19.07.2016 по 01.01.2017, та коефіцієнту Кф меншого за 3,0 за період з 02.01.2017 по 31.12.2019;

- зобов`язати Харківську міську раду здійснити перерахунок орендної плати за договором оренди землі від 25.01.2005 на земельну ділянку площею 0,9891 га кадастровий номер :01:002:0005 ум. Харкові по пр. Московському, 10/12 за період з 19.07.2016 по 31.12.2019 з урахуванням перерахованої ГУ Держгеокадастру у Харківській області нормативної грошової оцінки за період з 19.07.2016 по 31.12.2019.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 25.05.2020 о 12:30.

25.05.2020 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про призначення судової земельно - технічної експертизи (вх. № 11625).

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.05.2020 підготовче засідання відкладено на 02.06.2020 о 12:50.

25.05.2020 через загальний відділ діловодства суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 11689) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

25.05.2020 через загальний відділ діловодства суду від відповідача 2 надійшло клопотання про закриття провадження (вх. № 11712).

01.06.2020 на офіційну електронну адресу господарського суду Харківської області від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів направлення копії клопотання про призначення експертизи з додатками відповідачам (вх. № 1855). Вказані документи досліджено та приєднано до матеріалів справи.

01.06.2020 на офіційну електронну адресу господарського суду Харківської області від позивача надійшли заперечення проти клопотання про закриття провадження у справі (вх. № 1862), які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

01.06.2020 через загальний відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 12274), який досліджено та приєднано до матеріалів справи.

02.06.2020 через загальний відділ діловодства суду від відповідача 2 надійшли заперечення проти клопотання про призначення судової експертизи (вх. № 12397), які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.06.2020 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 29.07.2020 з власної ініціативи та підготовче засідання відкладено на 24.06.2020 о 12:30.

23.06.2020 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 14373), яку досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Позивач у підготовче засідання 24.06.2020 з`явився, проти клопотання позивача про закриття провадження (вх. № 11712) заперечив повністю з підстав, викладених у наданих запереченнях (вх. № 1862).

Відповідач 1 у підготовче засідання 24.06.2020 з`явився.

Відповідач 2 у підготовче засідання 24.06.2020 з`явився та підтримав клопотання про закриття провадження (вх. № 11712).

Розглянувши клопотання відповідача 2 про закриття провадження (вх. № 11712), заслухавши пояснення учасників справи, суд виходить з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 Цивільного кодексу України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

При цьому, суд не може погодитися із запереченнями відповідача 2 про віднесення цього спору до адміністративної юрисдикції з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас, відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

У порядку господарського судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду №11-144апп19 від 15.05.2019 викладена правова позиція, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта.

Крім того, господарським судам підвідомчі лише справи у спорах, що виникають із земельних відносин приватноправового характеру, тобто з відносин, врегульованих нормами цивільного або господарського права та пов`язаних зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності.

У вирішенні питання про те, чи мають земельні відносини приватноправовий характер, необхідно враховувати, що виходячи з положень статей 13, 14 Конституції України, статей 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України, статті 148 Господарського кодексу України, земля та земельні ділянки є об`єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

У відповідності до положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 Цивільного кодексу України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 Господарського кодексу України та статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб`єктами підприємницької діяльності.

З огляду на що, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 4 Господарського процесуального кодексу України відносяться до юрисдикції господарських судів.

Приписи статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір мас приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило майнового, приватного права чи інтересу.

Спір у вказаній справі має приватноправовий характер, так як обумовлений порушенням майнового приватного права позивача, гак як останній маг речове право на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:005 площею 9891 кв.м за адресою: м. Харків, проспект Московський, 10/12, а саме право тимчасового платного користування (право оренди) на підставі договору оренди землі від 25.01.2005, укладеного з Харківською міською радою. 1а цим Договором на позивача покладений обов`язок зі сплати орендної плати, розмір якої визначається у відповідному відсотку від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Розрахунок орендної плати здійснює Харківська міська рада, а розмір нормативної грошової оцінки на підставі якої і визначається гака плата, встановлюється на підставі багатьох коефіцієнтів, які застосовуються ГУ Держгеокадастру у Харківській області.

Також, із позовної заяви вбачається, що матеріально-правові вимоги позивача направлені до відповідачів, одним з яких є Харківська міська рада, яка виступає орендодавцем за договором оренди землі від 25.01.2005 та яка розраховує орендну плату, яку зобов`язання сплачувати позивач, на розмір якої (орендної плати] впливає нормативна г грошова оцінка земельної ділянки, що визначається на підставі коефіцієнтів, які застосовуються ГУ Держгеокадастру у Харківській області і саме правильність визначення таких коефіцієнтів відповідно впливає на розмір орендної плати.

З урахуванням наведеного, за суб`єктним складом сторін за характером спірних правовідносин дана справа підлягає розгляду в порядку, визначеному Господарсько процесуальним кодексом України.

Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2019у справі№910/12224/17від 06.02.2019у справі№826/12369/17.

Щодо наведеної відповідачем 2 у своєму клопотанні про закриття провадження у справі судовій практиці, суд зазначає, що у жодній із справ орган місцевого самоврядування не виступає відповідачем у справі, а у справі, що розглядається, одна із позовних вимог пред`явлена саме до Харківської міської ради, з якою позивач перебуває у договірних орендних правовідносинах.

У своїх запереченнях проти клопотання відповідача 2, позивачем наголошено, що в провадженні Господарського суду Харківської області перебувала справа №922/352/19 за позовом Приватної фірми "Інверком" до Харківської міської ради. Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, про зобов`язання вчинити дії. Справа розглядалася у порядку господарського судочинства. Рішенням суду першої інстанції від 25.03.2020 зобов`язано Харківську міську раду зробити перерахунок орендної плати за договором оренди землі від 08.10.2018 на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вуд. Шатилівська, площею 0,4168 га, кадастровий номер :07:006:0016, за період з 08.10.2018 до дати винесення рішення по даній справі, виходячи з даних витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18.02.2020 № 1731/0/45-20. З огляду на відомості, що містяться у загальнодоступному Єдиному державному реєстрі судових рішень, питання щодо підвідомчості цієї справи не виникало.

У частині першій статті 1 Цивільного кодексу України вказано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Зі змісту позовної заяви та її прохальної частини не вбачається вимоги вирішити публічно-правовий спір.

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що вирішення зазначеного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, виходить за межі їхньої компетенції, оскільки підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Керуючись статтями 4, 20, 42, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача 2 про закриття провадження у справі (вх. № 11712 від 25.05.2020).

Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвалу складено та підписано 24.06.2020 р.

Суддя Г.І. Сальнікова