ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2020 року м.Дніпро Справа № 908/1655/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач),

суддів: Іванов О.Г., Березкіна О.В.

секретар судового засідання: Ревкова Г.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.01.2020 року, ухвалене суддею Колодій Н.А., повний текст якого складений 23.01.2020, у справі № 908/1655/19

За позовом Приватного підприємства "Бізон-Тех 2006" (70605, Запорізька область, м. Пологи, вул. Лесі Українки, 162, кв. 11; адр. для листув.: 69005, м. Запоріжжя, вул. Якого Новицького, 11)

до відповідача-1 ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )

до відповідача-2 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроцентр-Галичина" (46027, м. Тернопіль, вул. М. Кривоноса, 2-Б)

про стягнення суми 2460622,17 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Бізон-Тех 2006" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 2 460 622,17 грн., з яких: 1 105 421,21 грн. - основний борг, 202 292,08 грн. - інфляційні втрати,

221 084,24 грн. - штраф, 931 824,64 грн. - проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачами договорів поруки від 25.05.2017р., якими вони поручилися за виконання грошового зобов?язання третьою особою - ТОВ «Агроцентр-Галичина».

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.01.2020р. позовні вимоги задоволено. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства "Бізон-Тех 2006" 1 105 421,21 грн. основного боргу, 221 084,24 грн. штрафу, 931 824,64 грн. процентів річних, 202 292,08 грн. інфляційних втрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з кожного по 18 454,66 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до Центрального апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що:

- суд задовольнив позовні вимоги в частині стягнення штрафу у сумі 221 084, 24 грн., незважаючи на сплив строку позовної давності;

- господарським судом не прийнято до уваги правові висновки, викладені в постановах Верховного суду від 21.11.2018р. у справі № 372/504/17, від 11.02.2019р. у справі №308/2205/16-ц про те, що укладання договору без згоди другого з подружжя, свідчить про порушення його форми і відповідно до частини 4 ст.369. ст.215 ЦК України іншому із співвласників право оскаржити договір з підстав його недійсності, та у зв?язку з цим необ?єктивно відмовлено в зупиненні провадження у справі.

Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає її нормативно та документально необґрунтованою і просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

До початку судового засідання від ОСОБА_1 надійшли клопотання про зупинення провадження у справі та про розгляд даного клопотання і справи без його участі та без участі його представника.

Клопотання мотивоване розглядом Личаківським районним судом міста Львова цивільної справи № 463/6811/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Бізон-Тех 2006» про визнання недійсним договору поруки від 25.05.2017р., який є підставою для стягнення коштів по справі № 908/1655/19. Отже дані справи пов?язані між собою і розглянути справу № 908/1655/19 об??єктивно неможливо до розгляду справи № 463/6811/19.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного висновку.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 22.02.2016 р. між Приватним підприємством «Бізон-Тех 2006» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю відповідальністю "Агроцентр-Галичина" (покупець, відповідач) був укладений договір поставки № ТР-19, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця насіння для сівби, пестициди в препаратах та мікродобрива (товар), а покупець зобов`язується приймати цей товар та оплачувати його (п. 1.1).

Згідно з п. 2.1 договору, найменування, асортимент, його кількість і ціна вказуються в специфікаціях до договору, що є невід`ємними його частинами (2.1).

Строк (термін) поставки товару вказується в специфікаціях. Якщо їх не вказано, то товар постачається покупцю за його письмовими заявками по мірі необхідності покупця в ньому, але не пізніше 30 календарних днів з моменту одержання постачальником заявки про поставку товару (п. 4.3).

За приписами п. 4.6 договору, після підписання покупцем накладної приймання товару вважається таким, що відбулося. Підписання покупцем накладної засвідчує факт передачі йому разом із товаром усієї необхідної документації, що його стосується.

Умовами п. 5.1 договору визначено, що покупець зобов`язується оплатити постачальнику товар у строк, що вказаний в специфікації. Якщо в специфікації не вказано строк, термін) оплати товару, то такий товар оплачується покупцем в день його отримання від постачальника. Такий же строк оплати товару діє, якщо між сторонами фактично відбулась поставка товару за накладною, але на такий товар не була підписана специфікація і він попередньо не був оплачений.

Пунктом 7.1.3 договору поставки сторони визначили, що за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором понад 20 календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від суми грошового зобов`язання, простроченої понад 20 календарних днів, а прострочення їх виконання понад 40 календарних днів покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від суми грошового зобов`язання, простроченої понад 40 календарних днів.

Відповідно до п.7.2.1. Договору, сторони домовилися, що строк позовної давності до вимог про стягнення штрафу за прострочення виконання грошового зобов?язання за цим договором збільшується до трьох років.

Згідно п. 7.2.3 договору поставки,в разі прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором покупець зобов`язується замість 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, сплатити постачальнику 48% річних від простроченої суми за весь час її прострочення.

Відповідно до п. 8.1 договору, він є укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до кінця року в якому він був укладений. Якщо у наступних роках сторони не укладуть новий договір поставки товару, але фактично постачальником будуть здійснюватися поставки товару, то цей договір продовжуватиме діяти та регулювати умови таких поставок між сторонами і в наступних роках аж до дати укладання ними нового договору.

У період з 29.02.2016 по 22.06.22019 сторонами було укладено специфікації 1, 1/1 - 21, якими визначено найменування товару, вартість однієї одиниці товару, кількість та загальна вартість товару, а також місце поставки та строки оплати товару.

25.05.2017р ПП "Бізон-Тех 2006" (кредитор) укладено два однакових за змістом договори поруки, один з поручителем ОСОБА_2 , другий з поручителем Керницьким Олегом Ігоревичем, за якими поручителі поручалися перед кредитором за своєчасне та повне виконання ТОВ "Агроцентр-Галичина" (боржник) договору поставки № ТР-19 від 22.02.2016 (основний договір) і зобов`язалися відповідати перед кредитором за порушення боржником основного договору (п. 2.1).

Відповідно до пунктів 2.2 договорів поруки, порукою забезпечується виконання основного договору в повному обсязі, тобто поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за основним договором, включаючи сплату основного боргу із сумою індексації ціни товару, процентів, неустойки, інших штрафних санкцій, втрат від інфляції, відшкодування збитків.

Згідно з п. 3.3 договорів поруки, поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому кредитор має право вимагати виконання обов`язку боржника частково або в повному обсязі як від усіх поручителів так і від будь-кого з них окремо, від поручителя з боржником так і від будь-кого з них окремо.

Пунктом 4.6 договорів поруки сторони погодили, що порука (дія договору) припиняється з припиненням всіх обов`язків (зобов`язань) боржника за основним договором, а також якщо кредитор протягом 3 років від настання строку виконання обов`язку боржника за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Як встановлено матеріалами справи, позивач, на виконання умов договору поставки, в період з березня 2016 по червень 2016 поставив третій особі товар на загальну суму 1 924 315 грн., що підтверджується видатковими накладними, довіреностями на отримання товару.

ТОВ "Агроцентр-Галичина" в порушення умов договору здійснила лише часткову оплату в сумі 368 893,78 грн. Грошове зобов`язання з оплати товару на суму 450000,01 грн. припинено 22.04.2016 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджується укладеною між сторонами угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 22.04.2016. Заборгованість складає 1 105 421,21 грн., що не заперечується сторонами.

Додатковою угодою № 1/2017 до договору поставки сторони погодили, що покупець зобов?язаний сплати заборгованість у сумі 1 105 421,21 грн. не пізніше 01.09.2017р.

У зв?язку з невиконанням третьою особою умов договору, позивач 27.11.2017р. звернувся до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з вимогою про виконання поручителями грошового зобов?язання боржника.

Не отримавши відповідь звернувся з позовом про стягнення солідарно основного боргу в сумі 1 105 421,21 грн., інфляційних втрат в сумі 202292,08 грн. (за період з вересня 2017р. по квітень 2019р.), штраф в сумі 221084,24 грн. та 931 824,64 грн. - 48% річних ( з 02.09.207р. по 05.06.2019р.).

Заявником апеляційної скарги не оспорюється правильність нарахування основного боргу, інфляційні, проценти річних та штраф. Апелянт вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення штрафу.

Позовна давність регулюється Цивільним кодексом України, яким встановлено:

Ст. 256. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ст. 257. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ст. 258. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч.1).

2. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:

1) про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Ст. 259. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Ст. 261. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5).

Сторони в договорі поставки - п.7.2.1, використали надане ст.259 ЦК України право та збільшили строк позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу до 3-х років.

Так як додатковою угодою № 1/2017 від 25.05.2017р. до договору поставки сторони встановили граничний строк оплати - 01.09.2017р., то відповідно перебіг 3-річного строку позовної давності для стягнення штрафу починається з 02.09.2017р. і закінчується 01.09.2020р. Таким чином штраф розрахований і заявлений до стягнення в межах строку позовної давності.

І оскільки, відповідно до п.2.2. Договорі поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за основним договором, включаючи сплату основного боргу із сумою індексації ціни товару, процентів, неустойки, інших штрафних санкцій, втрат від інфляції, відшкодування збитків, то господарський суд правильно стягнув з відповідачем солідарно суму штрафу.

Що стосується зупинення провадження у справі до розгляду Личаківським районним судом міста Львова цивільної справи № 463/6811/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Бізон-Тех 2006» про визнання недійсним договору поруки від 25.05.2017р., то слід зазначити наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Господарський суд правильно зазначив, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у справі № 463/6811/19, оскільки справа № 908/1655/19 містить достатньо матеріалів для її розгляду по суті, а тому дана обставина (розгляд справи Личаківським райсудом) не є об?єктивною неможливістю розгляду справи № 908/1655/19.

З цих же підстав і апеляційний господарський суд відмовляє в задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду справи № 463/6811/19.

Суд також зазначає, що визнання недійсним договору поруки в судовому порядку може бути підставою для перегляду судового рішення у даній справі за нововиявленими обставинами.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Рішення суду слід залишити без змін.

Судові витрати за апеляційний перегляд покласти на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 15.01.2020р. у справі № 908/1655/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст складено 24.06.2020р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов