ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2020 р. Справа № 916/3481/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання: Мукієнко Д.С.,

за участю представників сторін:

позивача: Макаренко Н.А., згідно довіреності №13/20-1 від 02.01.2020р.

відповідача - Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області: Янковська І.В., згідно довіреності від 03.03.2020р.

відповідача ДКСУ: не з`явився

третьої особи: Єгоров В.С., згідно довіреності №14-183 від 13.05.2019р.,

розглянувши справу №916/3481/19 за позовом Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області (65091, м. Одеса, вул. Розумовська,37), Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул.Бастіонна,6), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - АТ НАК Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул.Б.Хмельницького, 6) про стягнення 395729,13грн.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що 09.07.2019р. державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області Дойчевою В.Ю. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59489581 щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» інфляційних втрат та три відсотки річних на загальну суму 5953671,21грн. відповідно до наказу Господарського суду Одеської області №916/2146/16 від 27.09.2016р. Також позивач вказує, що 12.07.2019р. державним виконавцем Другого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Добряніном Д.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59489424 щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» судового збору у розмірі 89305,07грн. за наказом Господарського суду Одеської області №916/2146/16 від 27.09.2016р. Крім того, позивач зазначає, що 22.07.2019р. головним державним виконавцем Другого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Тепличко Н.Б. винесено постанову про стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» виконавчого збору у виконавчому провадженні №59489581 у розмірі 595367,12грн. За постановою головного державного виконавця Другого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Тепличко Н.Б. від 24.07.2019р. виконавче провадження №59489581 передано до ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області, у зв`язку з чим вказане ВП згідно постанови від 25.07.2019р. державного виконавця ВПВР ДВС ГТУЮ в Одеській області перебуває на виконанні останнього. Позивач вказує, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.10.2019р. наказ №916/2146/16 від 27.09.2016р. визнано таким, що не підлягає виконанню через те, що визначена ним заборгованість підлягає списанню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

При цьому, позивач акцентує увагу суду на тому, що 25.10.2019р. Одеським окружним адміністративним судом по справі №420/4634/19 прийнято постанову, якою визнано протиправною та скасовано постанову Другого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 22.07.2019р. у виконавчому провадженні №59489581 про стягнення виконавчого збору у розмірі 595367,12грн. Також 28.10.2019р. Південно-Західним апеляційним господарським судом прийнято постанову, якою постанову про відкриття виконавчого провадження №59489581 щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 5953671,21грн. за наказом №916/2146/16 від 27.09.2016р. визнано неправомірною та скасовано. З врахуванням викладеного, позивач вважає безпідставним списання з його рахунку на користь ГТУЮ в Одеській області 435253,21грн. за платіжним дорученням №119887 від 16.08.2019р., що здійснено в рамках виконавчого провадження №59489581 щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» 5439303,08грн. інфляційних втрат та 514368,13грн. три проценти річних.

Зокрема, позивач зазначив, що оскільки набувачем виконавчого збору є Державний бюджет України, помилково або надміру сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі, отже, на думку позивача, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна, як учасник цивільних відносин.

28.04.2020р. за вх.№10560/20, 16.06.2020р. за вх.№15465/20 до суду від позивача надійшли «додаткові пояснення», в яких зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує частково на суму 395729,13грн., у зв`язку із оплатою ВПВР йому частково суми 39524,08грн. під час розгляду даної справи, у зв`язку з чим є підстави вважати такі «додаткові пояснення» заявою про зменшення позовних вимог.

Крім того, позивач у додаткових поясненнях зазначив, що за платіжним дорученням №119887 від 16.08.2019р. з рахунку АТ «Одеська ТЕЦ» на користь ГТУЮ в Одеській області було списано кошти в розмірі 435253,21грн. в рамках виконавчого провадження №59489581. Натомість, відповідач в своїх поясненнях безпідставно зазначає, що дані кошти було списано в рамках зведеного виконавчого провадження №597375735, при цьому жодних доказів цього не надає. Позивач вважає, що кошти, стягнуті в рамках виконавчого провадження №59489581 (стягнення основного боргу) не могли бути направлені, як зазначено відповідачем у поясненнях, на погашення боргу в іншому виконавчому провадженні №59489424 (стягнення судового збору), оскільки це є очевидно неправомірним. Також позивач вказує, що відповідач зазначає про перерахування списаних коштів на рахунок АТ «НАК «Нафтогаз України», тоді як останній жодних підтверджень цьому не надає. Навпаки, в рамках справи №916/2146/16 АТ «НАК «Нафтогаз України» заявляло про незміну суми заборгованості за судовим наказом №916/2146/16, що суперечить поясненням ДВС про перерахування цих коштів 03.09.2019р. на рахунок АТ «НАК «Нафтогаз України». До того ж позивач заявляє про те, що основним аргументом, при розгляді заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню було, те, що заборгованість, стягнута відповідно до наказу №916/2146/16, була списана АТ «НАК «Нафтогаз України» в рамках Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 р. №1730-VІІІ, і ні про яке часткове погашення даної заборгованості, взагалі, не йшлося, тож повернення даних коштів, стягнутих відповідно до наказу №916/2146/14, в тому числі, шляхом застосування повороту виконання, за уявленням позивача, взагалі неможливе.

02.01.2020р. за вх.№158/20 від ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області (правонаступником якого по даній справі є Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області) надійшов відзив на позов, який не підписаний особою, що його склала, тому такий відзив не може бути судом розглянутий та йому не надається оцінка. Не піддаються дослідженню та аналізу судом також додані до вказаного відзиву докази, які ним супроводжені, внаслідок відсутності на ньому підпису уповноваженої особи.

Також 05.03.2020р. за вх.№5833/20, 11.06.2020р. за вх.№15024/20 до суду від Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області надійшли пояснення, згідно яких відповідач проти позову заперечує, посилаючись на наступне. В ході проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню №59489581, яке входило до зведеного виконавчого провадження №597375735, з рахунків боржника списано кошти у розмірі 435253,21грн., які були перераховано на користь стягувача та відповідно виконавчий збір на користь держави, у такій послідовності: 350грн. витрати виконавчого провадження»; АСВП №59489581: 305936,06грн. на користь АТ «НАК «Нафтогаз України», 30593,57грн. виконавчий збір, 69грн. витрати виконавчого провадження (витрати АСВП); АСВП №59489424: 89305,07грн. на користь АТ «НАК «Нафтогаз України», 8930,51грн. виконавчий збір, 69грн. - витрати виконавчого провадження (витрати АСВП). 18.10.2019р. до відділу надійшла заява боржника з копією ухвали Господарського суду Одеської області №916/2146/16 від 08.10.2019р. про визнання наказу №916/2146/16 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим, 21.10.2019р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 5 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, ДВС вказує, що відповідно до частини 7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. З огляду на викладене, до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направлено подання щодо повернення коштів (стягнутий виконавчий збір), який перераховано до Державного бюджету, боржнику.

Щодо стягнення залишку суми, стягнутої з АТ «Одеська ТЕІІ» та перерахованої на користь АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», ДВС вказує, що у даному випадку мають бути застосовані положення ГПК України, що регулюють поворот виконання рішення у випадку, якщо стягнення фактично відбулось. З врахуванням викладеного, Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області вважає, що у позивача в даному випадку відсутні правові підстави щодо стягнення коштів з відповідачів, у зв`язку із тим, що ці кошти перераховані на користь стягувача АТ «НАК «Нафтогаз України». Одночасно, відповідач зазначив, що суму виконавчого збору, яку перераховано до Державного бюджету, буде повернуто на користь АТ «Одеська ТЕЦ».

Заявою від 07.04.2020р. за вх.№8920/20 ВПВР повідомив суд про те, що за платіжними дорученнями №№153, 154 від 20.03.2020р. фактично повернув на користь позивача суму виконавчого збору, стягнуту у виконавчому провадженні.

Також ВПВР вказує, що ані ЗУ «Про виконавче провадження», ані Інструкцією з організації примусового виконання рішень не передбачено повернення витрат виконавчого провадження.

Позивачем до справи подано відповідь на відзив від 19.02.2020р. за вх.№4322/20, згідно якої зазначає, що в період оскарження до суду постанови про відкриття виконавчого провадження по справі № 916/2146/16 та про накладання арешту у виконавчому провадженні №59489581, ДВС оформило платіжну вимогу № ДВ-8/5 94895 81 від 07.08.2019р. і здійснила примусове списання коштів з рахунку АТ «Одеська ТЕЦ». При цьому, в подальшому було скасовано постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладання арешту. Із чого позивач дійшов висновку про те, що ДВС порушило під час направлення платіжної вимоги про примусове списання коштів з рахунку АТ «Одеська ТЕЦ» принципи недискримінаційності, розумності та пропорційності, що спрямовані на визначення необхідності втручання державних органів у права та свободи осіб, ступеня такого втручання.

Відповідач ДКСУ правом на подання відзиву не скористався. За таких обставин, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч.2 ст.178 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Як вбачається із пояснень третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - АТ НАК Нафтогаз України від 02.03.2020р. за вх.№5370/20, третя особа із позовом не згодна, оскільки не вбачає порушення прав позивача у спірних правовідносинах. Третя особа вважає, що скасування постанови Другого Суворовського ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області від 22.07.2019р. наділяє позивача правом на звернення до органу ДВС із відповідною заявою, що в свою чергу створить обов`язок для органу ДВС звернутись до територіального органу Казначейства України відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, доказів вчинення чого позивач не подав до справи, а отже, відсутнє порушення права позивача щодо повернення коштів.

Крім того, третя особа посилається на те, що саме по собі оскарження дій та рішень органу примусового виконання, зокрема і вказана постанова суду апеляційної інстанції, не створює автоматичного обов`язку для органу ДВС щодо зупинення вчинення виконавчих дій або ж відкладення їх проведення. Третя особа вважає, що АТ «Одеська ТЕЦ» не скористалось своїм правом відповідного забезпечення під час розгляду скарги на дії органу ДВС, не зверталася з відповідними клопотаннями до органу примусового виконання, у зв`язку з чим не існувало правових підстав для державного виконавця не проводити виконавчі дії у виконавчому проваджені ВП 59489581.

При цьому відповідно до ст. ст. 18, 26, 56 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) «Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна». Тобто, Законом на державного виконавця покладено обов`язок здійснити комплекс виконавчих дій у встановлені стислі строки. Відповідно, у діях органу ДВС третя особа не вбачає порушень, зокрема, принципу пропорційності.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.12.2019р. відкрито провадження у справі №916/3481/19, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду на 02.01.2020р. об 11год.15хв.

Ухвалою суду від 11.12.2019р. задоволено клопотання АТ Одеська ТЕЦ від 09.12.2019р. за вх.№2-6024/19 про витребування доказів, зобов`язано Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надати суду оригінал постанови від 22.07.2019р. Головного державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення з АТ Одеська ТЕЦ виконавчого збору у виконавчому провадженні №59489581 у розмірі 595367,12грн.

У судовому засіданні 02.01.2020р. оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 04.02.2020р. о 10год.30хв.

Ухвалою суду від 04.02.2020р. задоволено клопотання відповідача від 03.02.2020р. за вх.№2637/19 про залучення третьої особи, залучено до участі у справі АТ НАК Нафтогаз України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, задоволено заяву позивача від 04.02.2020р. про заміну відповідача його правонаступником, замінено відповідача - Відділ примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області на його правонаступника Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області, задоволено клопотання позивача від 04.02.2020р. та продовжено строк проведення підготовчого провадження до 05.03.2020р. включно, оголошено перерву у судовому засіданні до 19.02.2020р. об 11год.00хв.

У судовому засіданні 19.02.2020р. оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 02.03.2020р. об 11год.00хв.

У судовому засіданні 02.03.2020р. оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 05.03.2020р. об 11год.00хв.

Ухвалою суду від 05.03.2020р. закрито підготовче провадження по справі №916/3481/19, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 06.03.2020р. о 10год.00хв.

Ухвалою суду від 06.03.2020р. відкладено розгляд справи на 18.03.2020р. о 10год.00хв.

Ухвалою суду від 18.03.2020р., у зв`язку з введенням за рішенням КМУ від 11.03.2020р. в Україні карантину на період з 12.03.2020р. до 03.04.2020р., призначено розгляд справи по суті на 06.04.2020р. о 12год.40хв.

Ухвалою суду від 06.04.2020р., у зв`язку з продовженням за рішенням КМУ від 25.03.2020р. карантину до 25.04.2020р. включно, призначено розгляд справи по суті на 27.04.2020р. о 14год.50хв.

Ухвалою суду від 24.04.2020р., у зв`язку з продовженням за рішенням КМУ від 22.04.2020р. карантину до 11.05.2020р. включно, призначено розгляд справи по суті на 18.05.2020р. о 12год.30хв.

Ухвалою суду від 18.05.2020р., у зв`язку з продовженням за рішенням КМУ від 04.05.2020р. карантину до 22.05.2020р. включно, призначено розгляд справи по суті на 10.06.2020р. об 11год.30хв.

У судовому засіданні 10.06.2020р. оголошено протокольну ухвалу про перерву до 23.06.2020р. о 10год.15хв.

Клопотання позивача, третьої особи від 13.02.2020р. за вх.№3805/20 про долучення доказів до справи, від 19.02.2020р. за вх.№4365/20 про ознайомлення з матеріалами справи, від 30.03.2020р. за вх.№8061/20, від 24.04.2020р. за вх.№10132/20, від 12.05.2020р. за вх.№11791/20 про відкладення розгляду справи судом задоволені.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

09.07.2019р. постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження №59489581 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Одеської області від 27.09.2016р. по справі №916/2146/16 про стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 5953671,21грн.

12.07.2019р. постановою державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження №59489424 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Одеської області від 27.09.2016р. по справі №916/2146/16 про стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 89305,07грн.

22.07.2019р. головним державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області по виконавчому провадженню №59489581 винесено постанову про стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь Другого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області 595367,12грн. виконавчого збору.

Також 24.07.2019р. головним державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області по виконавчому провадженню №59489581 винесено постанову про передачу наказу суду від 27.09.2016р. по справі №916/2146/16 до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Одеській області у строк до 24.07.2019р.

Згідно постанови від 25.07.2019р. виконавче провадження ВП №59489581 прийнято до виконання головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області.

ДВС виставило в УДКСУ платіжну вимогу №ДВ-8/59489581 від 07.08.2019р. про стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» 6647773,91грн. згідно наказів від 27.09.2016р. №916/2146/16.

За платіжним дорученням №119887 від 16.08.2019р. УДКС з рахунка АТ «Одеська ТЕЦ» перерахувало 435253,21грн. на виконання платіжної вимоги №ДВ-8/59489581 від 07.08.2019р.

Частину отриманих від АТ «Одеська ТЕЦ» коштів ДВС перерахувало АТ «НАК «Нафтогаз України» за платіжними дорученнями №570 від 03.09.2019р. в сумі 89305,07грн., №569 від 03.09.2019р. на суму 305936,06грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.10.2019р. по справі №916/2146/16 визнано таким, що не підлягає виконанню повністю, наказ Господарського суду Одеської області від 27.09.2016р. у справі № 916/2146/16, яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код ЄДРПОУ 20077 (п`ять мільйонів чотириста тридцять дев`ять тисяч триста три) грн. 08коп. суму інфляційних втрат, 514 368 (п`ятсот чотирнадцять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 13 коп. 3% річних.

25.10.2019р. по справі №420/4634/19 Одеським окружним адміністративним судом прийнято рішення, яким визнано протиправною та скасовано постанову Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 22.07.2019р. у виконавчому провадженні №59489581 про стягнення виконавчого збору у розмірі 595367,12грн.

Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2019р. по справі №916/2146/16 задоволено скаргу АТ Одеська ТЕЦ (вх.№2-3618/19) на дії Державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Добріяна Д.В., визнано дії державного виконавця Другого Суворовського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Добріяна Д.В. неправомірними, скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.07.2019р. №59489424 щодо стягнення з АТ Одеська ТЕЦ на користь ПАТ НАК Нафтогаз України 89305,07грн. відповідно до наказу №916/2146/16, виданого Господарським судом Одеської області 27.09.2016р.

Згідно з постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області від 21.10.2019р. виконавче провадження №59489581 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 27.09.2016р. №916/2146/16 про стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 5953671,21грн. закінчено.

Південне МРУ Міністерства юстиції 03.03.2020р. звернулось до УДКСУ у м. Одесі Одеської області із заявами та поданнями на повернення помилково перерахованих до бюджету зборів, у зв`язку з чим виставило платіжні доручення №571 від 03.09.2019р. на суму 30593,57грн., №572 від 03.09.2019р. на суму 8930,51грн.

За платіжними дорученнями №№153, 154 від 20.03.2020р. ВПВР фактично повернуло позивачу суму стягнутих з нього витрат виконавчого провадження в загальному розмірі 39524,08грн.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення сторін, їх мотивовані оцінки кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення або відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Положення ст.1212 ЦК України передбачають, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.ч.1, 2, 4, 7 п.6 ч.5 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом. У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (ч.ч.2, 3 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Згідно ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки. Грошові суми, стягнуті до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Як визначено у п.п.1, 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р. (зі змінами), фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону. Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 554. Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження. Якщо у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа витрати виконавчого провадження, які здійснювалися приватним виконавцем за рахунок власних коштів, не були стягнуті, приватний виконавець за потреби виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом та цією Інструкцією. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Як свідчать матеріали справи, 09.07.2019р. державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59489581 щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» інфляційних втрат та три відсотки річних на загальну суму 5953671,21грн. відповідно до наказу Господарського суду Одеської області №916/2146/16 від 27.09.2016р. Також 12.07.2019р. державним виконавцем Другого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59489424 щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» судового збору у розмірі 89305,07грн. за наказом Господарського суду Одеської області №916/2146/16 від 27.09.2016р. При цьому, 22.07.2019р. головним державним виконавцем Другого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» виконавчого збору у виконавчому провадженні №59489581 у розмірі 595367,12грн. За постановою державного виконавця Другого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 24.07.2019р. виконавче провадження №59489581 передано до ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області.

В подальшому, ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.10.2019р. наказ №916/2146/16 від 27.09.2016р. визнано таким, що не підлягає виконанню через те, що визначена ним заборгованість підлягає списанню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії». 21.10.2019р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №59489581 на підставі пункту 5 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Також 25.10.2019р. Одеським окружним адміністративним судом по справі №420/4634/19 прийнято постанову, якою визнано протиправною та скасовано постанову Другого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 22.07.2019р. у виконавчому провадженні №59489581 про стягнення виконавчого збору у розмірі 595367,12грн.

28.10.2019р. Південно-Західним апеляційним господарським судом прийнято постанову, якою постанову про відкриття виконавчого провадження №59489581 щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 5953671,21грн. за наказом №916/2146/16 від 27.09.2016р. визнано неправомірною та скасовано.

Так, у постанові від 28.10.2019р. по справі №916/2146/16 Південно-Західний апеляційний господарський суд зазначив про наступне: «…Таким чином, вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України), які стягнуті рішенням господарського суду Одеської області від 13.09.2016 по справі № 916/2146/16, та включені ухвалою суду від 23.03.2017 по справі 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 до реєстру вимог кредиторів, фактично набули поняття конкурсних. Як вже зазначалося колегією суддів, відповідно до п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо. Зазначені дії не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. На думку колегії суддів, з врахуванням вищевказаних положень Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом поточні вимоги кредиторів у справі про банкрутство залишаються поточними до моменту публікації оголошення про визнання боржника банкрутом, від дати якого починається визначена нормами Закону спеціальна конкурсна процедура щодо звернення таких кредиторів із вимогами до суду, розгляд та визнання їх судом із подальшим включенням визнаних вимог до реєстру, а також затвердження реєстру вимог кредиторів господарським судом. Таким чином, оскаржувана постанова державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Добріяна Д.В. про відкриття виконавчого провадження від 12.07.2019 № 59489424 щодо стягнення з АТ Одеська ТЕЦ на користь ПАТ НАК Нафтогаз України 89 305,07 грн. відповідно до наказу № 916/2146/16, виданого господарським судом Одеської області 27.09.2016, винесена з порушенням вищевказаних норм Закону…».

Таким чином, Південно-Західним апеляційним господарським судом у постанові від 28.10.2019р. по справі №916/2146/16 встановлено неправомірність винесення державним виконавцем постанови від 09.07.2019р. ВП №59489581 щодо стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 5953671,21грн. відповідно до наказу №916/2146/16 від 27.09.2016р.

Отже, як встановлено судом вище, під час проведення виконавчих дій саме по виконавчому провадженню №59489581, з рахунків боржника списано кошти у розмірі 435253,21грн. Отримані у вказаній сумі кошти ДВС спрямувало наступним чином: 488грн. склали витрати виконавчого провадження по зведеному виконавчому провадженню, виконавчим провадженням №№59489581, 59489424 на користь ДВС; 39524,08грн. виконавчий збір на користь бюджету; 395241,13грн. на користь стягувача АТ «НАК «Нафтогаз України» по виконавчим провадженням №№59489581, 59489424.

Звідси, суд дійшов висновку про те, що орган ДВС безпідставно (без достатньої правової підстави) набув від АТ «Одеська ТЕЦ» грошові кошти, а саме: 488грн. (витрати виконавчого провадження по зведеному виконавчому провадженню, виконавчим провадженням №№59489581, 59489424), 39524,08грн. (виконавчий збір). Під час розгляду справи позивачу ДВС фактично повернув кошти в сумі 39524,08грн., тобто, у розмірі стягнутого виконавчого збору.

Стосовно суми 488грн. витрат виконавчого провадження відповідач ДВС не довів та не обґрунтував яким чином поніс фактично такі витрати та правомірність їх понесення.

Отже, заборгував ДВС на користь позивача 488грн., які і підлягають стягненню з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області на користь позивача в сумі 488грн.

Щодо заявлення позовних вимог до відповідача - Державної казначейської служби України суд зазначає про наступне.

Згідно п.1 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р., стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, у тому числі в іноземній валюті, відкриті Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування та державних банках, (в іноземній валюті - в банках), приватними виконавцями - в банках (далі - депозитний рахунок).

Відповідно до п.1.1., 1.2. Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України, затв. наказом Міністерства фінансів України №758 від 22.06.2012р., цей Порядок регламентує взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України (далі - Казначейство) і розпорядниками бюджетних коштів та одержувачами бюджетних коштів, відокремленими структурними підрозділами розпорядників бюджетних коштів, підприємствами, установами, організаціями і фізичними особами - підприємцями (далі - клієнти), а також органами, що контролюють справляння надходжень бюджету, та органами місцевого самоврядування в процесі відкриття (закриття) рахунків. Депозитні рахунки - рахунки, які відкриваються в органах Казначейства для операцій з коштами, які з настанням відповідних умов підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням.

Таким чином, ДКСУ здійснює відкриття, закриття, обслуговування рахунків розпорядників бюджетних коштів, тобто, виконує функції фінансової установи. При цьому ДКСУ не приймає рішень стосовно розпорядження коштами на рахунках на власний розсуд, не набуває коштів, що обліковуються на рахунках окремих розпорядників бюджетних коштів. У зв`язку з чим ДКСУ не є належним відповідачем за даним позовом. З огляду на що позовні вимоги до ДКСУ за даним позовом задоволенню судом не підлягають.

Решта позовних вимог позивача, які складають 395241,13грн., що були, як судом встановлено вище, перераховані органом ДВС на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» задоволенню судом не підлягають, так як підставою позову позивача є ст.1212 ЦК України, що визначає правовідносини з безпідставного набуття майна, тоді як відповідач - Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області не набув коштів в сумі 395241,13грн., їх набувачем є АТ «НАК «Нафтогаз України».

Згідно ч.ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу;

Положення п.2 ч.1, п.1 ч.4 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 6528,80грн. У зв`язку зі зменшенням позивачем позовних вимог, надмірно сплаченим є судовий збір в сумі 592,86грн., який підлягає поверненню позивачу, після подання ним до суду відповідного клопотання.

З врахуванням часткового задоволення позовних вимог позивача у відношенні до відповідача - Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області, в порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача на оплату судового збору в сумі 7,32грн. покладаються на Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області, решта сплаченого позивачем судового збору в сумі 5928,62грн. відноситься за рахунок платника.

Керуючись ст.ст.123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позов Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області (65091, м. Одеса, вул. Розумовська,37), Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул.Бастіонна,6), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - АТ НАК Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул.Б.Хмельницького, 6) про стягнення 395729,13грн.

2. Стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65007, м. Одеса, вул. Б. Хмельницького, 34, ) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області (65091, м. Одеса, вул. Розумовська,37) на користь Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29, ) 488 (чотириста вісімдесят вісім) грн. витрат виконавчого провадження, 7 (сім) грн32коп. судового збору.

3. Відмовити Акціонерному товариству Одеська ТЕЦ (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29, ) у задоволенні решти частини заявлених позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 червня 2020 р.

Суддя І.А. Малярчук