ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" червня 2020 р. Справа № 910/15763/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Попікової О.В.
суддів: Корсака В.А.
Євсікова О.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України)
на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2020
у справі №910/15763/19 (суддя Сівакова В.В.)
за позовом Військової частини НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України)
до Торгівельно-виробничої фірми Інтерон
про стягнення 16001,80 грн.

ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Торгівельно-виробничої фірми ІНТЕРОН 16 001,80 грн. пені, нарахованої у відповідності до п.7.2 договору про закупівлю товару за державні кошти від 15.11.2018 №284/18.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідачем порушені строки поставки товару на 19 діб, що підтверджується актом приймання-передачі товару від 21.12.2018 №41/157.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2020 у справі №910/15763/19 в позові відмовлено.
Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що 15.07.2019 сторонами підписано без зауважень та заперечень акт виконання умов договору та документальної звірки взаєморозрахунків за поставлений товар за договором від 15.11.2018 №284/18. Крім того, судом встановлено, що позивачем не виконано п. 5.1 договору щодо направлення позивачу повідомлення про готовність до виконання умов договору.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 подала до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2020 у справі №910/15763/19 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, аналогічні тим, які викладено в позовній заяві.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2020 у справі №910/15763/19. Постановлено розгляд справи здійснювати без участі сторін в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини десятої статті 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.
Суд, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.
15.11.2018 між позивачем, як замовником, та відповідачем, як постачальником, був укладений договір про закупівлю товару за державні кошти №284/18 (надалі договір), у відповідності до умов якого відповідач зобов`язався поставити позивачу товар (льотне обмундирування), а останній зобов`язався прийняти вказаний товар та оплатити його вартість на умовах даного договору (п.п. 1.1., 1.2. договору).
Згідно з п. 3.1 договору від 15.11.2018 №284/18 сума цього договору становить 842200,00 грн.
Пунктом 5.1 вказаного договору передбачено, що товар постачається після відправлення замовником постачальнику повідомлення про готовність до виконання умов договору і у строк передбачений специфікацією товару.
Відповідно до специфікації (додаток №1 до договору від 15.11.2018 №284/18) термін поставки товару встановлений до 01.12.2018 включно.
Датою виконання зобов`язань постачальника з постачання товару є дата затвердження замовником акту прийому поставленого товару. Замовник затверджує акт прийому поставленого товару при наявності акту приймання-передачі (п. 5.5 договору).
Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.
Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (статті 179 ГК України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (стаття 627 ЦК України).
За своєю правовою природою укладений сторонам договір від 15.11.2018 №284/18 є договором поставки.
Статтею 265 ГК України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Дана норма кореспондується зі статтею 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В силу вимог статтей 525, 526, 530, 599, 610, 612 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню належним чином у встановлений строк та припиняється виконанням, проведеним належним чином. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Колегією суддів встановлено, що позивачем на виконання умов договору від 15.11.2018 №284/18 було поставлено, а відповідачем було прийнято товар на загальну суму 842200,00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі товару від 21.12.2018 №41/157, підписаного сторонами без зауважень та заперечень, та скріпленого печатками сторін.
Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 16001,80 грн. пені, нарахованої відповідно до п. 7.2 договору від 15.11.2018 №284/18 за порушення відповідачем строку поставки товару на 19 діб.
В силу статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання.
Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно з ч. 1 статті 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Отже, види забезпечення виконання зобов`язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов`язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов`язань будь-яким з видів передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов`язальні правовідносини між кредитором та боржником.
Відповідно до ч. 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Умовами пункту 7.2 договору від 15.11.2018 №284/18 передбачено, що за порушення строків (термінів) постачання товару, або заміну його на якісний понад строки, зазначені у пунктах 2.6, 2.5, 5.1 (специфікація) та 5.6 цього договору, відповідач сплачує пеню в розмірі 0,1 % вартості товару, з якого допущено прострочення постачання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф в розмірі 7 % від вказаної вартості. Штрафні санкції до відповідача за порушення строків (термінів) постачання товару не застосовуються з дати затвердження акту приймання-передачі (додаток № 22, затверджений наказом МОУ від 17.08.2017 № 440).
Як встановлено вище, за умовами п.5.1 договору, товар постачається після відправлення замовником постачальнику повідомлення про готовність до виконання умов договору і у строк передбачений специфікацією товару.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивачем не виконано умови п. 5.1 договору щодо направлення позивачу повідомлення про готовність до виконання умов договору, що вказує на те, що прострочення виконання зобов`язання сталося не з вини відповідача, оскільки за умовами договору поставка відповідачем товару залежить від дій позивача.
Так, в матеріалах справи міститься повідомлення позивача на ім`я відповідача від 22.11.2018 №350/129/1386/пс про готовність замовника до виконання умов договору, проте, матеріали справи не містять доказів направлення (вручення) вказаного повідомлення відповідачу, що свідчить про не виконання позивачем умов п. 5.1 договору та специфікації.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доводи апелянта про те, що листами відповідача №21/11/18 від 21.11.2018, №27/11/18 від 27.11.2018, №21/12/18 від 21.12.2018 підтверджуються неможливість останнього поставити товар включно до 01.12.2018 не спростовують факту невиконання позивачем п.5.1 договору щодо направлення позивачу повідомлення про готовність до виконання умов договору.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 до Торгівельно-виробничої фірми ІНТЕРОН про стягнення 16 001,80 грн. пені є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до статей 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на скаржника у відповідності до статті 129 ГПК України.
Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України) на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2020 у справі №910/15763/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2020 у справі №910/15763/19 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/15763/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності підстав, передбачених у п. 2 ч. 3 статті 287 ГПК України.
Повний текст постанови складено 30.06.2020.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков