ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2020 р. Справа№ 910/7308/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

Секретар судового засідання: Огірко А.О.

За участю представників учасників процесу:

від позивача: не з`явилися;

від відповідача-1: представник Перетятько С.М. - за довіреністю № 18-0014/64709 від 11.12.2019;

від відповідача-2: не з`явилися;

від третьої особи: не з`явилися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 (суддя Пукшин Л.Г., м. Київ, повний текст рішення складено 29.10.2018)

за позовом Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед), Нікосія, Кіпр

до 1) Національного банку України, м. Київ

2) Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

про розірвання кредитного договору

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

20.04.2016 Компанія Quickcom Limited (Квікком Лімітед) (надалі - позивач/скаржник) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України (надалі - відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива" (надалі-відповідач-2) про розірвання кредитного договору №12/09/15 від 13.05.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на факт істотної зміни обставин, якими відповідачі керувались на момент укладення Кредитного договору № 12/09/5 від 13.05.2014, зокрема, введення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива" та можливої подальшої ліквідації останнього, з урахуванням чого, на думку позивача, наявність такого Кредитного договору за умов зміни його істотних умов (ведення тимчасової адміністрації та подальша процедура ліквідації) вплине на оціночну вартість маси банку, затвердженої Фондом та буде меншою за вимоги кредиторів, які включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, що призведе до настання значних збитків для позивача та позбавить можливості скористатись правом, передбаченим ст. 25 Закону України "Про акціонерні товариства".

Тобто, за твердженнями позивача існують підстави для розірвання спірного договору на підставі ст.ст. 651, 652 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 (суддя Пукшин Л.Г., м. Київ, повний текст рішення складено 29.10.2018) у позові відмовлено повністю.

Прийняте судове рішення мотивовано недоведеністю позивачем істотної зміни обставин та наявності усіх чотирьох умов в розумінні положень статті 651, 652 Цивільного кодексу України, які б слугували підставою для розірвання договору в судовому порядку. Крім того, судом встановлено, що позивачем не доведено, що його права та інтереси дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують судового захисту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Компанія Quickcom Limited (Квікком Лімітед) звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що після укладення відповідачами кредитного договору відбулася істотна зміна обставин, які слугують підставою його розірвання, зокрема на момент укладення договору відповідачі не могли передбачити істотну зміну обставин, зокрема відповідач-2 не міг знати про введення тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" та можливої подальшої ліквідації банку; наявність зазначеного кредитного договору за умов зміни його істотних умов, а саме ведення тимчасової адміністрації та подальша процедура ліквідації, вплине на оціночну вартість ліквідаційної маси банку, затвердженої Фондом та буде меншою за вимоги кредиторів, включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, що призведе до настання значних збитків для позивача, який є акціонером банку, і позбавить можливості скористатись, передбаченими ст. 25 Закону України "Про акціонерні товариства", правами щодо отримання частини його майна або вартості частини майна товариства в повній мірі; наявність зазначеного кредитного договору за умов зміни його істотних умов, а саме початок військових дій та тимчасової окупації, також вплине на оціночну вартість ліквідаційної маси банку, і позбавить можливості позивача, як акціонера банку, скористатись передбаченими ст. 25 Закону України "Про акціонерні товариства" правами щодо отримання частини його майна або вартості частини майна товариства в повній мірі; з огляду на викладене, внаслідок істотної зміни обставин, укладений між відповідачами кредитний договір, порушує права та інтереси позивача, а тому у нього виникло право на звернення до суду з позовом про розірвання цього договору; відмовляючи в позові, судом порушено право позивача на судовий захист, ефективний засіб правового захисту, що суперечить ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод; позбавлення позивача його власності, є грубим порушенням статті 41 Конституції України та статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки кожен має право на вільне володіння своїм майном.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

17.12.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від Національного банку України надійшов відзив № 12-0007/66305 від 12.12.2018 на апеляційну скаргу, згідно з яким відповідач-1 просить залишити апеляційну скаргу Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16- без змін, (а.с. 123-135, т. 3).

Національний банк України у відзиві на апеляційну скаргу наголошує на правомірності висновків суду першої інстанції і безпідставності доводів, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідач-1 зазначає, що предметом судового розгляду даної справи є розірвання кредитного договору, а не визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, а тому посилання скаржника на незаконність віднесення Національним банком України відповідача-2 до категорії неплатоспроможних на підставі Постанови Правління НБУ від 23.06.2015 № 408 та недотримання Постанови Правління НБУ № 529 від 26.08.2014 є необґрунтованими; оскільки позивач не є стороною укладеного між відповідачами кредитного договору, враховуючи аргументи скаржника щодо порушення його прав оспорюваним договором, у позові слід відмовити.

11.01.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю на моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким відповідач-2 просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» зазначає, зокрема, що сторонами Кредитного договору є кредитор (відповідач-1) і позичальник (відповідач-2), якими не ініційовано розірвання Кредитного договору.

Також, позивач (скаржник) не є стороною Договору та останнім не доведено наявності всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання Кредитного договору у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (третя особа) не скористався своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського просувального кодексу України (надалі - ГПК України) та не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед), що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2018 апеляційну скаргу Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Разіної Т.І. суддів: Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 у справі № 910/7308/16 відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 призначено на 14.01.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 у справі № 910/7308/16 оголошено перерву у даній справі до 28.01.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у справі № 910/7308/16 відмовлено Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) в задоволенні клопотання про призначення судової фінансово-економічної експертизи у справі № 910/7308/16.

Однак, після того, як судом було відмовлено у задоволенні клопотання позивача призначення судової фінансово-економічної експертизи, представником-адвокатом Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) Чугуновим М.В. було подано заяву про відвід суддів Разіної Т.І., Тищенко А.І., Михальської Ю.Б. від розгляду справи № 910/7308/16.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у справі № 910/7308/16 заяву представника-адвоката Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) Чугунова М.В. про відвід суддів Разіної Т.І., Тищенко А.І., Михальської Ю.Б. від розгляду справи № 910/7308/16 визнано необґрунтованою; провадження у справі № 910/7308/16 зупинено до вирішення питання про відвід суддів Разіної Т.І., Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.; матеріали справи № 910/7308/16 вирішено передати на здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою для вирішення питання про відвід відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2019 заяву Компанії Quickcom Limited про відвід суддів Разіної Т.І., Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б. передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Грек Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 у справі № 910/7308/16 відмовлено у задоволенні заяви Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) про відвід суддів Разіної Т.І., Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б. від розгляду справи № 910/7308/16.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 у справі № 910/7308/16 поновлено провадження у справі № 910/7308/16; розгляд апеляційної скарги Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 призначено на 25.02.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 у справі № 910/7308/16 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 до моменту перегляду касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-сервіс" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі № 910/7308/16; справу № 910/7308/16 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 910/7308/16 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16; касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Сервіс" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі № 910/7308/16 повернуто.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.04.2019 у справі № 910/7308/16 касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Сервіс" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі № 910/7308/16 повернуто.

23.04.2019 надійшли матеріали справи № 910/7308/16 до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 у справі № 910/7308/16 поновлено провадження у даній справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 у справі № 910/7308/16 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 до моменту перегляду касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-сервіс" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі № 910/7308/16; справу № 910/7308/16 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

03.07.2019 надійшли матеріали справи № 910/7308/16 до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2019 у справі № 910/7308/16 поновлено провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 призначено на 05.08.2019.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2485/19 від 05.08.2019 у зв`язку з перебуванням суддів Михальської Ю.Б., Тищенко А.І. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/7308/16.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.08.2019 для розгляду справи № 910/7308/16 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Тарасенко К.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 у справі № 910/7308/16 апеляційну скаргу Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Тарасенко К.В., Хрипун О.О.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що 29.07.2019 до Північного апеляційного господарського суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Сервіс" надійшла касаційна скарга на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі № 910/7308/16.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2019 у справі № 910/7308/16 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 до моменту перегляду касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-сервіс" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі № 910/7308/16; справу № 910/7308/16 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.08.2019 у справі № 910/7308/16 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Сервіс" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі № 910/7308/16 разом з доданими матеріалами повернуто скаржникові без розгляду.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Сервіс" в дохід державного бюджету за неодноразове зловживання процесуальними правами штраф у розмірі 38 420,00 грн.

06.09.2019 надійшли матеріали справи № 910/7308/16 до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 у справі № 910/7308/16 поновлено провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі №910/7308/16 призначено на 30.09.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 у справі № 910/7308/16 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 до моменту перегляду касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-сервіс" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі № 910/7308/16; справу № 910/7308/16 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.10.2019 у справі № 910/7308/16 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Сервіс" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 у справі № 910/7308/16.

26.11.2019 надійшли матеріали справи № 910/7308/16 до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 поновлено провадження у справі № 910/7308/16; розгляд апеляційної скарги Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі №910/7308/16 призначено на 22.01.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2020 відкладено розгляд апеляційної скарги Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 до 31.01.2020.

23.01.2020 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Сервіс" надійшла касаційна скарга на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 у справі № 910/7308/16.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/406/20 від 29.01.2020 у зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/7308/16.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2020 для розгляду справи № 910/7308/16 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2020 прийнято апеляційну скаргу Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2020 у справі № 910/7308/16 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 до моменту перегляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-сервіс" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 у справі № 910/7308/16; справу № 910/7308/16 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 18.03.2020 у справі № 910/7308/16 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-сервіс" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 у справі № 910/7308/16.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 21.04.2020 у справі № 910/7308/16 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-сервіс" задоволено частково; ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 у справі № 910/7308/16 скасовано; справу № 910/7308/16 направлено до Північного апеляційного господарського суду на стадію вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2020 у справі № 910/7308/16 поновлено провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) на рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 призначено на 09.06.2020.

Клопотання заявлені учасниками справи.

25.09.2019 (а.с. 128-165, т. 4) та 21.01.2020 (а.с. 68-113, т. 5) через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від SERRANT LIMITЕD (Серрант Лімітед) надійшли клопотання про заміну сторони у справі, які підписані директором компанії - ОСОБА_1.

У вказаних клопотаннях Компанія SERRANT LIMITЕD (Серрант Лімітед), посилаючись на ч. 1 ст. 52 ГПК України, ч. 1 ст. 104 ЦК України, просить здійснити заміну QUICKCOM LIMITED (КВІККОМ ЛІМІТЕД) у зв`язку з тим, що Компанія провела реорганізацію шляхом приєднання до Компаніїї SERRANT LIMITЕD (Серрант Лімітед).

На підтвердження викладених обставин до зазначених клопотань додано копію Протоколу №1 Компанії QUICKCOM LIMITED (КВІККОМ ЛІМІТЕД).

Дослідивши вищевказані клопотання про заміну сторони у справі, які підписані директором компанії - ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку залишити його без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 52 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Статтею 170 ГПК України визначено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, серед яких встановлено, що іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо). Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником (ч.ч. 1, 2).

Так, з матеріалів справи вбачається, що SERRANT LIMITED (особою, яка не була учасником справи у суді першої інстанції) заявлено клопотання про заміну сторони у справі.

Клопотання підписані директором компанії SERRANT LIMITED - ОСОБА_1, проте заявником не додано належних документів на підтвердження покладення повноважень на ОСОБА_1 як директора SERRANT LIMITED, у тому числі щодо підписання заяви.

До клопотань додано копії сертифікатів про адресу, час реєстрації та керівництво SERRANT LIMITЕD (Серрант Лімітед) з примітками "копії з копій". Відповідно до змісту останньої копії сертифікату, начебто виданого Міністерством комерції, промисловості і Туризму Республіки Кіпр від 24.04.2019, ОСОБА_1 є директором заявника. Однак із поданих копій неможливо встановити їх дійсність, належність копії апостилю, на звороті копії кожного документа, цьому документу.

До клопотань також додано 3 аркуші, що, як убачається з їх змісту, є частинами нотаріально засвідченого перекладу цілого документа. На зворотному боці кожного аркуша міститься напис: "Всього прошито (або прошнуровано) пронумеровано і скріплено печаткою 3 (три) аркушів. Приватний нотаріус, підпис", який скріплено відповідною печаткою. Зазначені аркуші засвідчують переклади апостилів, однак, через їх розкомплектованість неможливо встановити, на якому документі ці апостилі проставлені.

Відповідно до положень частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, керуючись своїм внутрішнім переконанням та вказаними вище положеннями господарського процесуального закону, апеляційний суд вважає, що з доданих до клопотань матеріалів неможливо встановити чи дійсно ОСОБА_1 є директором SERRANT LIMITЕD (Серрант Лімітед) і відповідно має право на підписання та подання клопотання від імені компанії.

17.01.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від SERRANT LIMITЕD (Серрант Лімітед) надійшло клопотання про залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог у справі № 910/7308/16, яке підписане директором компанії - ОСОБА_1.

В обґрунтування клопотання про залучення третьої особи заявник зазначає, зокрема, що останній має ті самі права, що інші учасники судового процесу в тому числі право на участь в судовому засіданні, оскільки є акціонером відповідача-2.

Дослідивши вищевказані клопотання про залучення третьої особи, яке підписане директором компанії - ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку залишити його без розгляду, виходячи з наступного.

Так, частиною 1 статті 50 ГПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Разом з тим, статтею 170 ГПК України визначено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, серед яких встановлено, що іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо). Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником (ч.ч. 1, 2).

Як зазначалося вище, вказане клопотання підписане директором компанії - ОСОБА_1, проте заявником не додано належних документів на підтвердження покладення повноважень на ОСОБА_1 як директора SERRANT LIMITED, у тому числі щодо підписання заяви.

Відповідно до положень частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, керуючись своїм внутрішнім переконанням та вказаними вище положеннями господарського процесуального закону, апеляційний суд вважає, що з доданих до клопотання матеріалів неможливо встановити чи дійсно ОСОБА_1 є директором SERRANT LIMITЕD (Серрант Лімітед) і відповідно має право на підписання та подання клопотання від імені компанії.

Явка представників сторін

05.06.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, відповідно до якого скаржник просить відкласти розгляд справи на іншу дату поза межами стоку карантину з метою захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2.

В судове засідання 09.06.2020 з`явився представник Національного банку України.

Представник відповідача-1 заперечував проти задоволення клопотання Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) про відкладення розгляду справи та зазначав, що послаблено карантинні заходи та дозволено діяльність адвокатів.

Розглянувши клопотання Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) про відкладення розгляду справи, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про її відхилення з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 202 ГПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) установлено з 12.03.2020 до 31.07.2020 на всій території України карантин.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України № 343 від 04.05.2020 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності з 11.05.2020, послаблено карантинні заходи, зокрема дозволено діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів (Підпункт 8 пункту 2 доповнено абзацом згідно з Постановою КМ № 343 від 04.05.2020).

Таким чином, при розгляді клопотання про відкладення колегією суддів взято до уваги наступне: явка представників учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась; скаржник у клопотанні не зазначає конкретних причин, які безпосередньо перешкоджають йому з`явитися до судового засідання, тоді як саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, а діяльність позивача не зупинялась через введення карантинних заходів; згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343 послаблено карантинні обмеження, зокрема з 11.05.2020 дозволено діяльність адвокатів.

До того ж, враховуючи приписи ст. 197 ГПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів відеоконференцзв`язку. Такого клопотання скаржником заявлено не було.

Судом також врахований висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 915/593/17, згідно з яким, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Також, зважаючи на вищевикладене та враховуючи неодноразове зупинення провадження у справі для розгляду касаційних скарг Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду, складність справи, а також необхідність опрацювання значної кількості правових позицій для прийняття законного та обґрунтованого рішення, справа розглядається Північним апеляційним господарським судом у розумний строк.

09.06.2020 в судове засідання не з`явилися представники позивача (скаржника), відповідача-2 та третьої особи, про причини нез`явлення суд не повідомили, окрім скаржника.

Представник Національного банку України вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) без участі представників позивача (скаржника), відповідача-2 та третьої особи.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, враховуючи те, що їх явка обов`язковою не визнавалась, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду судового рішення за наявними матеріалами справи.

09.06.2020 в судовому засіданні представник Національного банку України заперечував проти задоволення апеляційної скарги Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 13 травня 2014 року між Національним банком України (надалі - кредитор) та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива" (надалі - позичальник) укладено кредитний договір № 12/09/5 (надалі - Договір) (а.с. 11-21, т. 1), з подальшими змінами, які були оформленні додатковими договорами до кредитного договору.

У відповідності до умов договору, кредитор надає позичальнику кредит на суму 2 000 000 000,00 грн на строк з 13.05.2014 по 30.12.2016 включно шляхом збільшення ліміту за відкритою кредитною лінією відповідно до кредитного договору від 16.02.2009 № 12/09 (п. 1.1. Договору).

В подальшому, 04 червня 2014 року підписавши Додатковий договір № 2 сторони внесли зміни до кредитного договору, а саме, в частині повернення кредиту до 30.12.2016 (а.с. 24-25, т. 1).

Цей кредитний договір може бути розірваний за згодою сторін або у судовому порядку та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України та умовами цього кредитного договору (п. 6.4. Договору).

Так, 23 червня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України № 408 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.06.2015 р. № 121 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива", згідно з яким з 24.06.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива", , МФО 380054, місцезнаходження: м. Київ, вул. Щорса, 7/9, 03150.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива", запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд), керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 167 від 10 вересня 2015 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА" до 23 жовтня 2015 включно.

В подальшому, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 12, статтями 35-38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення № 193 від 23.10.2015, відповідно до якого продовжено визначені Законом повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива" в частині забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, передбачені, зокрема, статтею 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає про необхідність розірвання кредитного договору № 12/09/5 від 13.05.2014 на підставі якого НБУ надав для підтримки ліквідності Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива" стабілізаційний кредит у розмірі 2 000 000 000,00 грн, у зв`язку з істотною зміною обставин, якими відповідачі керувались на момент укладення кредитного договору, а саме, введення тимчасової адміністрації в ПАТ "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива" та можливої подальшої ліквідації останнього.

Відтак, предметом позову є вимога Quickcom Limited (Квікком Лімітед) про розірвання на підставі статтей 651, 652 Цивільного кодексу України кредитного договору № 12/09/5 від 13.05.2014, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача-1, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що відповідно до приписів статей 11, 525, 526, 629 Цивільного кодексу України договір як підстава для виникнення цивільних прав та обов`язків є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання допускається виключно у випадках, встановлених договором або законом.

Стабільність та обов`язковість договірних відносин втілена також у положеннях статті 651 ЦК України, якими не допускається одностороння зміна або розірвання договору, крім випадків, коли це передбачено законом або самим договором.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 652 ЦК у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це перебачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах.

Відповідно до частини другої статті 652 ЦК якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, закон пов`язує можливість розірвання договору одночасно з наявністю істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, та з наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин, з яких сторони виходили, укладаючи договір.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17, провадження № 12-282гс18.

Застосування статті 652 ЦК України є відображенням дії у договірних правовідносинах справедливості, добросовісності, розумності як загальних засад цивільного судочинства з огляду на ті обставини, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані фактори, що істотно порушують баланс інтересів сторін та суттєво знижують очікуваний результат для кожної зі сторін договору.

Істотна зміна обставин є оціночною категорією, водночас вона полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, наприклад у силу збільшення для сторони вартості виконуваного або зменшення цінності отримуваного стороною виконання, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання.

Quickcom Limited (Квікком Лімітед) як на одну з підстав зміни істотних обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, посилається на введення тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" та можливої подальшої ліквідації останнього.

На думку позивача, наявність такого кредитного договору за умов зміни його істотних умов вплине на оціночну вартість маси банку, затвердженої Фондом та буде меншою за вимоги кредиторів, які включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, що призведе до настання значних збитків для позивача і позбавить можливості скористатись передбаченим ст. 25 Закону України "Про акціонерні товариства".

Разом з тим, у позовній заяві позивач стверджує, що ні він, ні відповідачі не вбачали та не могли передбачити на майбутнє визнання ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" неплатоспроможним, тобто, в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане.

У відповідності до даної умови, події, що нібито викликали ускладнення у виконанні договору і які можна назвати "істотною зміною обставин" повинні мати місце або стати відомими заінтересованій стороні після укладення договору. Названа умова є відсутньою якщо буде встановлено, що заінтересована у розірванні договору сторона, знала про ці події і могла прийняти їх до уваги в момент укладення договору, а не легковажно ігнорувати їх. Легковажно проігноровані події, які і створили ускладнення, або іншими словами "істотну зміну обставин", створюють неможливість для сторони, яка заінтересована розірвати договір, покладатися на ускладнення.

Таким чином, з метою доведення факту, що істотна зміна обставин про яку позивач та відповідачі дізнались, настала тільки після укладення оспорюваного кредитного договору, позивач ініціював проведення судової фінансово-економічної експертизи, на вирішення якої судом згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 поставлено наступні питання: 1) чи підтверджується документально виходячи з фінансово-економічних показників НБУ платоспроможність Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова Ініціатива" на дату підписання кредитного договору від 13.05.2014? 2) Чи підтверджується документально виходячи з фінансово-економічних показників НБУ погіршення фінансового стану та неплатоспроможність Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова Ініціатива" на дату прийняття рішення про введення тимчасової адміністрації 23.06.2015?

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до статті 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із матеріалів висновку вбачається, що він обґрунтований, містить докладний опис проведених досліджень, чіткі висновки з поставлених перед експертами питань, містить підпис судового експерта про його попередження щодо кримінальної відповідальності за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову від надання висновку за ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, а будь-яких обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи учасниками справи не наведено, судом не встановлено.

Отже, наданий Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз висновок № 2175/2176-17 від 21.05.2018 є належним та допустимим в розумінні ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказом у справі.

Згідно даних експертного дослідження, станом на момент підписання сторонами кредитного договору банк був платоспроможним.

При цьому, судом прийнято до уваги, що укладенню даного договору передувало звернення ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" з клопотання до Національного банку України про отримання кредиту для збереження ліквідності, за результатами чого було прийнято відповідну постанову № 281/БТ від 13.05.2014.

Cудом першої інстанції вірно враховано, що прийняття Національним банком рішення про підтримання ліквідності банку через відповідні інструменти рефінансування, зокрема, через такий інструмент, як видача кредитів рефінансування для регулювання ліквідності банків є показником неможливості підтримання банком своєї ліквідності із застосуванням інших інструментів і Національний банк виконує функцію кредитора останньої інстанції.

Отримання кредиту рефінансування є одним із показників нестабільності банківської установи, що також підтверджується висновком за результатами проведеної судової експертизи.

Між тим, необхідною умовою для розірвання договору є умова про те, що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися.

Таким чином, до моменту та в момент укладення оскаржуваного договору позичальник знав, передбачав та усвідомлював можливість зміни обставин, в тому числі можливу неплатоспроможність банку, на яку тепер посилається позивач.

Крім того, необхідною умовою для розірвання договору є умова про те, що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися.

Доводи позивача про те, що він не міг вплинути на усунення істотних обставин, що настали у зв`язку із віднесенням ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" до категорії неплатоспроможних та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасову адміністрацію відповідача-2 є недоцільними та визнаються необґрунтованими, оскільки прийняття Національним банком рішень про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, є заходом впливу до банківської установи та є формою адміністративного регулювання діяльності банків, а рефінансування банків є індикативним регулюванням банківської діяльності.

Так, прийняття рішення про віднесення банку до категорії проблемних та до категорії неплатоспроможних є виключним (дискреційним) повноваженням Національного банку. Національний банк відповідно до законодавства наділений виключними повноваженнями самостійно визначати, зокрема, адекватність застосованого заходу впливу виявленим порушенням, оскільки саме Національний банк України як суб`єкт владних повноважень наділений правом та має об`єктивні можливості безпосередньо оцінювати показники діяльності банку. Отже, Національний банк України приймає рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, або про віднесення банку до категорії неплатоспроможних в залежності від ситуації, що склалася в діяльності банку.

До того ж, відповідачами зазначено, що підтверджується матеріалами справи, підставою віднесення ПАТ "КБ "Фінансова Ініціатива" до категорії неплатоспроможних згідно Постанови Правління НБУ № 408 від 23.06.2015 було не лише погіршення фінансового стану банку, а й порушення вимог законодавства в сфері готівкового обігу, що створювало загрозу інтересам вкладників та іншим кредиторам банку. Таким чином, підставою для застосування Національним банком заходу впливу - віднесення банку до категорії неплатоспроможних стало наслідком вчинення відповідачем-2 порушень банківського законодавства, від чого останній міг утриматися.

З огляду на викладене, беручи до уваги умови кредитного договору та норми чинного законодавства, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про одночасну наявність усіх вищезгаданих умов, що передбачені ст. 652 ЦК України, та які є необхідними для розірвання даного Кредитного договору, а саме у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні цього договору.

Серед іншого, надаючи оцінку спірним правовідносинам, необхідно зазначити, що сторонами оспорюваного кредитного договору є Національний банк України та Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова Ініціатива", тоді як з позовною заявою про розірвання даного договору звернулася Компанія Quickcom Limited (Квікком Лімітед), що не є стороною укладеного договору.

Відповідно до приписів ст. 15 Цивільного кодексу України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі № 6-88цс14, від 04.02.2015 у справі № 6-233цс-14.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Як роз`яснив Конституційний Суд України своїм рішенням від 01.12.2004 №18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

У рішенні Конституційного Суду України дано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес позивача (у даному випадку стосовно розірвання кредитного договору) має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного рішення Конституційного Суду України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Така позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 910/15567/17.

Отже, саме на Компанію Quickcom Limited (Квікком Лімітед) як позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими доказами, тобто довести, що його права та інтереси дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 ГПК України.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору.

Однак, виходячи з наведених позивачем аргументів та наданих ним доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем відповідно до вимог господарського процесуального законодавства факту порушення його права або охоронюваного законом інтересу внаслідок існування укладеного між відповідачами кредитного договору, який за твердженням останнього вплине на оціночну вартість ліквідаційної маси банку та призведе до настання значних збитків для позивача, як акціонера банку.

Таким чином, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16, та, відповідно апеляційна скарга Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Компанії Quickcom Limited (Квікком Лімітед) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 у справі № 910/7308/16 залишити без змін.

3. Справу № 910/7308/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано - 24.06.2020.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова