ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/4367/19

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Шарко Л.В.
при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків
до Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському района у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, м. Харків
про зняття арешту
за участю представників:
позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова, м. Харків звернувся до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить зняти арешт з будівель за адресою м. Харків, Григорівське шосе, 54, накладений на підставі постанови №597 від 05.01.2005 р. Жовтневим ВДВС Харківського МУЮ, та скасувати обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер 1643910 від 31.02.2005 року. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 02.01.20р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "28" січня 2020 р. о 12:00 год.

Підготовче засідання 28.01.20р. у справі №922/4367/19 було відкладено протокольною ухвалою суду на 17.02.20р. о 12:00 год.

17.02.20р. від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

17.02.20р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який долучено судом до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 17.02.20р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 12.03.20р. о 09:30 год.

10.03.20р. від позивача надійшла відповідь на відзив, яку долучено судом до матеріалів справи.

12.03.20р. від відповідача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

Підготовче засідання 12.03.20р. у справі №922/4367/19 було відкладено протокольною ухвалою суду на 23.03.20р. о 14:00 год.

Ухвалою суду від 23.03.20р. закрито підготовче провадження по справі №922/4367/19. Призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на "08" квітня 2020 р. о 12:30 год.

Ухвалою суду від 08.04.20р. задоволено клопотання відповідача про відкладення судового засідання, продовжено строк розгляду справи по суті на строк дії карантину, судове засідання відкладено на "12" травня 2020 р. о 12:00 год.

Ухвалою суду від 12.05.20р. судове засідання відкладено на "16" червня 2020 р. об 11:00 год.

13.05.20р. від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання призначеного на "16" червня 2020 р. об 11:00 год. без участі представника відповідача.

Суд, дослідивши дане клопотання, вважає за можливе його задовольнити, оскільки участь представників сторін обов`язковою в судових засіданнях не визнавалась та направлення уповноваженого представника для участі в засіданнях є правом сторони.

Представник позивача в судове засідання 16.06.20р. не з`явився.

Представник відповідача в судове засідання 16.06.20р. не з`явився.

Враховуючи те, що одним з принципів судочинства є свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

З системи КП Діловодство спеціалізованого суду вбачається, що рішенням суду від "03" лютого 2003 р. по справі №16667/3-12 за позовом Прокурора м. Харкова в особі АК "Харківобленерго" м. Харків до ВЧ А-1215 м. Харків про стягнення 27062,25 грн. стягнуто з Військової частини № НОМЕР_1 , м. Харків, Комсомольське шосе,54 на користь АК Харківобленерго, м. Харків, вул. Кооперативна, 12 основний борг у сумі 13783грн. 02коп., ЕКН у сумі 6169грн. 40коп. та ЕКС у сумі 631грн. 65коп. В решті позову провадження у справі припинено. Держмито 205грн. 84коп. стягнуто з Військової частини № НОМЕР_1 , м. Харків, Комсомольське шосе, 54 в доход держбюджету. Витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 118грн. стягнуто з Військової частини № НОМЕР_1 , м. Харків, Комсомольське шосе, 54 на користь ДП "Судовий інформаційний центр", м. Київ, вул. Дарвіна, 6.

17.02.03р. на виконання рішення суду від "03" лютого 2003 р. по справі №16667/3-12 видано відповідні накази та направлено їх стягувачам.

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (далі - КЕВ м. Харків) є державною установою, як створена Міністерством оборони України з метою забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ, керівництва їх квартирно-експлуатаційними службами у зоні його відповідальності з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення, розвитку системи технічної експлуатації казармено-житлового фонду та комунальних споруд з метою підтримання військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності. На сьогоднішній день на балансі КЕВ м. Харків обліковуються будівлі в/м №166 м. Харків, Григорівське шосе, 54.

Відповідно до наданої Міністерством оборони України довіреності на 2019 рік, представники КЕВ м. Харків безпосередньо займаються реєстрацією права власності на будівлі та споруди військових містечок, які знаходяться на території Харківської області.

Представники КЕВ м. Харків зверталися до Департаменту реєстрації Харківської міської ради щодо реєстрації права власності на будівлі в/м №166 м. Харків, Григорівське шосе, 54. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №30731286 від 02.08.2016 було відмовлено в реєстрації права власності на зазначені приміщення, оскільки за адресою м. Харків, Григорівське шосе, 54 у Державному реєстрі речових прав та обтяжень існує запис про обтяження №1643910 - арешт нерухомого майна на нежитлову будівлю за зазначеною адресою накладений на підставі повідомлення ВДВС Жовтневого району м. Харкова № 597 від 25.01.2005 року, власником зазначено військову частину А-1215 .

Для отримання детальної інформації стосовно накладеного арешту, а також з метою зняття такого арешту, представники звернулися листом №4742 від 16.08.2019 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області.

У відповідь, листом №58333 від 16.08.2019 було повідомлено, що згідно перевірки автоматизованої системи виконавчого провадження, що забезпечує збирання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників встановлено, що система не містить даних (за 2005 рік), щодо примусового виконання виконавчого провадження, за яким боржником є Військова частина НОМЕР_1 та в рамках якого був накладений вказаний арешт.

Крім того, було повідомлено, що відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки. Виконавчі провадження після закінчення терміну їх зберігання підлягають знищенню.

Таким чином, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків відмовив Квартирно-експлуатаційному відділу м. Харків у знятті вказаного на приміщення за адресою м. Харків, Григорівське шосе, 54.

Приймаючи до уваги, що постало питання щодо реєстрації права власності на всі будівлі в/м №166 м. Харків, Григорівське Шосе, 54, не вирішення якого в подальшому може призвести до відмови в реєстрації речових прав на земельну ділянку того ж військового містечка, а також значно підвищить ризики неправомірного відчуження військового майна цього містечка, що спричинить збитки Державі Україна та погрішить її обороноздатність, що і стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За приписами ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на час накладення арешту) виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно із ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на час накладення арешту) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2, 6 ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на час накладення арешту) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час звернення до суду) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як вбачається із позовної заяви та доданих до неї документів, а саме Витягу з Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 10.07.19р. власником спірного майна є Військова частина НОМЕР_1 (код НОМЕР_2 , Харківська обл., м. Харків, Комсомольське шасе, 54).

Таким чином, позивач не є власником майна, нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: м. Харків, Комсомольське (Григорівське) шосе, будинок 54, з якого просить зняти арешт.

В позовній заяві позивач звертає увагу суду на те, що вказані будівлі є державною власністю, ніколи не були власністю ні військової частини НОМЕР_1 , ні будь-якої іншої військової частини.

Проте, позивачем взагалі не надано відповідних документів, які підтверджують зареєстроване за позивачем в установленому законом порядку право власності на нежитлову будівлю з якої просить зняти арешт, а також, не заявляє вимогу про визнання права власності на спірні будівлі.

У відзиві на позовні заяву, відповідач, зокрема, зазначав, про те, що рішення державного виконавця про накладення арешту на майно №597 від 25.01.2005 року, на даний час, не скасовано та не визнано неправомірним, ані в судовому, ані в адміністративному порядку. Тобто, на даний час, рішення державного виконавця про накладення арешту на майно №597 від 25.01.2005 року є законним.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Приймаючи до уваги, що позивачем не надано доказів того, що спірні будівлі належать на праві власності Квартирно-експлуатаційному відділу міста Харкова, то суд приходить до висновку про те, що у позивача відсутні матеріально-правові підстави для звернення до суду з відповідним позовом, у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати покладаються на позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст. 1, 50, 55 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на час накладення арешту); ст.. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час звернення до суду); ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

У відповідності до ч. 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строк апеляційного оскарження продовжено на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено та підписано 23.06.20р.

Суддя Л.В. Шарко