РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.06.2020Справа № 910/10889/19
За позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Полтавагазвидобування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту"

про стягнення 1 716 749, 35 грн,

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судового засідання Саницька Б.В.

представники учасників справи:

від позивача: Артамонов А.А.;

від відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Полтавагазвидобування" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квірту" (надалі - відповідач) про стягнення 1 716 749, 35 грн заборгованості, з яких: 1 138 763, 01 грн пеня та 577 986, 34 грн штраф.

Позовні вимоги, з посиланням на ст.509, 526, 530, 610, 612, 712, 903 ЦК України, ст. 193, 265 ГК України, мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки запасних частин до газомотокомпресорів 10 ГКН від 12.02.2018, в частині своєчасної поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/10889/19, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.09.2019.

05.09.2019 до відділу діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невірний розрахунок штрафних санкцій.

11.09.2019 до відділу діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що твердження відповідача щодо неправомірності нарахування штрафних санкцій є необґрунтованими, оскільки початок їх нарахування визначено відповідно до умов договору, а також відповідачем не надано контр-розрахунку та не наведено днів, які останній вважає пропущеними, позов просив задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання 11.09.2019 з`явились представники позивача, представник відповідача в судове засідання не з`явився, через діловодство суду подав клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2019 відкладено підготовче засідання на 18.09.2019.

18.09.2019 до відділу діловодства суду від ТОВ "Будівельна компанія "Квірту" надійшла зустрічна позовна заява до АТ "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Полтавагазвидобування" про визнання правовідносин за договором поставки запасних частин до газомотокомпресорів 10 ГКН №159/18 від 12.02.2018 припиненими.

У судове засідання 18.09.2019 з`явились представники позивача і відповідача та надали пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "Будівельна компанія "Квірту" про поновлення строку для подання зустрічного позову, зустрічну позовну заяву ТОВ "Будівельна компанія "Квірту" та додані до неї документи повернено останньому.

18.09.2019 протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання для надання часу для подання заперечень на відзив, підготовче засідання відкладено на 24.09.2019.

23.09.2019 до відділу діловодства суду представником відповідача подано заперечення на відзив, в яких останній зазначив про необґрунтованість вимог позивача, в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Також, 23.09.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 про повернення зустрічного позову.

Крім цього, представником відповідача було подано клопотання про зупинення провадження в справі на підставі п. 17.10, 17.12 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України, в зв`язку з поданням зазначеної апеляційної скарги.

У підготовче засідання 24.04.2019 з`явився представник позивача, який не заперечував проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження в справі, представник відповідача в засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 зупинено провадження в справі № 910/10889/19 до закінчення перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 про повернення зустрічної позовної заяви в порядку апеляційного провадження.

Постановою апеляційного господарського суду від 15.01.2020 апеляційну скаргу ТОВ «Будівельна компанія «Квірту» залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 №910/10889/19 без змін.

30.01.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 910/10889/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 провадження в справі поновлено та призначено підготовче засідання на 26.02.2020.

У підготовче засідання 26.02.2020 з`явився представник позивача. Відповідач у засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та підготовче засідання відкладено на 11.03.2020.

У підготовче засідання 11.03.2020 з`явився представник позивача. Відповідач у засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2020, враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, відсутність інших клопотань, заяв від сторін, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 25.03.2020.

25.03.2020 до суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з ускладненим міжобласним транспортним сполученням в умовах карантинних заходів.

Засідання призначене на 25.03.2020 не відбулося, у зв`язку із перебуванням судді Карабань Я.А. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 судове засідання призначено на 13.05.2020.

Засідання призначене на 13.05.2020 не відбулося, у зв`язку із перебуванням судді Карабань Я.А. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2020 судове засідання призначено на 09.06.2020

В судове засідання 09.06.2020 з`явився представник позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 судове засідання призначено на 23.06.2020

Представник позивача в судовому засіданні 23.06.2020 надав пояснення по суті позовних вимог, позов просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання 23.06.2020 не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином ухвалою суду, направленою на адресу місцезнаходження, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд дійшов висновку, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 23.06.2020 відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.02.2018 між відповідачем (постачальник) та позивачем (покупець) укладено договір поставки запасних частин до газокопресорів 10 ГКН (закупівля товару за власні кошти) (надалі - договір), за умовами п.1.1. якого постачальник зобов`язався поставити покупцю товар, зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Відповідно п. 3. специфікації №1 від 12.02.18 строк поставки товару становить не більше 180 днів з дати підписання договору (кінцевий строк поставки - 13.08.2018).

Також, у вказаній специфікації сторони погодили поставку товарів загальною кількістю 132 найменування та вартістю 47 227 432, 75 грн.

Відповідно до п. 5.2. договору, обсяг поставки товару (кожної партії) зазначається в рознарядках покупця та узгоджується до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки.

Пунктом 5.3. договору сторони погодили, що датою поставки товару є дата підписання акту приймання - передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання - передачі товару або видаткової накладної.

Згідно із п.7.11. у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені в Специфікації до даного договору, останній сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 % вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами зобов`язань (п. 10.1. договору).

На виконання умов договору позивачем було направлено відповідачу рознарядки від 26.02.2018 №9-1944, від 21.03.2018 №9-3752, від 03.04.2018 №9-4312, від 14.05.2018 №9-5614, від 18.06.2018 №9-7161, від 27.06.2018 №№9-7568, 9-7389, від 31.07.2018 №9-8898, 02.08.2018.

Відповідачем, на виконання умов договору, поставлено позивачу товар на загальну суму 43 441 964, 51 грн, що підтверджується наступниками актами приймання-передачі товару підписаними між сторонами:

від 16.03.2018 №1 на суму 2 232 947, 16 грн;

від 16.03.2018 №2 на суму 5 534 443, 21 грн;

від 04.04.2018 №3 на суму 2 377 935, 85 грн;

від 04.04.2018 №4 на суму 3 423 852, 31 грн;

від 12.04.2018 №5 на суму 2 823 039, 11 грн;

від 12.04.2018 №6 на суму 3 238 925, 95 грн;

від 21.05.2018 №9 на суму 5 606 049, 16 грн;

від 21.06.2018 №12 на суму 4 225 678, 03 грн;

від 05.07.2018 №15 на суму 580 531, 62 грн;

від 02.08.2018 №17 на суму 3 401 625, 84 грн;

від 09.08.2018 №18 на суму 2 120 995, 86 грн;

від 06.09.2018 №21 на суму 3 404 461, 03 грн;

від 18.10.2018 №22 на суму 2 895 119, 12 грн;

від 31.10.2018 №24 на суму 204 397, 79 грн;

від 14.12.2018 №26 на суму 1 371 962, 47 грн.

Таким чином, відповідач виконав свої зобов`язання за договором не в повному обсязі та з порушенням строків поставки, а саме за накладними від 06.09.2018 №21 на суму 3 404 461, 03 грн, від 18.10.2018 №22 на суму 2 895 119, 12 грн, від 31.10.2018 №24 на суму 204 397, 79 грн, від 14.12.2018 №26 на суму 1 371 962, 47 грн поставка відбулася з порушенням строків та залишився непоставленим товар на загальну суму 3 785 468, 24 грн. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача 1 138 763, 01 грн пені та 577 986, 34 грн штрафу.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Господарським зобов`язанням відповідно до статті 173 Господарського кодексу України визнається, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання виникають, зокрема, з господарського договору.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір є договором поставки.

Положеннями частин 1, 3, 6 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Сторонами договору поставки можуть бути суб`єкти господарювання. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Стаття 663 Цивільного кодексу України визначає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що кінцевий строк поставки товару за договором визначено до 13.08.2018, за порушення умов договору позивач здійснив нарахування пені ( у розмірі 0.1 % від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення) та штрафу (у розмірі 7 % від вартості несвоєчасно поставленого товару за прострочення понад 30 днів відповідно до п. 7.11. договору).

У відзиві на позов відповідач заперечив проти здійсненого позивачем розрахунку, та зазначив, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 0,1 % вартості товару, поставку якого построчено та/або недопоставлено, за кожен день такого прострочення та штраф у розмірі 7% відсотків вартості товару є незаконною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню .

На думку відповідача позивачем, було проведено розрахунок штрафних санкцій з порушенням вимог їх нарахування, а саме останній здійснив нарахування за той день коли поставку товару було здійснено.

Крім того, відповідач наголосив на тому, що товари, які поставляються відповідно до умов договору закуповуються відповідачем у Товариства з додатковою відповідальністю «Бориславський завод «РЕМА», яке спеціалізується на виробництві запчастин для мотокомпресора 10 ГКН, 10 ГКМ, 10 ГКНА, 10 ГКМА, МК-8, запчастин до верстатів-гойдалок СК-3, СКД-3, СКН-3, СК-5, СКН-5, СК-6, СКД-6, 6СК-6, СК-8, 7СК-8, СК-8, 1,-8, СК-10, СКН-10, UР9Т, UР-12Т, комплексних повітроочисних пристроїв КВОУ, фільтрів тонкої очистки повітря і газу, теплообмінного обладнання, запчастин до АГНКС, частин для транспорту, медичної апаратури.

Дане товариство є єдиним виробником та постачальником товару, який купує позивач.

На даний час ТОВ «Бориславський завод «РЕМА» підняловартість закупівлі запчастин на підставі того, що їх виробництво є затратним та за ціну, яку останнє продавало відповідачу, це стало не рентабельно та економічно не доцільно, та спричинило припинення будь-яких відносини з відповідачем, поставка запчастин не відбувається.

З огляду на такі обставини відповідач, посилаючись на статтю 607 Цивільного кодексу України, відповідно до змісту якої зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, зазначив, що має на меті припинити договірні відносини зобов`язання за договором.

Дослідивши доводи сторін, суд зазначає, що посилання відповідача на статтю 607 Цивільного кодексу України, є безпідставними, оскільки посилаючись на неможливість виконання зобов`язання за договором поставки запасних частин до газомотокомпресорів 10 ГКН від 12.02.2018 та взагалі здійснення подальших господарських відносин з позивачем, відповідач відніс до обставин, що дають підстави для невиконання зобов`язання підняття вартості закупівлі запчастин.

Суд звертає увагу відповідача на те, що згідно частини 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до статей 42, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Таким чином, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик. Юридична особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій, та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17, у постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 902/306/16).

Відповідач під час здійснення своєї господарської діяльності, зокрема під час укладення договору поставки запасних частин до газомотокомпресорів 10 ГКН від 12.02.2018, повинен був допускати можливість настання несприятливих фінансових наслідків.

Тому підняття вартості закупівлі запчастин, внаслідок чого здійснення господарських відносин з ТОВ «Бориславський завод «РЕМА» стало економічно недоцільним, не можуть вважатися непереборними обставинами, або обставинами, за яку жодна зі сторін не відповідає, оскільки відповідно до частини 2 статті 218 Господарського кодексу України такими обставинами не є порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

До того ж умовами договору, а саме п. 8.1-8.4 визначено що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували на час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Сторона, яка не може виконати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставини непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом. У разі коли строк дії обставини непереборної сили продовжується більше ніж 60 днів, кожна із сторін в установленому порядку має право розірвати цей договір.

Із наданих суду матеріалів та безпосередньо у відзиві не вбачається, що сторона відповідача здійснила дії для підтвердження обставин неможливості виконання зобов`язання за договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття).

Загальні умови припинення господарських зобов`язань викладені в статті 202 Господарського кодексу України, відповідно до яких господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених Господарським кодексом України або іншими законами.

Виходячи з цього, зобов`язання між сторонами договору поставки запасних частин до газомотокомпресорів 10 ГКН від 12.02.2018 може бути припинено у зв`язку його належним виконанням, а саме відповідно до умов договору, або в даному випадку у зв`язку з його повним виконанням, оскільки відповідач порушив строки поставки товару та не здійснив поставку у повному обсязі.

Суд звертає увагу відповідача на те, що в силу частини 2 статті 205 Господарського кодексу України навіть при неможливості виконання зобов`язання, на яку посилається останній, повністю або частково зобов`язана сторона з метою запобігання невигідним для сторін майновим та іншим наслідкам повинна негайно повідомити про це управнену сторону, яка має вжити необхідних заходів щодо зменшення зазначених наслідків. Таке повідомлення не звільняє зобов`язану сторону від відповідальності за невиконання зобов`язання відповідно до вимог закону.

Частиною1 статті 526 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Належне виконання зобов`язання передбачає собою виконання належними сторонами, належним чином, у належному місці (якщо така особливість визначена договором), в належний час.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Таким чином, неналежно проведене виконання не припиняє зобов`язання, а лише тягне за собою покладення на боржника нових обов`язків, які становлять міри цивільно-правової відповідальності (відшкодування збитків, стягнення неустойки тощо).

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (частина 6 статті 232 Господарського кодексу України).

Частино 6 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором, позивачем нараховано 1 138 763, 01 грн пені та 577 986, 34 грн штрафу, розрахованих за кожним актом приймання-передачі окремо.

Як було зазначено, відповідно п. 3 Специфікації №1 від 12.02.2018 строк поставки товару становить не більше 180 днів з дати підписання договору (кінцевий строк поставки - 13.08.2018), таким чином позивачем нарахована пеня та штраф за наступними актами приймання передачі:

- від 06.09.2018 №21 на суму 3 404 461, 03 грн, період прострочення з 14.08.2018 по 05.09.2018, кількість днів прострочення - 23, пеня - 78 302, 60 грн;

- від 18.10.2018 №22 на суму 2 895 119, 12 грн, період прострочення з 14.08.2018 по 17.10.2018, кількість днів прострочення - 65, пеня - 188 182, 74 грн, штраф - 202 658, 34 грн;

- від 31.10.2018 №24 на суму 204 397, 79 грн, період прострочення з 14.08.2018 по 30.10.2018, кількість днів прострочення - 78, пеня - 15 943, 03 грн, штраф - 14 307, 85 грн;

- від 14.12.2018 №26 на суму 1 371 962, 47 грн, період прострочення з 14.08.2018 по 13.12.2018, кількість днів прострочення - 122, пеня - 167 379, 42 грн, штраф - 96 037, 37 грн.

Крім того, відповідач взагалі не здійснив поставку товару на загальну суму 3 785 468, 24 грн, оскільки сума договору складає 47 227 432, 75 грн (47 227 432, 75 грн - 43 441 964, 51 грн).

Відповідно прострочення поставки товару на суму 3 785 468, 24 грн, період прострочення 14.08.2018 по 11.02.2019, кількість днів прострочення - 182, пеня 688 955, 22 грн, штраф - 264 982, 78 грн.

Перевіривши розрахунок пені та штрафу наданий позивачем, суд встановив, що він є арифметично вірним, розрахованими згідно вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 138 763, 01 грн пені та 577 986, 34 грн штрафу підлягають задоволенню.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених до стягнення сум не надав.

Згідно із ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищенаведені норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 1 138 763, 01 грн пені та 577 986, 34 грн штрафу.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, cуд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія» «КВІРТУ» (65026, місто Одеса, площа Грецька, будинок 7А, ідентифікаційний код 35837814) на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28, ідентифікаційний код 30019775) в особі філії Газопромислове управління "Полтавагазвидобування" (36008, місто Полтава, вулиця Європейська, будинок 173, ідентифікаційний код 00153100) 1 138 763 (один мільйон сто тридцять вісім тисяч сімсот шістдесят три) грн 01 коп. пені, 577 986 (п`ятсот сімдесят сім тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн 34 коп. штрафу та 25 751 (двадцять п`ять тисяч сімсот п`ятдесят одну) грн 25 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 25.06.2020.

Суддя Я.А.Карабань