ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 917/1369/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Білоуса В. В., Катеринчук Л. Й.

за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

за участю представників:

Національного банку України: Бірюкова О. А.,

ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат": Чугунов М. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Пирятинський м`ясокомбінат"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.03.2020

у складі колегії суддів: Стойки О. В. - головуючої, Попкова Д. О., Пушая В. І.

та рішення Господарського суду Полтавської області від 27.10.2017

у складі судді Безрук Т. М.

у справі позовом Національного банку України

до Публічного акціонерного товариства "Пирятинський м`ясокомбінат"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст і підстави наведених у позові вимог

1. У серпні 2017 року Національний банк України (далі - НБУ, позивач) звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Пирятинський м`ясокомбінат" (далі - ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат", відповідач) про:

- звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно (комплекс, будівлі та споруди: Літера "А-1", "А-2" - головний корпус загальною площею 3 334,0 кв. м; літера "А-2" - камера охолодження м`яса; літера "А-2" - відділення убойного цеху; літера "А-2" - утильний цех; літера "А-2" - душеві, сушилка; літера "А-2" - адмінбудинок; літера "А-1" - ковбасний цех з ваговою; літера "А-2" - м`ясожировий цех; літ. "А-1" - кишковий цех; "А-1" - жирове відділення; літ. "А-1" - відділення охолодження жиру; літ. "А-1" охолоджувальна камера експедиції; літ. "Б-2" - їдальня з магазином (овочесховище для їдальні) загальною площею 483,7 кв. м; літ. "В-2" - КПП загальною площею 134,4 кв. м; літ. "Г-2" - компресорна загальною площею 543,5 кв. м; літ. "Е-3" - котельня загальною площею 943,3 кв. м; літ. "Ж" - вагова 12,8 кв. м; літ. "С" - матеріальний склад загальною площею 104,5 кв. м; літ. "П" - гараж для автомашин загальною площею 588,3 кв. м; літ. "X" - прибудова для скважин; літ. "Н" - база приймання худоби загальною площею 94,2 кв. м; літ. "О" - базки для худоби загальною площею 670,2 кв. м; літ. "№ 4" - башта водонапірна; літ. "І" - асфальтове покриття; літ. "Я" - електропідстанція загальною площею 16,9 кв. м; літ. "К" - мехмайстерні загальною площею 440,6 кв. м; літ. "Р" - навіс передзабійного утримання загальною площею 35,4 кв. м; літ "№ 1" - огорожа), розташоване за адресою: Полтавська область, місто Пирятин, вул. Піонерська, будинок 64 , яке належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Пирятинської міської ради від 03.06.2010 та зареєстрованого КП Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації 03.06.2010 номер запису 1447 в книзі 5, реєстраційний номер 12156657 в рахунок погашення заборгованості в сумі 2 140 808 990,35 грн, за кредитними договорами від 14.08.2008 № 38/08-08/СТ та від 13.05.2014 № 12/09/5 з яких: за кредитним договором від 14.08.2008 - 4 915 976,65 грн, з них: 4 453 666,00 грн - заборгованість за кредитом, 432 310,65 грн - заборгованість за процентами, 30 000,00 грн штрафу; за кредитним договором від 13.05.2014 - 2 135 893 013,70 грн, з них 2 000 000 000,00 грн заборгованість за кредитом, 135 863 013,70 грн заборгованість за процентами, 30 000,00 грн штрафу;

- встановлення способу реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною 8 813 700,00 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" (далі - ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива", позичальник, третя особа) зобов`язань за укладеними з НБУ кредитними договорами від 14.08.2008 № 38/08-08/СТ та від 13.05.2014 № 12/09/5 у забезпечення виконання зобов`язань за якими укладено іпотечний договір від 21.07.2010.

Фактичні обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій

3. 14.08.2008 між НБУ (кредитор) та ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" (позичальник) укладено кредитний договір № 38/08-08/СТ (із змінами та доповненнями) (далі - кредитний договір 1), відповідно до умов пункту 1.1 якого (з урахуванням змін згідно договору про внесення змін від 26.02.2015) кредитор надає позичальнику кредит у сумі 4 453 666,00 грн на строк з 14.08.2008 по 10.06.2015.

4. Відповідно до умов кредитного договору 1 НБУ 14.08.2008 перерахував на рахунок ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" суму кредиту в розмірі 150 000 000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 4194 (#331826201) від 14.08.2008.

5. Згодом між позивачем та третьою особою підписано ряд змін та доповнень до кредитного договору про що свідчать договори про внесення змін до кредитного договору від 12.08.2009, від 07.10.2011, від 07.06.2012, від 07.07.2009, від 10.07.2009, від 31.07.2009, від 28.08.2009, від 31.10.2012, від 28.11.2012, від 26.02.2014, від 19.09.2014, від 10.12.2014, від 26.02.2015, від 12.03.2015.

6. Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем за період з 01.01.2015 по 23.06.2015 нараховано 432 310,65 грн відсотків та 30 000,00 грн штрафу на підставі умов Договору за несвоєчасне повернення кредиту, які не було сплачено позичальником на користь НБУ.

7. 13.05.2014 між НБУ (кредитор) та ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" (позичальник) укладено кредитний договір № 12/09/5 (далі - кредитний договір 2) відповідно до пункту 1.1. якого кредитор надає позичальнику кредит на суму 2 000 000 000 грн на строк з 13.05.2014 до 30.12.2016 шляхом збільшення ліміту за відкритою кредитною лінією відповідно до кредитного договору від 16.02.2009 № 12/09.

8. Додатковими угодами від 28.05.2014 № 1, від 04.06.2014 № 2, від 01.12.2014 № 3, від 23.12.2014 № 4, від 26.02.2015 № 5 сторонами внесено зміни до умов кредитного договору 2, зокрема, в частині визначення розміру процентної ставки за кредитом.

9. Апеляційним господарським судом встановлено, що позивачем за період з 01.01.2015 по 23.06.2015 нараховано 135 863 013,70 грн відсотків та 30 000,00 грн, які не були сплачені позичальником на користь НБУ.

10. 21.07.2010, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами від 13.05.2014 № 12/09/5 та від 14.08.2008 № 38/08-08СТ (з урахуванням змін, внесених договором № 3 від 18.08.2014), між НБУ (іпотекодержатель) та ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" (іпотекодавець) укладено договір іпотеки відповідно до пункту 5 якого відповідач передав позивачу в іпотеку майно, яке йому належить на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Пирятинської міської ради від 03.06.2010 та зареєстрованого КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 03.06.2010 року номер запису 1447 в книзі 5, реєстраційний номер 12156657, що розташоване за адресою: Полтавська область, м. Пирятин, вул. Піонерська, 64, ринкова вартість предмету іпотеки, згідно висновку про вартість об`єкту оцінки, станом на 16.06.2010 складає 48 724 000,00 грн.

11. 05.04.2017 НБУ направлено на адресу ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" та ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" вимоги від 05.04.2017 № 18-0013/25016 та від 05.04.2017 №18-0013/25020 відповідно - про сплату заборгованості за кредитними Договорами, які залишені без виконання.

12. Судом апеляційної інстанції встановлено, що наведені обставини сторонами не оспорюються.

13. Неналежне виконання позивальником та третьою особою умов укладених договорів слугувало підставою звернення позивача до суду з позовом з вимогами, які є предметом розгляду у цій справі.

14. У ході апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним господарським судом встановлено, що на замовлення позивача з метою визначення вартості заставного майна суб`єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю "Консалтингова компанія "Увекон" (далі - ТОВ "Консалтингова компанія "Увекон") було проведено оцінку майна нежитлової нерухомості - комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Пирятин, вул . Піонерська, 64. Згідно з висновком ТОВ "Консалтингова компанія "Увекон" станом на 30.11.2016 ринкова вартість об`єкту оцінки становить 8 813 700,00 грн (без ПДВ).

15. Зважаючи на заперечення відповідача щодо вартості майна, ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 призначалась оціночно-будівельна та будівельно-технічна експертиза у справі, на вирішення якої було поставлено питання щодо визначення ринкової вартості предмета іпотеки у даній справі.

16. Згідно висновку Харківського НДІ судових експертиз імені заслуженого професора М. С. Бокаріуса від 25.06.2018 № 253/254, ринкова вартість майна станом на жовтень 2017 року без ПДВ становить 13 071 580,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

17. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 27.10.2017 у справі № 917/1369/17 позов задоволено повністю. В рахунок погашення заборгованості ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" за кредитними договорами від 14.08.2008 № 38/08-08/СТ (із змінами та доповненнями) та від 13.05.2014 № 12/09/5 (із змінами та доповненнями) перед НБУ в загальній сумі заборгованості 2 140 808 990,35 грн (за кредитним договором від 14.08.2008 № 38/08-08/СТ: заборгованість за кредитом - 4 453 666,00 грн; заборгованість за процентами - 432 310,65 грн; штраф - 30 000,00 грн; за кредитним договором від 13.05.2014 № 12/09/5: заборгованість за кредитом 2 000 000 000,00 грн; заборгованість за процентами - 135 863 013,70 грн; штраф - 30 000,00 грн) звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 21.07.2010 укладеним між НБУ та ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т. О. та зареєстрованим в реєстрі за № 1926 (із змінами та доповненнями) на нерухоме майно: комплекс, будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Полтавська область, місто Пирятин, вул. Піонерська, будинок 64 . Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною 8 813 700,00 грн. Стягнуто з ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" на користь НБУ 132 205,50 грн відшкодування витрат на сплату судового збору.

18. Рішення місцевого господарського суду мотивовано обґрунтованістю та документальним підтвердженням заявлених позивачем вимог наявними в справі доказами, які свідчать про наявність у ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" заборгованості перед НБУ за кредитними договорами, зобов`язання за якими забезпечені іпотечним договором, укладеним між НБУ та ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат". Водночас судом першої інстанції відхилено заперечення третьої особи щодо оцінки вартості майна з підстав ненадання нею документальних доказів щодо ринкової вартості майна та не заявленням клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Аналогічних доказів та клопотання не надано відповідачем. Відтак суд визнав визначену в звіті оцінку майна такою, що не спростована жодними доказами зі сторони відповідача та третьої особи.

Короткий зміст рішень суду апеляційної та касаційної інстанції, ухвалених під час первинного розгляду справи

19. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" на рішення Господарського суду Полтавської області від 27.10.2017 закрито з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки НБУ звернувся із заявою про визнання його грошових вимог до ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" у справі про банкрутство останнього і ухвалою Господарського суду Полтавської області від 11.03.2019 у справі про банкрутство № 917/150/18 визнано грошові вимоги НБУ у розмірі 2 140 748 990,35 грн з їх включенням до реєстру вимог кредиторів окремо як таких, що забезпечені заставою майна боржника, а витрати по судовому збору, сплаченому при зверненні із заявою про грошові вимоги до боржника у сумі 3 524,00 грн включено до першої черги задоволення кредиторських вимог.

20. Постановою Верховного Суду від 03.12.2019 ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 у справі № 917/1369/17 скасовано та справу направлено на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

21. Скасовуючи ухвалу апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції вказав, що апеляційний господарський суд у межах своєї компетенції мав вирішити питання щодо здійснення перегляду оскаржуваного рішення Господарського суду Полтавської області від 27.10.2017 та визначитися з результатами цього перегляду відповідно до статті 275 ГПК України, чого ним не зроблено. Крім того, Верховний Суд зазначив, що поза увагою суду апеляційної інстанції було залишено положення частини четвертої статті 231 ГПК України та не вирішено питання розподілу між сторонами судових витрат.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції за результатами нового розгляду справи

22. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 рішення Господарського суду Полтавської області від 27.10.2017 у справі № 917/1369/17 залишено без змін.

23. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована правомірністю та обґрунтованістю висновку місцевого господарського суду щодо задоволення даного позову та встановлення способу реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, визначений Законом України "Про виконавче провадження" за початковою ціною у розмірі 8 813 700,00 грн.

Короткий зміст вимог та підстав касаційної скарги

24. 10.04.2020 ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" поштовим відправленням через апеляційний господарський суд звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.09.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 у справі № 917/1369/17, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду в частині стягнення судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у стягненні судових витрат відмовити повністю.

25. У якості підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" посилається на ухвалення судового рішення апеляційного господарського суду без урахування висновків щодо застосування норм права викладених у постановах Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 907/742/16, від 06.03.2019 у справі № 910/10059/17, від 14.05.2019 у справі № 904/592/18, від 18.04.2019 у справі № 910/11361/17, а також визначення судом ціни позову на підставі неналежного та недопустимого доказу - звіту про оцінку майна ТОВ "Увекон".

Щодо реалізації учасниками справи процесуальних прав

26. Згідно із пунктами 1, 2 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

27. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом (частини перша, друга статті 13 ГПК України).

28. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, керує ходом судового процесу; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 3, 4 частини п`ятої статті 13 ГПК України).

29. За умовами пунктів 2, 3 частини першої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

30. Відповідно до частини першої статті 295 ГПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

31. Отже, учасник справи, який не є касатором, керуючись принципами рівності учасників процесу перед законом і судом та змагальності сторін, вправі реалізувати своє процесуальне право на подання письмового відзиву на касаційну скаргу іншого учасника справи (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 43/122).

32. Таке право реалізується учасником справи на протязі строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження у справі.

33. Ухвалою Верховного Суду від 18.05.2020 відкрито касаційне провадження у справі № 917/1369/17 за касаційною скаргою ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат"; призначено її розгляд на 11.06.2020 та повідомлено учасників справи про право на подання відзиву на касаційну скаргу, додаткових пояснень щодо касаційної скарги, інших процесуальних документів.

34. Вказана ухвала суду касаційної інстанції від 18.05.2020 надіслана на адресу учасників справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення та була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

35. Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

36. У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін, одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

37. На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

38. З урахуванням викладеного учасники справи мали достатньо часу для реалізації ними процесуальних прав передбачених ГПК України, в тому рахунку, права на висловлення (викладення шляхом надіслання на поштову/електронну адреси суду) своєї позиції (відзиву, пояснень тощо) щодо поданої касаційної скарги.

39. Станом на момент розгляду скарги ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" третя особа, процесуальної позиції (відзиву, пояснень тощо) щодо поданої касаційної скарги не висловила (не надіслала).

40. Будь-яких заяв, клопотань тощо від третьої особи щодо неможливості реалізації ними своїх процесуальних прав на подання відзиву, власної позиції (пояснень тощо) щодо касаційної скарги до суду не надходило.

41. Разом з цим, судом враховується, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

42. Суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

43. Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

44. Суд приймає до уваги те, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

45. У свою чергу постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 перевезення пасажирів метрополітенами.

46. Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав. Водночас третя особа, не повідомляла про її намір взяти участь у судовому засіданні, не зазначала причин, з урахуванням обставин послаблення протиепідемічних заходів, які перешкоджають її участі в судовому засіданні безпосередньо або через представника.

47. Колегія суддів зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

48. В даному випадку участь представників сторін в судовому засіданні, призначеному ухвалою суду від 18.05.2020 на 11.06.2020 обов`язковою не визнавалась, про що безпосередньо доводилось до відома учасників справи у пункті 3 резолютивної частини згаданої ухвали суду.

49. З урахуванням сукупності наведеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності третьої особи (ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива").

Щодо додаткових письмових пояснень ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат", які надійшли до суду касаційної інстанції

50. 11.06.2020 на адресу Верховного Суду від ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" надійшли додаткові письмові пояснення у справі від 11.06.2020 вх. № 3689/20Д2 в яких заявником наведено додаткове нормативно-правове обґрунтування доводів касаційної скарги, а також доповнено прохальну частину касаційної скарги новими вимогами про скасування рішення Господарського суду Полтавської області віл 19.09.2019 у справі № 917/1369/17 повністю, закриття провадження у справі № 917/1367/17 за позовом НБУ про звернення стягнення на предмет іпотеки та направлення матеріалів справи № 917/1367/17 за підсудністю до Господарського суду Полтавської області для розгляду в межах справи № 917/150/18 про банкрутство ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат".

51. Надаючи оцінку вказаним поясненням скаржника, які з огляду на їх зміст за свою суттю є доповненням касаційної скарги, на предмет їх відповідності вимогам ГПК України суд зважає на таке.

52. Відповідно до частини першої статті 298 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження.

53. Частиною другою статті 298 ГПК України передбачено, що у разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

54. Однак, у порушення частини другої статті 298 ГПК України копії поданих скаржником до суду додаткових письмових пояснень не надіслані учасникам справи, оскільки докази надсилання копій цих пояснень у справі відсутні. На підтвердження цього також свідчить зміст додатків письмових пояснень, окрім того їх не надсилання учасникам справи безпосередньо також підтверджено скаржником в судовому засіданні 11.06.2020.

55. З урахуванням наведеного, вказані додаткові письмові пояснення скаржника судом не враховуються під час касаційного перегляду рішень суду першої та апеляційної інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Доводи скаржника (ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат")

56. ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" в обґрунтування доводів касаційної скарги посилається на порушення та неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права зазначаючи, зокрема, таке:

- суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог змінивши позовну вимогу позивача з вимог немайнового характеру на вимоги майнового характеру та стягнув судовий збір у розмірі невідповідному до задоволених ним позовних вимог та не з`ясував ціну позову з якої слід розраховувати судовий збір;

- судом взято до уваги неналежний та недопустимий доказ - звіт про оцінку майна ТОВ "Увекон" наданий НБУ, який має ряд вагомих недоліків та спростований рецензією відповідача, а відтак визначено ціну позову та підтверджено судові витрати на підставі невідповідного доказу;

- визначення початкової ціни предмету іпотеки є необхідним для вірного вирішення питання стягнення судового збору - його розміру;

- судами не враховано, що при визначенні початкової ціни предмету іпотеки необхідно зважати на умови укладеного іпотечного договору, укладеного між сторонами та ціну вказану у цьому договорі.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

Доводи Національного банку України

57. У відзиві на касаційну скаргу НБУ заперечує щодо доводів касаційної скарги ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" та вважає її необґрунтованою, такою, що не підлягає задоволенню, зазначаючи, зокрема, таке:

- позовні вимоги про звернення стягнення на заставне майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписами статі 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямована сума;

- висновки судів про визначення початкової ціни предмета іпотеки в розмірі 8 813 700,00 грн в порядку статі 39 Закону України "Про іпотеку" є законним та обґрунтованими.

Доводи інших учасників справи

58. Від ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

59. 08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-XI "Про внесення змін до ГПК України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон від 15.01.2020 № 460-XI), яким, зокрема, змінено підстави касаційного оскарження судових рішень.

60. Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

61. Оскільки ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 та рішення Господарського суду Полтавської області від 19.09.2019 у справі № 917/1367/17 звернулося до Верховного Суду 10.04.2020, тобто після набрання чинності Закону від 15.01.2020 № 460-XI, розгляд такої скарги судом здійснюється із застосуванням положень ГПК України у редакції чинній від 08.02.2020.

62. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

63. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

64. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

65. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

66. Предметом судового розгляду у цій справі є позовна заява НБУ про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".

67. Як убачається з касаційної скарги ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат", скаржником об`єктом касаційного оскарження у цій справі визначено постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 та рішення Господарського суду Полтавської області від 19.09.2019 в частині стягнення з ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" на користь НБУ судових витрат зі сплати судового збору.

68. Аналіз змісту доводів касаційної скарги ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" свідчить, що останні зводяться до незгоди скаржника щодо визначення природи заявлених вимог, ставки сплати судового збору, початкової ціни предмета іпотеки та визначення ціни позову на підставі наданого позивачем звіту про оцінку майна ТОВ "Увекон".

69. За своїми ознаками у контексті підстав касаційного оскарження судових рішень доводи скаржника фактично ґрунтуються на двох підставах: 1) ухвалення судового рішення апеляційного господарського суду без урахування висновків щодо застосування норм права викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України); 2) визначення судом ціни позову на підставі неналежного та недопустимого доказу (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України).

70. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

71. Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

72. Пунктом 4 частини третьої статті 310 ГПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

73. Отже, з огляду на зміст та характер доводів скаржника, в ході касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень необхідним є надання оцінки застосування судами норм права з урахуванням підстав касаційного оскарження судових рішень наведених ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" в скарзі, якими в цьому разі є приписи пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

74. Надаючи оцінку доводам скаржника наведеним у пункті 56 цієї постанови, Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду враховуючи приписи статті 300 ГПК України щодо перегляду у касаційному порядку судових рішень в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи зважає на таке.

Щодо природи заявлених вимог та ставки сплати судового збору

75. Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

76. Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

77. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").

78. Відповідно до змісту частини другої статті 6 Закону Закон України "Про судовий збір" у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

79. Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

80. Відповідно до частини першої статті 163 ГПК України ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

81. Пунктом 2 частини першої статті 164 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

82. Майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.09.2018 у справі № 922/3655/16).

83. Таким чином, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

84. Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача.

85. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на іпотечне майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

86. Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2019 у справі № 907/9/17, підстав для відступу від якої суд не вбачає.

87. З урахуванням викладеного обґрунтованим є висновки судів попередніх інстанції щодо майнового характеру заявлених вимог та необхідності визначення розміру судового збору за їх подання виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

88. Тому доводи скаржника в цій частині щодо немайнового характеру заявлених вимог та ставки сплати судового збору є безпідставними та такими, що ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.

Щодо початкової ціни предмету іпотеки, її визначення та відображення в резолютивній частині рішення

89. Згідно з положеннями частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" (у редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

90. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина четверта статті 33 Закону України "Про іпотеку") (у редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції).

91. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" (у редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції) визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

92. Виходячи зі змісту поняття "ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України "Про іпотеку" можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України "Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

93. Згідно з частиною третьою статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

94. Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

95. З урахуванням наведеного, у спорах цієї категорії лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 235/3619/15-ц та від 05.09.2018 у справі № 202/30076/13-ц.

96. Крім того слід звернути увагу, що у чинній редакції частини другої статті 39 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

97. Звідси, доводи скаржника щодо помилкового визначення судом першої інстанції в судовому рішення початкової вартості предмету іпотеки виходячи із наданого позивачем звіту про оцінку майна, її необґрунтованості є безпідставними та не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваних рішень, оскільки зазначення ціни предмет іпотеки у вказаному розмірі не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судового рішення, враховуючи, що така ціна у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів визначається під час примусового виконання рішення суду на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

98. До того ж доводи ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" щодо оцінки звіту про оцінку майна, неврахування судом апеляційної інстанції висновку проведеної в ході апеляційного перегляду експертизи щодо вартості майна, зводяться виключно до переоцінки встановлених у справі обставин, вирішення питання про достовірність або недостовірність доказів, перевагу одних доказів над іншими, що в силу вимог статті 300 ГПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

99. У свою чергу, за встановлених обставин наявності підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, що не оспорюється сторонами, відповідач не позбавлений можливості реалізувати права сторони виконавчого провадження, визначені статтями 19, 57 Закону України "Про виконавче провадження", та заявити відповідне клопотання щодо визначення вартості майна під час проведення виконавчих дій з виконання рішення суду, якщо, зокрема вартість майна змінилася. Аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 521/10445/15-ц.

100. Також безпідставними є аргументи скаржника про не врахування судами попередніх інстанцій вказаної в договорі ціни предмета іпотеки, оскільки оцінка предмета забезпечення (майна) сторонами на момент укладення договору не впливає на обсяг забезпечених вимог у разі звернення стягнення на предмет забезпечення. Натомість, правове значення має розмір підтверджених документально зобов`язань боржника за основним зобов`язанням та вартість фактичної реалізації предмета забезпечення, яка на стадії затвердження реєстру вимог кредиторів за результатами попереднього засідання ще невідома. У разі реалізації предмета іпотеки з дотриманням вимог Закону про банкрутство іпотека та майнова порука припиняються у повному обсязі, оскільки їх мета досягнута. Аналогічних висновків дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2018 у справі № 902/492/18.

101. З урахуванням викладеного доводи скаржника щодо встановлення судом обставин, а саме визначення ціни позову та судових витрат на підставі недопустимого доказу - звіту про оцінку майна ТОВ "Увекон" є юридично неспроможними та спростовуються наведеним вище у цій постанові висновками суду касаційної інстанції.

102. Тому визначена ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" підстава касаційного оскарження судових рішень передбачена пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України умовою для застосування є наявність порушень визначених у частиною третьою статті 310 ГПК України, зокрема пунктом 4 цієї частини статті, щодо встановлення судом обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, є такою, що не знайшла свого підтвердження в ході касаційного розгляду справи. Відтак оскаржувані судові рішення з цих підстав скасуванню не підлягають.

103. Що стосується посилання скаржника на ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у постановах від 12.03.2018 у справі № 907/742/16, від 06.03.2019 у справі № 910/10059/17, від 14.05.2019 у справі № 904/592/18, від 18.04.2019 у справі № 910/11361/17 правовідносини в яких, на думку скаржника є подібними із правовідносинами у цій справі суд зазначає, що відповідні посилання зроблені без урахування фактичних обставин цієї справи, які різняться з обставинам справ наведеними відповідачем, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних рішень.

104. Так у справі 907/942/16 предметом спору є вимоги позивача про визнання права власності на майно та витребування майна з незаконного володіння обґрунтовані тим, що в реєстрі прав власності на нерухоме майно власником спірного майна вказано обласну раду в той час, як підставу для такого запису було скасовано рішенням суду. У цій справі судом апеляційної інстанції залишено без розгляду апеляційну скаргу на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017) скаржника з огляду на невиконання вимог ухвал суду щодо надання доказів вартості спірного майна, розмір якого є необхідним для визначення дійсного розміру судового збору. Апеляційним господарським судом у даній справі встановлено, що позивачем не виконано вимог ухвали суду, не вчинено дій спрямованих на визначення вартості спірного майна. Доводи касаційної скарги у цій справі зводились до помилкового застосування судом апеляційної інстанції норм пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017) та неврахування норм статті 75 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017). Верховний суд у постанові 12.03.2018 не погодився з даними висновками апеляційного господарського суду, ухвалу суду апеляційної про залишення без розгляду апеляційної скарги скасував та направив справу на розгляд до апеляційного господарського суду вказавши, що остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, й суми судового збору здійснюється господарським судом на підставі поданих учасниками судового процесу доказів, а за їх недостатності для цього - шляхом призначення відповідної судової експертизи.

105. У справі 910/10059/17 предметом спору є вимога про стягнення коштів обґрунтована набуттям позивачем права власності на іпотечне майно та в зв`язку з цим виникнення у нього права на відшкодування перевищення 90 % вартості майна над розміром забезпечених ним вимог. Предметом зустрічного позову є вимоги про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги. В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач посилався на невідповідність договору про відступлення права вимоги формі правочину. У цій справі судом апеляційної інстанції скасовано рішення місцевого господарського суду в частині задоволення первісного позову та відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог та в цій частині прийнято нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовлено повністю, а зустрічний позов задоволено зазначивши, що в порядку проведення процедури продажу майна з прилюдних торгів у відповідності до статті 41 Закону України "Про іпотеку" у іпотекодержателя виникли права та обов`язки, передбачені статтею 49 Закону України "Про іпотеку", зокрема, право придбати іпотечне майно саме за початковою ціною, яка визначена згідно з приписами частини третьої статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Постановою Верховного Суду від 06.03.2018 у цій справі рішення місцевого господарського суду в частині оскарження постанови апеляційного суду, якою відмовлено у задоволенні первісного позову залишено без змін зазначивши, що статтею 37 Закону України "Про іпотеку", не визначено права іпотекодавця на відшкодування різниці між ринковою вартістю предмета іпотеки за іпотечним договором та заборгованістю за кредитним договором.

106. У справі № 904/592/18 предметом спору є вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтована порушенням позичальником зобов`язань за кредитними договорами виконання зобов`язань за якими забезпечено договором іпотеки. В цій справі суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого господарського суду щодо наявності підстав для задоволення позову та щодо стягнення з відповідача судового збору зазначивши, що позивачем правильно розраховано та сплачено судовий збір виходячи з вартості об`єкта іпотеки, визначеної висновком суб`єкта оціночної діяльності ТОВ "Увекон" оскільки в розумінні норми статті 39 Закону України "Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Також апеляційним судом вказано, що місцевим господарським судом в частині визначення початкової ціни предмета іпотеки у задоволенні позову відмовлено, однак це не впливає на визначення розміру судового збору при поданні позову, оскільки позовні вимоги мають майновий характер. Верховний Суд у постанові від 14.05.2019 висновки судів щодо наявності підстав для звернення на предмет іпотеки визнав передчасними вказавши, що судами не надано належно оцінки умов іпотечного договору на предмет можливого припинення іпотеки за цим договором з підстав закінчення строку дії іпотечного договору, яке, в свою чергу, обумовлене повним виконанням іпотекодержателем своїх зобов`язань за кредитним договором.

107. У справі № 910/11361/17 предметом спору є вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтована порушенням позичальником зобов`язань за кредитними договорами виконання зобов`язань за якими забезпечено договором іпотеки. В даній справі апеляційний господарський суд визнав обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову та визначення початкової ціни реалізації предмета іпотеки взявши за основу чинний звіт про незалежну оцінку майна, складений Всеукраїнською громадською організацією "Всеукраїнська спілка експертів оцінювачів". Судом апеляційної інстанції в ході апеляційного перегляду рішення місцевого суду встановлено, що визначаючи початкову ціну предмету іпотеки, суд першої інстанції не прийняв поданий позивачем звіт про оцінку нежитлової нерухомості складений суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ "Консалтингова компанія "Увекон" та призначив з метою визначення ринкової вартості предмета іпотеки за іпотечним договором ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2017 судову оціночно-будівельну експертизу, яка не була виконана з підстав не проведення її оплати зі сторони відповідача, з огляду на що суд першої інстанції визначив початкову ціну предмета іпотеки виходячи з наданого відповідачем 16.07.2018 звіту про оцінку майна, складеного Всеукраїнською громадською організацією "Всеукраїнська спілка експертів оцінювачів". Крім того апеляційним господарським судом враховано позицію Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 21.03.2018 у справі № 235/3619/15-ц та постанови Верховного Суду від 05.09.2018 у справі № 202/30076/13-ц, згідно з якою у спорах цієї категорії лише не зазначення у резолютивній частині рішенні суду ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень не звільняє суд першої інстанції від виконання вимог Закону, зокрема статті 39 Закону України "Про іпотеку". Верховний Суд у постанові від 18.04.2019 погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо визначення початкової ціни предмета іпотеки та її зазначення в резолютивній частині рішення.

108. Отже, правовідносини у цій справі, та у справах, на які посилається скаржник в обґрунтування наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень не є подібними, оскільки у цих справах є різними встановлені судами фактичні обставини справи, що сформували зміст спірних правовідносин. Крім того у справі, що переглядається та у справах № 907/742/16, № 910/10059/17 різними є також предмет спору, підстави заявлених вимог та матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

109. Відтак визначена позивачем підстава касаційного оскарження рішень місцевого та апеляційного господарського суду, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наряду з підставою наведеною вище, на знайшла свого підтвердження в ході касаційного перегляду оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій.

110. Враховуючи, що позивачем в якості підстав касаційного оскарження судових рішень одночасно визначено як приписи пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України так і пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України підстави для закриття касаційного провадження у даній справі у відповідності із нормами статті 296 ГПК України, яка передбачає відповідні правові наслідки у вигляді закриття касаційного провадження у разі не підтвердження однієї з наведених підстав, відсутні.

111. Інші аргументи скаржника, викладених у касаційній скарзі, не спростовують висновків судів та фактичних обставин покладених в основу оскаржуваних судових рішень та не впливають на їх правильність.

Щодо суті касаційної скарги

112. Доводи ПАТ "Пирятинський м`ясокомбінат" наведені в скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді касаційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

113. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

114. Згідно з статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

115. Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, установлені господарськими судами, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає, що оскаржувані судові рішення місцевого та апеляційного господарського суду прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

Щодо судових витрат

116. Ураховуючи, що об`єктом касаційного перегляду у цій справі визначено судові рішення в частині розподілу судових витрат, які не входять та не складають ціну заявленого позову, а скарга на такі судові рішення оплаті судовим збором не підлягає, підстави для розподілу судових витрат за подання касаційної скарги у цій справі відсутні.

Висновки щодо застосування норм права

117. Позовні вимоги про звернення стягнення на іпотечне майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

118. У спорах про звернення стягнення на предмет іпотеки лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

119. Оцінка предмета забезпечення (майна) сторонами на момент укладення договору не впливає на обсяг забезпечених вимог у разі звернення стягнення на предмет забезпечення.

120. Сторони виконавчого провадження у відповідності до приписів статей 19, 57 Закону України "Про виконавче провадження" мають право заявити клопотання щодо визначення вартості майна під час проведення виконавчих дій з виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі викладеного та керуючись статтями 286, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Пирятинський м`ясокомбінат" залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 та рішення Господарського суду Полтавської області від 27.10.2017 у справі № 917/1369/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді В. В. Білоус

Л. Й. Катеринчук