ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2020 р. м. Київ Справа № 911/969/20

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трипільський пакувальний комбінат"

08720, Київська обл., м. Українка, вул. Промислова, буд. 33, 4

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс"

08623, Київська обл., смт Калинівка, вул. Залізнична, буд. 49-б,

про стягнення заборгованості

обставини справи:

До Господарського суду Київської області (вх. № 983/20 від 17.04.2020) надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Трипільський пакувальний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс" про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки № 841-19 від 12.07.2019 з оплати товару, що поставлений позивачем та прийнятий відповідачем, у зв`язку з чим, заявлено до стягнення борг у розмірі 250387,20 грн., а також нараховані пеня у розмірі 17168,73 грн. та 3 % річних у розмірі 2245,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, надано відповідачу строк для реалізації права на подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла заява позивача (вх. № 12310/20 від 19.06.2020) про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписав рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки № 841-19 від 12.07.2019 з оплати товару, що поставлений позивачем та прийнятий відповідачем, у зв`язку з чим, заявлено до стягнення борг у розмірі 250387,20 грн., а також нараховані пеня у розмірі 17168,73 грн. та 3 % річних у розмірі 2245,00 грн.

Крім того, позивачем подано заяву (вх. № 12310/20 від 19.06.2020) про зменшення розміру позовних вимог, що обгрунтована сплатою відповідачем суми основного боргу після відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим, позивач зменшує розмір позовних вимог на суму основного боргу та остаточно заявляє до стягнення пеню у розмірі 17168,73 грн. та 3 % річних у розмірі 2245,00 грн.

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхарчопромкомплекс»

На виконання умов договору, позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар: 18.11.2019 на суму 158261,76 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1424819; 14.12.2019 на суму 92155,44 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1551819.

У визначений пунктом 8.1 Договору строк відповідач за поставлений товар не розрахувався, в наслідок чого виникла заборгованість у розмірі 250387,20 грн.

Після відкриття провадження у справі, за період з 28.04.2020, відповідачем сплачено основний борг у повному обсязі, а саме: 23.04.2020 - 50000,00 грн., 30.04.2020 - 40000,00 грн., 08.05.2020 - 40000,00 грн., 14.05.2020 - 12125,44 грн., 14.05.2020 - 27874,56 грн., 21.05.2020 - 40000,00 грн., 05.06.2020 - 15000,00 грн., 12.06.2020 - 25382,20 грн.

Згідно з пунктом 9.2. Договору за порушення грошових зобов`язань, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної обліковою ставки НБУ від суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 9.3 Договору згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, сторони погодили, що покупець, який прострочив грошове зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та тридцять відсотків від прострочення.

З огляду на те, що відповідач, у визначений договором строк, за товар не розрахувався, позивачем на підставі пунктів 9.2, 9.3 Договору нараховано пеню у розмірі 17168,73 грн. та 3% річних у розмірі 2245,00 грн.

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхарчопромкомплекс»

Відповідач відзиву на позовну заяву, доказів сплати або контр - розрахунку суми заборгованості суду не надав, належне повідомлення судом відповідача про розгляд справи проти нього у господарському суді підтверджується наявними матеріалами справи про направлення йому ухвали суду на адресу, що встановлена з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 08623, Київська обл., смт Калинівка, вул. Залізнична, буд. 49-б.

За приписом пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до статті 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, винесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З огляду на вказані положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи щодо нього у господарському суді та його процесуальні права на надання суду заперечень на позов і доказів.

Норми права, що підлягають застосуванню

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Між Товариства з обмеженою відповідальністю "Трипільський пакувальний комбінат" (далі позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрхарчопромкомплекс» (далі - відповідач, покупець) укладено договір поставки № 841-19 від 12.07.2019 (далі - Договір) на підставі якого постачальник зобов`язується поставляти продукцію у кількості, асортименті та по цінам, що узгоджуються сторонами в специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього договору, а покупець зобов`язаний приймати товар та сплачувати його вартість.

Відповідно до пункту 4.6 Договору прийняття партії товару безумовно свідчить про те, що партія товару була замовлена покупцем, кількість, асортимент та ціна товару в партії були погоджені сторонами.

Згідно з пунктом 8.1 Договору покупець зобов`язаний сплатити вартість поставленого товару в строк, що не перевищує 21 календарний день від дати поставки.

Пунктом 9.2. Договору визначено, що за порушення грошових зобов`язань, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної обліковою ставки НБУ від суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 9.3 Договору згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, сторони погодили, що покупець який прострочив грошове зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та тридцять відсотків від прострочення.

Згідно з пунктом 12.1 Договору цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2020.

На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар: за видатковою накладною № 1424819 від 18.11.2019 на суму 158261,76 грн.; за видатковою накладною № 1551819 від 14.12.2019 на суму 92125,44 грн.

Тобто, з огляду на визначений пунктом 8.1 Договору строк, суд зазначає, що граничний термін сплати грошових коштів за видатковими накладними: № 1424819 - 17.12.2019; № 1551819 - 13.01.2020.

На виконання умов договору відповідачем сплачено грошові кошти у розмірі 250387,20 грн., що підтверджується долучними до матеріалів справи документами: 23.04.2020 - 50000,00 грн., 30.04.2020 - 40000,00 грн., 08.05.2020 - 40000,00 грн., 14.05.2020 - 12125,44 грн., 14.05.2020 - 27874,56 грн., 21.05.2020 - 40000,00 грн., 05.06.2020 - 15000,00 грн., 12.06.2020 - 25382,20 грн.

Відтак, після відкриття провадження у справі, відповідачем сплачено основний борг у повному обсязі.

Відносно заяви позивача (вх. № 12310/20 від 19.06.2020) про зменшення розміру позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини 2, частин 5, 6 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі. Суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" у Господарському процесуальному кодексі України Розділ X "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 4 такого змісту: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

У зв`язку із відповідністю заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 12310/20 від 19.06.2020) вимогам пункту 2 частини 2, частинам 5, 6 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, продовженням відповідного процесуального строку згідно з пунктом 4 Розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України та підписанням заяви уповноваженою на це особою, суд дійшов висновку про задоволення вказаної заяви позивача та здійснювати розгляд справи за остаточними позовними вимогами: стягнення 17168,73 грн. пені та 2245,00 грн. 3% річних.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд зазначає, що позивачем за порушення строків оплати товару правомірно нараховано пеню та 3 % річних на підставі пунктів 9.2. 9.3 Договору та частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, зазначає, що він арифметично вірний.

Відносно заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126).

За приписами частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За результатами розгляду вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн., суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на те, що матеріали справи не містять їх обгрунтованого розрахунку, доказів їх надання та оплати.

Частинами 1, 3, 4 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача у повному обсязі, у зв`язку з тим, що спір виник внаслідок його неправильних дій, а борг за позовною заявою сплачений після відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 73, 74, 76-80, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Заяву позивача (вх. № 12310/20 від 19.06.2020) про зменшення розміру позовних вимог задовольнити повністю.

2. Здійснювати розгляд справи за остаточними позовними вимогами: стягнення 17168,73 грн. пені та 2245,00 грн. 3% річних.

3. Позов (вх. № 983/20 від 17.04.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "Трипільський пакувальний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс" про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс" (08623, Київська обл., смт Калинівка, вул. Залізнична, буд. 49-б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс" (08623, Київська обл., смт Калинівка, вул. Залізнична, буд. 49-б, ) 17168,73 грн. (сімнадцять тисяч сто шістдесят вісім гривень сімдесят три копійки) пені, 2245,00 грн. (дві тисячі двісті сорок п`ять гривень) 3% річних, 4074,01 грн. (чотири тисячі сімдесят чотири гривні одна копійка) судового збору.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.06.2020.

Суддя С.О. Саванчук