ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2020 р.м. ХарківСправа № Б-23/75-02 (922/437/20)

Господарський суд Харківської області у складі: судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

та за участю:

від позивача - адвокат М.С. Шипенко (довіреність № 33-07/56 від 19.12.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ДН № 5452 від 27.03.2019);

від відповідача - адвокат Спасибо В.В. (довіреність від 29.10.2019 № 40-5005/68, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 888 від 26.03.2012),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Харківської області справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" с. Подвірки ()
до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" ()
про стягнення
в межах провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" ()

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ -5" звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь позивача заборгованість за договором № 967 купівлі-продажу теплової енергії, яка поставляється населенню від 20.12.2017 за період поставки з січня по грудень 2018 року у сумі 16 620 887,30 грн, яка складається з пені в сумі 10 578 868,25 грн, трьох відсотків річних у сумі 2 827 264,58 грн, інфляційних втрат у сумі 3 214 754,47 грн. Стягнути з комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 967 купівлі-продажу теплової енергії.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.02.2020 визначено склад суду для розгляду даної справи: суддя Усатий В.О. Підстави передачі п. 7.4 Засад використання автоматизованої системи.

Так, у провадженні Господарського суду Харківської області розглядається справа про банкрутство ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" № Б -23//75-02.

Відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Зважаючи на викладене, справа за позовом ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" до КП "Харківські теплові мережі" розглядається Господарським судом Харківської області в межах справи про банкрутство ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5".

Ухвалою суду від 18.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Підготовче засідання призначено на 18.03.2020.

03.03.2020 на адресу суду від ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" надійшло клопотання (вх. № 5653) про приєднання документів до матеріалів справи, а саме належним чином завірену копію Акту звіряння розрахунків між сторонами станом на 31.01.2020.

На адресу суду 06.03.2020 від КП "Харківські теплові мережі" надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 5975) в якому зазначає про те, що позовні вимоги ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" щодо стягнення пені, інфляційних, 3% річних визнає повністю.

Разом з тим, відповідачем до відзиву додано клопотання, в якому просить зменшити розмір нарахованої пені на 86,3% (на відсоток споживання теплової енергії населенням).

В обґрунтування заявленого клопотання про зменшення розміру пені вказує на те, що фінансування відповідача здійснюється за рахунок платежів від надання послуг населенню та підприємствам, установам і організаціям. Тривалий час підприємство знаходиться у тяжкому фінансовому стані, викликаному, зокрема, неплатежами різних категорій споживачів за спожиту теплову енергію, невідповідністю тарифів за теплову енергію для населення фактичним витратам на її виробництво. На протязі останніх років господарської діяльності підприємства заборгованість споживачів за спожиту теплову енергію щомісяця складає сотні мільйонів гривень. До клопотання додано довідку, відповідно до якої відсоток спожитої населенням у 2018 році теплової енергії складає 86,3%.

Господарська діяльність по наданню житлово-комунальних послуг підпадає під сферу дії окремих законів, що спрямовані на захист інтересів споживачів цих послуг, які спрямовані на захист інтересів споживачів, однак ущемляють інтереси підприємств, що надають такі послуги.

Відповідач посилається на важкий фінансовий стан підприємства. На підтвердження такого стану до клопотання додано баланс підприємства на 31.12.2019, в якому відображені збитки підприємства.

Також вказує на те, що з листопада 2014 року підприємство працює в умовах дії постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217, якою затверджений порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладені спеціальні обов`язки. Відповідач зазначає, що перерахування коштів ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" здійснюється відповідно до Порядку розподілу коштів з урахуванням встановлених нормативів перерахування коштів і КП "Харківські теплові мережі" ніяким чином не впливає на перерахування коштів, що надійшли як плата за теплову енергію та послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, на рахунок позивача за постачання теплової енергії.

16.03.2020 на адресу суду від ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" надійшла відповідь на відзив (вх. № 6626), в якому позивач заперечує проти клопотання про зменшення розміру пені та вважає доводи необґрунтованими.

Протокольною ухвалою від 18.03.2020 оголошено про відкладення підготовчого засідання на 14.04.2020.

Ухвалою суду від 14.04.2020 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 16.04.2020.

Ухвалою-повідомленням від 16.04.2020 розгляд справи по суті було відкладено на 14.05.2020.

У зв`язку з відпусткою судді Усатого В.О., призначене судове засідання не відбулося.

Ухвалою Господарського суд Харківської області від 25.05.2020 (перший робочий день після виходу судді доповідача з відпустки) розгляд справи по суті призначено на 15.06.2020.

В судовому засіданні 15.06.2020 представник позивача підтримав вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні 15.06.2020 представник відповідача зазначив, що відповідач визнає вимоги в повному обсязі. Представник відповідача оголосив суду клопотання про зменшення розміру нарахованої та заявленої до стягнення пені на 86,3%. Такий відсоток зменшення відповідач обґрунтував тим, що саме в такому обсязі теплова енергія спожита населенням у 2018 році. Посилається на судову практику та просить врахувати важкий фінансовий стан підприємства відповідача.

В судовому засіданні 15.06.2020 представник позивача заперечував проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені та зазначив, що наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а також просив суд врахувати баланс інтересів сторін. Крім того, зауважив на тому, що в провадженні Господарського суду Харківської області перебуває значна кількість справ між ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" та КП "Харківські теплові мережі". Вважає, що відповідач тривалий час допускає невиконання умов договорів щодо своєчасності розрахунків за отриману теплову енергію.

Представник відповідача просить суд, врахувати визнання ним позовних вимог при вирішенні питання про розподіл судових витрат та застосувати частину 1 статті 130 ГПК України, а саме: стягнути з відповідача 50% судового збору, а 50 % повернути позивачу з державного бюджету.

Заслухавши пояснення представників сторін суд оголосив перерву в судовому засіданні до 16.06.2020.

Після перерви судове засідання продовжено за участю тих самих представників сторін та у тому ж складі суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення представників сторін, судом встановлено наступне.

20.12.2017 між ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" та КП "Харківські теплові мережі" укладено Договір № 967 купівлі-продажу теплової енергії, яка поставляється бюджетним установам8організаціям, відповідно до п. 1.1, якого ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" зобов`язався передати КП "Харківські теплові мережі", а КП "Харківські теплові мережі" зобов`язався прийняти та оплатити теплову енергію на умовах даного договору.

Відповідно до п. 4.3, 4.4 Договору на підставі Акта розподілу теплової енергії, виробленої ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" , до 08 числа місяця, наступного за звітним, ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" оформлює та надає КП "Харківські теплові мережі" акт приймання передачі теплової енергії для категорії "бюджетні установи/організації" із зазначенням її кількості та вартості, один підписаний примірник якого КП "Харківській теплові мережі" повертає ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним.

Пунктом 7.2 Договору сторони узгодили, що КП "Харківські теплові мережі" зобов`язаний прийняти та оплатити зафіксований в Акті приймання-передачі обсяг теплової енергії за тарифом, зазначеним у п. 5.1 даного Договору.

Кількість та вартість теплової енергії визначаються розділами 2 та 5 Договору відповідно.

Порядок та умови проведення розрахунків за договором визначено розділом 6 Договору.

Так, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представниками сторін на виконання взятих на себе за Договором зобов`язань ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" у період січня-грудня 2018 року передав у власність КП "Харківські теплові мережі" теплову енергію на загальну суму 223 095 227,60 грн, що підтверджується : актами № № 01-БО від 31.01.2018; 02-БО від 28.02.2018; 03-БО від 31.03.2018; 04-БО від 30.04.2018; 05-БО від 31.05.2018; 06-БО від 30.06.2018; 07-БО від 31.07.2018; 08-БО від 31.08.2018; 09-БО від 30.09.2018; 10-БО від 31.10.2018; 11-БО від 30.11.2018; від 31.12.2017 12-БО.

Зважаючи на те, що КП "Харківські теплові мережі" в порушення взятих на себе за Договором зобов`язань не здійснював своєчасної та в повному обсязі оплати за отриману теплову енергію, ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" нараховано пеню; 3% річних та інфляційні втрати.

Несплата КП "Харківські теплові мережі" нарахованих пені, 3% річних та втрат від інфляції зумовило звернення ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" до суду з відповідним позовом у даній справі.

Як вбачається з письмового відзиву відповідача та усних пояснень в судовому засіданні, ним не заперечується факт неналежного виконання з його боку умов договору, отже, обґрунтованості та підставності заявлених позивачем вимог. Відповідач вважає, що позивачем правильно та відповідно до дійсних обставин справи визначено період нарахування пені, інфляційних, річних та арифметично вірно розраховано розмір заявлених вимог.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи та правовідносинам сторін, суд зазначає наступне.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу частини другої статті 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Згідно приписів статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.2 Договору в разі невиконання покупцем умов п. 6.1 Договору, покупець зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав.

Натомість, під час підготовчого провадження представником відповідача було подано до суду відзив на позов, в якому останній позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Перевіривши період заявлених до нарахування 3% відсотків, інфляційних втрат та пені, суд встановив, що періоди нарахування відповідають обставинам справи, розрахунок арифметично вірний та відповідає умовам договору та положенням закону.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає наявними правові підстави для задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру нарахованої та заявленої до стягнення пені на 86,3%.

В обґрунтування клопотання заявник посилається на важкий фінансовий стан підприємства, викликаний зокрема неплатежами різних категорій споживачів за спожиту теплову енергію, невідповідністю тарифів за теплову енергію для населення фактичним витратам на її виробництво.

Частиною першою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

У частині третій статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 у справі № 916/469/19, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

Суд зазначає, що відповідно до статті 627 ЦК України та статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, суд вважає, що укладаючи з ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" договір купівлі-продажу, КП "Харківські теплові мережі погодився зі всіма його умовами в тому числі усвідомлював наявність та обсяг відповідальності, тягар якої буде покладено на нього у разі невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань.

Крім того, суб`єкти господарювання займаються господарською діяльністю на власний ризик та розуміють, що результатами такої діяльності можуть бути не тільки прибуток, а й збитки.

При цьому, організація такої діяльності та її результати залежать від суб`єкта господарювання.

Суд враховує також баланс інтересів сторін при вирішення питання щодо зменшення розміру пені та зазначає про те, що ПрАТ "Харківська ТЕЦ-5" має відносини з іншими контрагентами. Отже, господарська діяльність позивача також залежить від інших контрагентів. Несвоєчасність розрахунків покупців за отриману теплову енергію зумовлює неотримання в обумовлені періоди грошових коштів на рахунки позивача, що також має і для позивача певні наслідки у відносинах за договорами з іншими контрагентами.

Тяжкий фінансовий стан підприємства не може бути підставою для звільнення повністю чи частково відповідача від відповідальності за порушення грошового зобов`язання та не є винятковим випадком, який є підставою для зменшення розміру пені.

Посилання відповідача на ту обставину, що оплата за природний газ проводилася в порядку та на умовах, визначених Постановою КМУ від 18.06.2014 №217, судом не приймаються, з огляду на наступне.

Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затверджений Постановою КМУ від 18.06.2014 №217, визначає виключно механізм розподілу коштів, які вже знаходяться на поточному рахунку зі спеціальним режимом використання, і жодним чином не стосується договірних зобов`язань сторін в частині порядку та строків розрахунків між сторонами та ніяк не впливає на них.

Аналогічну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №918/1395/18 та від 21.02.2018 у справі №910/16072/16.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що у нього взагалі були відсутні кошти на рахунках у банківських установах у період прострочення платежів, що дало б змогу вчасно розрахуватись із заборгованістю, яка виникла на виконання умов договору.

Щодо посилання відповідача у клопотанні про зменшення пені на ступінь виконання ним зобов`язання 55% суд зазначає про наступне.

Як встановлено судом та не заперечується представниками сторін, заборгованість не була сплачена відповідачем добровільно. Так, рішенням суду у справі № 922/556/19 з відповідача, крім іншого, стягнуто основну заборгованість за період поставки квітень -травень, жовтень-грудень 2018 у розмірі 100 461 077,21грн; інфляційні втрати за період 03.2018-01.2019 та 3% річних і пеню.

Однак, відповідачем станом на момент звернення позивача з позовом у даній справі не сплачено заборгованість та не виконано рішення суду.

Наведені обставини свідчать про те, що порушення відповідачем умов договору є триваючим.

Крім того, як встановлено судом порушення відповідачем умов договору відбувалось на протязі всього періоду поставки.

Тобто, на протязі всього строку поставки майже рік позивач був позбавлений того на що розраховував, укладаючи договір.

Отже, твердження відповідача про ступінь виконання ним зобов`язання спростовується вищенаведеним.

Натомість, суд доходить висновку про те, що порушення відповідачем умов договору є довготривалим та систематичним.

Також суд враховує те, що відповідач не звертався до позивача та не повідомляв про наявність обставин, які перешкоджають йому належним чином виконувати умови договору. Не звертався з пропозицією досудового врегулювання спору тощо.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 ЦК України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому, реалізуючі свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що матеріалами справи не підтверджується наявність підстав для зменшення розміру пені, а тому суд вважає клопотання відповідача необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті були повністю визнані позовні вимоги, суд вважає за можливе не покладати на відповідача, а повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору в розмірі 124 656,65 грн. Інша частина судового збору за розгляд даної справи підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 7, 8 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 129, 130, 169, 195, 232-235, 240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (м. Харків, 61037, вул. Мефодіївська,11, ) на корить Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (62371, Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки ) 16 620 887,30 грн, з яких:

- пеня 10 578 868,25 грн (за період з 26.02.2019 по 25.07.2020);

- 3 % річних у сумі 2 827 264,58 грн (за період з 26.02.2019 по 31.01.2020);

- втрати від інфляції у розмірі 3 214 754,47 грн (за період лютий 2019 січень 2020).

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (м. Харків, 61037, вул. Мефодіївська, 11, ) на корить Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (62371, Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки ) 124 656,65 грн судового збору за звернення з позовом у справі.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Управлінню державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Харкова повернути Приватному підприємству "Харківська ТЕЦ-5" (62371, Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки ): з державного бюджету 50% судового збору у розмірі 124 656,65 грн, сплаченого за платіжним дорученням № 428 від 13.02.2020. Оригінал платіжного доручення № 428 від 13.02.2020 залишається в матеріалах справи.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 254 - 258 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "22" червня 2020 р.

Суддя В.О. Усатий