УХВАЛА

м. Київ

10.06.2020Справа № 910/5204/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпіас Груп" (03067, м. Київ, вул. Гарматна, 8)

до Державного підприємства "Конярство України" (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

про стягнення 7 529 815, 16 грн.

В межах справи № 910/21682/15

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ"

до Державного підприємства "Конярство України"

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

від позивача Салій М.В. - представник, Голиков В.Ю. - представник

від відповідача Долич О.В. - представник

розпорядник майна Атаманенко С.В.

від Міністерства економічного розвитку, торгівлі та сільського господарства України Кандиба М.В. - представник, Коваленко О.М. - представник

від ТОВ «Агрогрупа Диметра» Мухіна Н.В. - представник

за участю прокурора прокуратури м. Києва Лиховида О.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/21682/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" про банкрутство Державного підприємства "Конярство України" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.10.2015.

15.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімпіас Груп" (позивач) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Конярство України" (відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 7 529 815,16 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.04.2020 позовну заяву № 910/5204/20 Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпіас Груп" до Державного підприємства "Конярство України" про стягнення 7 529 815,16 грн. прийнято до розгляду в межах справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства "Конярство України" та вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.05.2020 задоволено клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про залучення до участі у справі третьою особою на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Крім того, ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.05.2020 задоволено клопотання відповідача та відкладено розгляд справи на 10.06.2020.

04.06.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява позивача про забезпечення позову.

10.06.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про витребування доказів.

У судовому засіданні 10.06.2020 розглядалась заява позивача про забезпечення позову.

Представник позивача надав пояснення по суті поданої заяви

Вказана заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача предметом якої є те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Олімпіас груп» та філіями відповідача у 2017 році укладено договори про виконання сільськогосподарських робіт. В укладених договорах сторони узгодили як механізм виконання робіт так і порядок узгодження ціни (вартості) виконуваних робіт.

Відповідно до обставин, які викладено у позовній заяві, у відповідача, внаслідок невиконання зобов`язань щодо оплати вартості робіт, виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої станом па дату звернення до суду із позовом складає 7 529 815.16 гри., включаючи нараховані штрафні санкції.

При цьому, позивач зазначає, що загальний розмір поточної заборгованості відповідача перед позивачем складає суму понад 40 млн. грн.

Позивач вказує, що заборгованість за зазначеними договорами обліковується з 2017 року, однак станом на червень 2020 року, ні відповідачем ні його структурними підрозділами не здійснено жодних дій направлених па погашення заборгованості.

Водночас, відповідачем та його територіальними підрозділами (філіями) здійснюється діяльність щодо вирощування сільськогосподарських культур та інші пов`язані види робіт. Дані обставини свідчать про те, що відповідачем та його територіальними підрозділами (філіями) здійснюється залучення інвестиційних та власних обігових коштів, та їх використання за напрямками, які не пов`язані із погашенням поточної заборгованості перед позивачем.

Таким чином, за переконанням позивача, існує необхідність у накладенні арешту на розрахункові рахунки відповідача та його територіальних підрозділів (філій), з метою блокування можливості останнім здійснювати вільне розпорядження грошовими коштами, та які в подальшому можливо використати на погашення поточної заборгованості перед позивачем.

Враховуючи наявну можливість здійснити відповідачем розпорядчі дії щодо грошових коштів, при наявній заборгованості перед позивачем, останній вважає, що при невжитті заходів забезпечення позову виконання рішення буде ускладнено, а тому звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу та його територіальним підрозділам (філіям) в межах суми позову, а саме на суму 7 529 815,16 грн. на його розрахункових рахунках та розрахункових рахунках філій.

Присутні у судовому засіданні представники відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача щодо задоволення заяви позивача про забезпечення позову заперечили.

За приписами ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частинами 1, 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вказані правові позиції взаємоузгоджуються із правовими позиціями, висловленими у постановах Верховного Суду у справі № 918/702/18 від 03.04.2019 та у справі № 914/1257/18 від 17.04.2019.

Згідно зі ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Проте, Товариством з обмеженою відповідальністю «Олімпіас груп» не наведено достатніх належних та допустимих у розумінні вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу України доказів наявності обставин, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства "Конярство України", протягом березня-квітня 2020 року боржник двічі звертався до суду з заявами про скасування арештів з грошових коштів на рахунках боржника, які накладені державним виконавцем в межах виконавчих проваджень щодо вимог, на які не розповсюджується дія мораторію, та, за результатами їх розгляду, суд дійшов висновків, що накладені арешти унеможливлюють здійснення боржником господарської діяльності, що, в свою чергу, являється перешкодою у відновленні його платоспроможності, внаслідок чого вказані арешти ухвалами суду були скасовані.

Таким чином, враховуючи викладені обставини та наведені норми, з огляду на доказову необґрунтованість заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпіас груп», суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення.

За таких обставин, керуючись ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпіас груп» про забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам, третій особі, розпоряднику майна боржника та прокуратурі м. Києва.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

СуддяП.П. Чеберяк