ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/122/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ярош А.І.

суддів Принцевської Н.М., Діброви Г.І.,

секретар судового засідання Молодов В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02 березня 2020 року про закриття провадження

по справі №916/122/20

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідачів:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "СТЕП-УА"

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фламенко"

про визнання договору недійсним

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр Південний"

до відповідачів:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "СТЕП-УА"

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фламенко"

про визнання договору недійсним,

за участю представників учасників процесу: представники до суду не з`явились, повідомлені належним чином;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕП-УА" та до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фламенко", в якому просить господарський суд про визнання недійсним договіру купівлі-продажу від 21.03.2011 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А., за реєстровим №657, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФЛАМЕНКО" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТЕП-УА" .

13.02.2020р. представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛАМЕНКО" подано клопотання про закриття провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідачів: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "СТЕП-УА"; 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фламенко" про визнання договору недійсним.

25.02.2020р. до господарського суду надійшла позовна заява (вх. № 525/20 від 25.02.2020р.) товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр Південний" - третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, подана у межах справи № 916/122/20 про визнання недійсним договіру купівлі-продажу від 21.03.2011 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А., за реєстровим №657, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФЛАМЕНКО" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТЕП-УА" .

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02 березня 2020 року у справі №916/122/20 (суддя Літвінов С.В.) провадження у справі № 916/122/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідачів: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "СТЕП-УА"; 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фламенко" про визнання договору недійсним - закрито.

Ухвала мотивована тим, що даний спір жодним чином не пов`язаний із здійсненням позивачем саме господарської діяльності, а тому він не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а має розглядатися у судах загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.03.2020 р. у справі №916/122/20 про закриття провадження за позовом ФОП ОСОБА_1 - скасувати. Справу №916/122/20 направити до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відсутність у ОСОБА_1 статусу ФОП станом на дату укладення оспорюваного договору є підставою для закриття провадження у справі.

Перш за все апелянт наголошує, що позивач заявив вимогу про визнання недійсним договору купівлі-продажу, що був укладений між двома юридичними особами, які є відповідачами по даній справі - ТОВ "Флеменко" та ТОВ "Степ-УА". Також суд не врахував того, що позивач (хоча й не мав статусу ФОП в 2011 р.) не був стороною оспорюваного правочину. Тобто, серед сторін спірного правочину відсутні фізичні особи. Внаслідок цього абсурдним є висновок суду про те, що "спірні відносини є виключно цивільними".

Суд першої інстанції не врахував, що в силу норми ч. 3 ст. 215 ЦК України Позивач, як заінтересована особа, наділений правом на звернення з вимогою про визнання правочину недійсним, не дивлячись на те, що особисто не був його учасником та не мав станом на дату його укладення статусу фізичної особи- підприємця. Таким чином, апелянт вважає, що його статус станом на дату укладення договору купівлі-продажу не має жодного значення, оскільки він є заінтересованою особою а не стороною правочину.

Суд першої інстанції не врахував посилання ОСОБА_1 , що його власний господарський інтерес полягає у тому, щоб сторони договору купівлі-продажу від 21.03.2011 р. перебували у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації ФОП ОСОБА_1 його прав власника та права на використання об`єкта нерухомості шляхом здачі його в оренду та отримання прибутку.

Також скаржник наголошує, що суд першої інстанції не врахував, що ФОП ОСОБА_1 звернувся за захистом господарського інтересу та правомірних очікувань, а не суто майнового права. Законний інтерес ФОП ОСОБА_1 відповідно до Рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 р. у справі №1-10/2004 є окремими самостійним об`єктом судового захисту.

Суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи та не врахував, що як було зазначено ФОП ОСОБА_1 у Позовній заяві, його майновий інтерес в оскарженні Договору купівлі-продажу від 21.03.2011 р. полягає в тому, що на момент вчинення недобросовісних дій сторін договору (Відповідачів по справі ТОВ "Фламенко" та ТОВ "Степ-УА") та незаконних дій посадових осіб органів ДВС, на певний проміжок часу нерухоме майно - нежитлові приміщення першого поверху та підвалу, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (далі - «Об`єкт нерухомості») вибуло з володіння законного власника та незаконно перебувало у володінні Відповідачів.

Отже, шляхом визнання недійсним Договору купівлі-продажу від 21.03.2011 р. ФОП ОСОБА_1 реалізує свій майновий інтерес у тому, щоб Об`єкт нерухомості, розташований на його Земельній ділянці, залишався у його власності та міг бути ним використаний у господарській діяльності, а його права як власника Земельної ділянки та Об`єкту нерухомості не порушувались особами, яким право власності на Об`єкт нерухомості могло незаконно перейти після ТОВ «Стсп-УА».

Отже, відсутні будь-які законні підстави для закриття провадження у цій справі, суд першої інстанції не врахував вищенаведених обставин, а відтак позов ФОП ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував посилання ОСОБА_1 , що його власний господарський інтерес полягає у тому, щоб сторони договору купівлі-продажу від 21.03.2011 р. перебували у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації ФОП ОСОБА_1 його прав власника та права на використання об`єкта нерухомості шляхом здачі його в оренду та отримання прибутку.

Суд першої інстанції мотивуючи підстави для закриття провадження у справі в Оскаржуваній ухвалі абсолютно безпідставно посилається на правові висновки зроблені у постанові ВП ВС від 17.10.2018 р. у справі №922/2972/17, оскільки у цій справі ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між двома ЮРИДИЧНИМИ особами та з метою захисту свого господарського інтересу (а не стягнення заборгованості за вже існуючими правовідносинами, або за договором укладеним ОСОБА_1 з відповідачами) та правомірних очікувань, що лежить у площі відмінних від орендних правовідносин (§ 2 «Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону» Глави 16 ЦК України).

Скаржник також вважає, що суд першої інстанції помилково та передчасно вирішив питання щодо наявності або відсутності порушеного права та інтересу позивача, а також не мав права розглядати питання закриття провадження у першому підготовчому засіданні без належного проведення підготовчого провадження , без його завершення та об`єктивного встановлення змісту спірних правовідносин.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 року відкрито апеляційне провадження по справі №916/122/20 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02 березня 2020 року.

21.04.2020 року до суду надійшло від апелянта клопотання про долучення до матеріалів справи правових висновків Великої Палати ВС щодо підвідомчості господарським судам спорів за позовами ФОП, зокрема у справі №924/1220/17, №335/11807/16-ц, №263/2359/19.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.05.2020 року призначено справу до розгляду на 02.06.2020 року, продовжено термін розгляду справи на розумний строк.

28.05.2020 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Степ-УА», в якому відповідач підтримує апеляційну скаргу, оскільки позовна заява підсудна господарському суду Одеської області, вважає що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права. Просить також розглядати справу без участі представника ТОВ «Степ-УА».

28.05.20 до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Торговий центр Південний», в якому третя особа також підтримує апеляційну скаргу та вважає її такою що підлягає задоволенню. Вважає що у даній справі підлягають застосуванню висновки ВП ВС у справі №263/2359/19.

02.06.20 на електронну пошту суду надійшло клопотання Товариство з обмеженою відповідальністю "Фламенко" про відкладення розгляду справи у зв`язку з введеним карантином.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.06.2020 року клопотання ТОВ «Фламенко» задоволено, відкладено розгляд справи №916/122/20 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02 березня 2020 року на 23 червня 2020 року об 11-00 год.

22.06.2020 року до суду повторно надійшло клопотання ТОВ «Фламенко» про відкладення розгляду справи у зв`язку із введеним на території України карантином з метою запобігання поширення коронавірусу. В заяві ТОВ «Фламенко» зазначено, що представник бажає взяти участь у розгляді апеляційної скарги особисто.

В судовому засіданні 23.06.2020 року судовою колегією відхилено повторне клопотання ТОВ «Фламенко» про відкладення розгляду справи з огляду на наступне.

Будь-яких заяв, клопотань тощо від учасників справи щодо неможливості реалізації ними своїх процесуальних прав на подання відзиву, власної позиції (пояснень тощо) щодо апеляційної скарги саме у зв`язку із введеним карантином до суду не надходило.

Разом з цим, судом враховується, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

Судова колегія бере до уваги те, що апеляційне провадження у цій справі відкрито 06.04.2020, а також те, що з цього моменту розгляд справи відкладався, що надавало можливість учасникам справи достатньо часу для реалізації їх процесуальних прав.

Крім того суд звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

У свою чергу постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 перевезення пасажирів метрополітенами.

Крім того, із заяви про відкладення розгляду справи вбачається, що робоче місце представника ТОВ «Фламенко» Халдая І.В. знаходиться у місті Одеса.

Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав. Водночас учасники, які не забезпечили участь в судовому засіданні своїх представників та не скористались правом подання відзиву на апеляційну скаргу, не повідомляли про їх намір взяти участь у судовому засіданні, в тому числі у режимі відеоконференції, не зазначили причин, з урахуванням обставин послаблення протиепідемічних заходів, які перешкоджають їх участі в судовому засіданні безпосередньо або через представників.

Колегія суддів зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

В даному випадку участь представників сторін в судовому засіданні, призначеному ухвалою суду від 02.06.2020 на 12.06.2020 обов`язковою не визнавалась, про що безпосередньо доводилось до відома учасників справи у пункті 3 резолютивної частини згаданої ухвали суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕП-УА" та до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фламенко", в якому просить господарський суд про визнання недійсним договіру купівлі-продажу від 21.03.2011 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А., за реєстровим №657, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФЛАМЕНКО" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТЕП-УА" .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 21.03.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФЛАМЕНКО", як продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТЕП-УА", як покупцем, укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А., за реєстровим № 657 який порушує інтереси позивача як законного власника Об`єкта нерухомості.

Ухвалою суду від 20.01.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання призначене на "17" лютого 2020 р. о 10:00.

13.02.2020р. представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛАМЕНКО" подано клопотання про закриття провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідачів: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "СТЕП-УА"; 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фламенко" про визнання договору недійсним.

Клопотання обґрунтоване тим, що позивач не є стороною оскаржуваного правочину, як ФОП його було зареєстровано 13.03.2019 року, тобто майже через 9 років після укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу. Таким чином на дату укладення спірного правочину позивач не мав статусу ФОП.

Крім того, ТОВ «Фламенко» зазначав, що наявність у позивача статусу ФОП не означає, що усі правовідносини за його участю є господарськими, тому спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатися ця справа, судова колегія виходить з таких міркувань.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями.

Відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця.

При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Судовою колегією встановлено, що 21.03.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФЛАМЕНКО", як продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТЕП-УА", як покупцем, укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А., за реєстровим № 657.

Як зазначає позивач, на даний час Об`єкт нерухомості належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 , який придбав його на електронних торгах. 06.08.2018р. відбулися електронні торги, на яких ОСОБА_1 придбав Об`єкт нерухомості та земельну ділянку площею 0,14 га, яка розташована по АДРЕСА_1 за загальною ціною 34.633.787,39 грн. 17.08.2018р. ОСОБА_1 отримав Свідоцтво про право власності, видане йому приватним нотаріусом Одеського МНО Дишлевою Т.В., до якого 11.09.2018 р. був виданий Дублікат.

Право власності ОСОБА_1 на Об`єкт нерухомості підтверджується витягом № 134773558 від 17.08.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно .

Отже, згідно свідоцтва та витягу з Єдиного державного реєстру речових прав ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 як фізична особа.

Судом встановлено, що 13.03.2019 року з метою ведення господарської діяльності та, зокрема, задля здачі в оренду придбаного Об`єкту нерухомості іншим господарюючим суб`єктам для провадження торгівлі в ньому ОСОБА_1 отримано статус фізичної особи- підприємця з основним видом діяльності - код КВЕД 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відомостей про припинення його підприємницької діяльності станом на дату звернення з позовом немає.

Отже, судом встановлено, що станом на дату укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу, а саме на 21 березня 2011 року позивач не мав статусу фізичної особи-підприємця.

Колегія суддів вважає передчасними висновки суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні докази наміру позивача використовувати нежитлове примі щення у господарській діяльності.

Дійсно, наявність у фізичної особи статусу фізичної особи-підприємця не означає, що усі правовідносини за її участю, зокрема щодо передання нерухомого майна в оренду іншим суб`єктам господарювання, є господарськими.

Для встановлення факту користування позивачем нежитловими приміщеннями з метою здійснення господарської діяльності слід встановити, що позивач використовує приміщення з метою реалізації господарської компетенції, здійснення прав та обов`язків у сфері суспільного виробництва.

Однак, колегія суддів зауважує, що позивач отримав статус фізичної особи-підприємця з основним видом діяльності - код КВЕД 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи оренду нерухомого майна, що є одним із видів підприємницької діяльності.

При цьому, суд враховує, що сам позивач зазначає про те, що він має намір здавати нежитлове приміщення іншим господарюючим суб`єктам, однак, його охоронюваний законний інтерес у здачі майна в оренду не може бути реалізований з огляду на наявність оспорюваного договору.

Також судова колегія враховує, що згідно договору купівлі-продажу від 18.07.1995 року, Свідоцтва від 11.09.2018 року, Витягу з ЄДР речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.08.2018 року, копії рішення Київського районного суду від 19.12.2002 року, спірне приміщення є нежитловим приміщенням торгового центру «Південний», а саме комерційною нерухомістю, отже, може бути використане виключно для здійснення господарської діяльності, з відповідним оподаткуванням згідно чинного законодавства України.

Таким чином, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що не є господарськими правовідносини з приводу передачі позивачем в оренду іншим суб`єктам господарювання нежитлового приміщення, оскільки відповідна діяльність не залежить від наявності у фізичної особи статусу підприємця і метою її здійснення не є реалізація господарської компетенції, здійснення прав та обов`язків у сфері суспільного виробництва.

Так, здавати в оренду власне нерухоме майно може як фізична особа, так і фізична особа-підприємець, з відповідним оподаткуванням, проте, у даному випадку ФОП ОСОБА_1 зареєстрував відповідний код КВЕД, що свідчить про намір здійснювати підприємницьку діяльність шляхом здавання в оренду майна.

В свою чергу, до повноважень суду не належить вирішення, яким чином позивач буде у майбутньому здавати в оренду своє майно - як фізична особа або як фізична особа-підприємець.

Апеляційний суд зауважує, що обставини використання або наміру використання позивачем спірного приміщення як фізична особа або як ФОП, можуть бути предметом дослідження при розгляді справи по суті, а не на стадії підготовчого провадження.

Крім того, судова колегія вважає прийнятними доводи скаржника про те, що позивачем заявлено позовну вимогу на підставі приписів ч. 3 ст. 215 ЦК України, як заінтересованою особою, наділеною правом на звернення з вимогою про визнання правочину недійсним.

З огляду на викладене, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 21 березня 2011 року не міг порушити саме господарських прав або законних інтересів ОСОБА_1 , оскільки на дату його укладення позивач не був підприємцем. Статус ОСОБА_1 на дату укладення правочину не має значення у даному випадку.

Відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач має право як заінтересована особа на заявлення позову у даній справі, не дивлячись на те, що особисто не був його учасником та не мав станом на дату укладення спірного договору статусу фізичної особи- підприємця, а у разі, якщо судом буде встановлено відсутність його порушеного права як фізичної особи-підприємця, зазначена обставина може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог за наслідком розгляду справи по суті.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду по справі №263/2359/19 від 02.10.2019 року.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що ФОП ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області як суб`єкт підприємницької діяльності за захистом інтересів господарської діяльності, а тому спір у цій справі за суб`єктним складом учасників та характером правовідносин підлягає вирішенню в господарських судах з огляду на приписи ст. 20 ГПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За приписами ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги, викладені у апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, висновки суду першої інстанції є передчасними, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду Одеської області від 02 березня 2020 року про закриття провадження по справі №916/122/20 та направлення справи на розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 20, 175, 271, п.6 ч.1 ст.275, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 02 березня 2020 року про закриття провадження по справі №916/122/20 скасувати.

Справу №916/122/20 направити на розгляд до Господарського суду Одеської області.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст.287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30.06.2020 року.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Н.М. Принцевська