ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 916/177/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Жукова С.В., Огородніка К.М.,

за участю секретаря судового засідання Громак В.О.

за участю представників: АТ "ROMANESTI" - адвоката Дубовки С.А, Одеського управління офісу великих платників податків ДФС України - Олійник Л.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції (через Південно-західний апеляційний господарський суд) касаційну скаргу Акціонерного товариства "ROMANESTI" (Республіка Молдова)

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020

та ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.10.2019

у справі № 916/177/17

про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Аквавінтекс"

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.02.2017 порушено провадження у справі № 916/177/17 про банкрутство ТОВ "Спільне підприємство "Аквавінтекс".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.11.2018, залишеною без змін постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2019, визнано Одеське управління офісу великих платників податків ДФС України кредитором ТОВ " Спільне підприємство "Аквавінтекс" з грошовими вимогами в сумі 21 803 456, 52 грн.

Постановою Верховного суду від 20.06.2019 у справі № 916/177/17 постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2018 скасовано, а справу в частині розгляду кредиторських вимог Одеського управління офісу великих платників податків ДФС України направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області у новому складі суду.

За результатами нового розгляду, ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.10.2019 у справі № 916/177/17 (суддя Нейфлейш В.Д.) заяву Одеського управління офісу великих платників податків ДФС України від 09.03.2017 про визнання грошових вимог до боржника на суму 21 803 456,52 грн. задоволено; визнано Одеське управління офісу великих платників податків ДФС України кредитором боржника з грошовими вимогами у розмірі 21 803 456,52 грн. з віднесенням до першої черги вимог кредиторів - 3 200 грн., третьої черги вимог кредиторів - 19 719 074,62 грн., до шостої черги вимог кредиторів - 2 084 381,9 грн.

Ухвала суд першої інстанції мотивована тим, що заявником вірно здійснено розрахунок заборгованості, суми, зазначені у заяві обґрунтовані, підтверджені належними доказами та за правовою природою є конкурсними вимогами, оскільки заборгованість виникла до відкриття справи про банкрутство ТОВ "Спільне підприємство "Аквавінтекс" та підтверджується ППР від 04.10.2016, а також деклараціями за період з вересня 2016 року по січень 2017 року. При цьому місцевий суд послався на виконання вказівок постанови Верховного Суду від 20.06.2016 у даній справі.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 (колегія суддів: Богатир К.В. - головуючий, Бєляновський В.В., Мишкіна М.А.) ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.10.2019 (про визнання кредитором) у справі № 916/177/17 залишено без змін.

Не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, АТ "ROMANESTI" (Республіка Молдова) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020, ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.10.2019 (про визнання кредитором) у справі № 916/177/17; відмовити у задоволенні заяви Одеського управління офісу великих платників податків ДФС про визнання грошових вимог до боржника на суму 21 803 456,52 грн.

Підставами для скасування оскаржуваних судових рішень заявник касаційної скарги зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Так, зокрема, обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, АТ "ROMANESTI" зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції повинні були відмовити у задоволенні заяви Одеського управління офісу великих платників податків ДФС про визнання грошових вимог, оскільки, як стверджує скаржник, вона подана до суду 08.10.2019, тобто з пропуском строку встановленого ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", хоча і оформлена 09.03.20017

При цьому, скаржник вказує на те, що Одеським управлінням Офісу великих платників податків ДФС України сплату судового збору за розгляд заяви про визнання кредиторських вимог в повному обсязі було здійснено лише 21.05.2018.

Крім того, АТ "ROMANESTI" у касаційній скарзі наголошує, що при визначенні розміру кредиторських вимог Одеського управління офісу великих платників податків ДФС України судами не було взято до уваги той факт, що з рахунків боржника було погашено податковий борг згідно з рішенням Одеського управління офісу великих платників податків ДФС України від 24.09.2018 № 2/28-10-49-18 в сумі 98 964, 23 грн., при цьому таке погашення відбулось під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Разом з тим, заявник касаційної скарги зазначає, що апеляційний суд залишив поза увагою, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2019 у справі № 420/6178/18, визнано протиправним та скасовано вказане рішення Одеського управління офісу великих платників податків ДФС України від 24.09.2018 № 2/28-10-49-18.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 916/177/17 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "ROMANESTI" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.10.2019 у справі №916/177/17; розгляд справи призначено на 27.05.2020 на 10 год. 45 хв.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №916/177/17 розгляд справи № 916/177/17 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "ROMANESTI" (Республіка Молдова) на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.10.2019 відкладено на 10.06.2020 на 15:00.

Відзиви на касаційну скаргу від учасників даної справи до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не надходили.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції через Південно-західний апеляційний господарський суд 10.06.2020 представник АТ "ROMANESTI" заявив усне клопотання про об`єднання в одне касаційне провадження дане касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "ROMANESTI" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.10.2019 у справі №916/177/17, що перебуває на розгляді колегії суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючого, Жукова С.В., Огородніка К.М., та касаційне провадження за касаційною скаргою Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020, для розгляду якої автоматизованою системою визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Катеринчук Л.Й. - головуючого, Банаська О.О., Пєскова В.Г.

Перевіривши наявні матеріали справи, заслухавши думку представників сторін, в тому числі АТ "ROMANESTI" , який поклався на розсуд суду, враховуючи, що касаційні провадження за вказаними касаційними скаргами відкриті щодо різних судових рішень у даній справі, та з огляду на неможливість об`єднання в одне касаційне провадження у справі №916/177/17 касаційні провадження за касаційними скаргами, що знаходяться в провадженні різних колегій суддів Касаційного господарського суду, визначених автоматизованою системою документообігу суду, колегія суддів дійшла висновку про відхилення вказаного клопотання АТ "ROMANESTI".

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників АТ "ROMANESTI", Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справі № 916/177/17 про банкрутство ТОВ "Спільне підприємство "Аквавінтекс" здійснюється в порядку норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній з 19.01.2013 (далі - Закон про банкрутство).

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону про банкрутство, кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Крім того, у ст. 1 Закону про банкрутство визначено, що грошове зобов`язання - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України; кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Матеріалами справи підтверджується, що 08.02.2017 з метою виявлення всіх кредиторів Господарським судом Одеської області здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "СП "Аквавінтекс" на веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Як досліджено та встановлено судами попередніх інстанцій, 09.03.2017, тобто у визначений Законом про банкрутство строк, Одеське управління офісу великих платників податків ДФС України звернулось до Господарського суду Одеської області з заявою про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 21 803 456, 52 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.03.2017 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 13.03.2017) заяву Одеського управління офісу великих платників податків ДФС України повернуто без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.08.2017, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 916/177/17, ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.03.2017 скасовано, справу № 916/177/17 повернуто Господарському суду Одеської області на стадію розгляду заяви Одеського управління офісу великих платників податків ДФС України про визнання кредиторських вимог до боржника.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону про банкрутство заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Частиною 2 ст. 25 Закону про банкрутство передбачено, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

При цьому, господарський суд у справі про банкрутство не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено попередніми судовими інстанціями, доводячи наявність підстав для визнання грошових вимог, Одеське управління офісу великих платників податків ДПС України послалося на наявність заборгованості ТОВ "СП "Аквавінтекс" зі сплати податкових зобов`язань, зокрема, боргу зі сплати акцизного податку у розмірі 21 803 456, 52 грн., що складається з суми штрафних санкцій у розмірі 1 443 120,82 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 04.10.2016, винесеного на підставі акту перевірки №166/28-08-46/25040503/24 від 26.09.2016; суми пені 641 261,08 грн. у відповідності до ст. 129 Податкового кодексу України; суми самостійно визначених податкових зобов`язань по деклараціям на загальну суму 19 719 074,62 грн.

Згідно із п.п. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 54.1. ст. 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1. ст. 59 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 59.5. ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкові вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як передбачено п.п. 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 129 Податкового кодексу України визначено, що на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Врахувавши приписи наведених вище норм та надавши оцінку наявним у справі доказам, судами було встановлено, що заборгованість боржника перед фіскальною службою підтверджується наданим до заяви деклараціями з акцизного податку за січень 2016 року - січень 2017 року, актом № 166/28-08-40/25040503/24 "Про несвоєчасну сплату до бюджету акцизного податку за жовтень, листопад, грудень 2015 року, січень, лютий 2016 року", корінцями податкових повідомлень-рішень, а відтак, є конкурсною заборгованістю.

Доводи АТ "ROMANESTI" про те, що при визначенні розміру спірних кредиторських вимог судами не було взято до уваги той факт, що з рахунків боржника було погашено податковий борг згідно з рішенням Одеського ДФС від 24.09.2018 № 2/28-10-49-18 в сумі 98 964, 23 грн. і таке погашення відбулось під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій при новому розгляді спірних кредиторських вимог і обґрунтовано відхилені як безпідставні, з чим погоджується колегія суддів.

Так, як було досліджено та встановлено місцевим та апеляційним судами, Одеським управлінням офісу великих платників податків ДФС України м. Одеса 24.09.2018 за № 2/28-10-49-18 прийнято рішення про стягнення коштів з ТОВ "Спільне підприємство "Аквавінтекс" в сумі 7 249 178,86 грн. у рахунок погашення податкового боргу, що виник після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів. На підставі зазначеного рішення, Одеським управлінням офісу великих платників податків ДФС України м. Одеса направлені інкасові доручення до банків, в яких відкриті рахунки боржника.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що 11.10.2018 АТ "Банк Кредит Дніпро" частково виконано інкасове доручення від 24.09.2018 № 45 та списано з рахунку ТОВ "Спільне підприємство "Аквавінтекс" грошові кошти в сумі 98 964,23 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку боржника, в якій у графі "призначені платежу" зазначено: "погашення податкового боргу згідно рішення Одеського ДФС від 24.09.2018 № 2/28-10-49-18".

Отже, на виконання вказівок суду касаційної інстанції, викладених у постанові Верховного Суду від 20.06.2019, судами при новому розгляді спірних кредиторських вимог було досліджено та встановлено, що 11.10.2018 Одеським управлінням офісу великих платників податків ДФС України на підставі рішення від 24.09.2018 № 2/28-10-49-18 списано грошові кошти (податковий борг), які є поточними вимогами, що виникли після порушення провадження у справі банкрутство ТОВ "Спільне підприємство "Аквавінтекс" та на які не поширюється дія мораторію з урахуванням приписів ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Крім того, як вірно було зазначено судами, оскільки списання грошових коштів згідно рішення Одеського управління офісу великих платників податків ДФС України м. Одеса від 24.09.2018 № 2/28-10-49-18 здійснено за поточними вимогами до боржника, то чинність зазначеного рішення не стосується заяви від 09.03.2017 про визнання конкурсних вимог до боржника у розмірі 21 803 456,52 грн., яка є предметом даного судового розгляду.

З огляду на викладене, надавши оцінку наведеним вище обставинам, наявним у справі доказам , доводам та запереченням сторін, встановивши, що заявником вірно здійснено розрахунок заборгованості, суми, зазначені у заяві обґрунтовані, підтверджені належними доказами та за правовою природою є конкурсними вимогами, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання кредиторських вимог Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС на суму 21 803 456,52 грн. з віднесенням до першої черги вимог кредиторів - 3 200 грн. (витрати на сплату судового збору), третьої черги вимог кредиторів - 19 719 074,62 грн. (основна заборгованість), та до шостої черги вимог кредиторів - 2 084 381,90 грн. (штраф, пеня).

Господарський суд, відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

Матеріали справи свідчать про те, що дотримуючись приписів ст. 86 ГПК України, місцевий та апеляційний господарські суди всебічно, повно і об`єктивно дослідили матеріали справи в їх сукупності, дали вірну юридичну оцінку обставинам справи, наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін , відповідно до ч. 1 ст. 316 ГПК України виконали вказівки, що містилися у постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у даній справі, дослідили та встановили природу заявлених грошових вимог, їх правомірність та обґрунтованість, розмір та черговість їх задоволення, а відтак, правильно, з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права прийняли судові рішення щодо спірних кредиторських вимог.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ст. 300 ГПК України).

Таким чином, виходячи з аналізу наведених вище норм, враховуючи встановлені судами обставини, з огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення заяви Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС з кредиторськими вимогами на суму 21 803 456,52 грн.

Аргументи заявника касаційної скарги про відсутність правових підстав для визнання кредиторських вимог Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС до боржника не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду та не спростовують обґрунтованих висновків судів місцевого та апеляційного судів.

Разом з тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації"), які з огляду на положення ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Відтак, наведені АТ "ROMANESTI" у касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами та не доводять порушення або неправильного застосування місцевим та апеляційним судами норм матеріального та процесуального права, а колегія суддів не встановила фундаментальних порушень судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді спірних кредиторських вимог.

Таким чином, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 та ухвала Господарського суду Одеської області від 08.10.2019 у справі №916/177/17 прийняті судами у відповідності до фактичних обставин, вимог матеріального та процесуального права і підстав для їх зміни або скасування не вбачається.

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається, судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "ROMANESTI" (Республіка Молдова) залишити без задоволення.

Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.10.2019 у справі № 916/177/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя Ткаченко Н.Г.

Судді Жуков С.В.

Огороднік К.М.