ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2020 року м.Дніпро Справа № 904/4015/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Іванова О.Г., Антоніка С.Г.

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Вагнер Д.В. адвокат, довіреність №1-2268 від 23.01.2020 р.;

від третьої особи-1: Пясецький Д.В. (в режимі відеоконференції) адвокат, довіреність №14-416 від 27.11.2019 р.;

від третьої особи-2: Кондратенко Д.А. адвокат, довіреність №007.1 Др-2801219 від 31.12.2019 р.;

представник відповідача не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений у судовому засіданні, яке відбулось 03.06.2020 року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 року, у справі № 904/4015/19 ( суддя Назаренко Н.Г.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз», м. Дніпро

про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно та стягнення 27 812,73 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернувся до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, із позовом, в якому просив:

- зобов`язати Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради повернути Акціонерному товариству "Укртрансгаз" в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 4,162 тис. куб. метрів;

- стягнути з Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 27 812,73 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 4,162 тис.куб.метрів.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 року у справі № 904/4015/19 в задоволенні позову Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради в частині позовних вимог про стягнення 27 812,73 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 4,162 тис.куб.метрів - відмовлено.

Закрито провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради повернути Акціонерному товариству "Укртрансгаз" в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 4,162 тис. куб. метрів.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач Акціонерне товариство "Укртрансгаз", звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 року у справі № 904/4015/19 скасувати та задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи, а також таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права.

Так, апелянт зазначає, що визначальною умовою для постачання, а відтак і санкціонованого відбору природного газу з ГТС є наявність укладеного з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» договору постачання природного газу. Про наявність такого договору Відповідач не повідомив ні Позивача, ні суд першої інстанції.

Натомість, судом першої інстанції зроблено висновок, який протирічить вказаним судом першої інстанції нормам спеціального законодавства про те, що не можна вважати несанкціонованим відбором споживання відповідачем в квітні 2016 року природного газу в обсязі 4,162 тис.куб.м.

Тобто, лише наявність укладеного договору та обов`язково підписаний акт приймання-передачі природного газу може свідчити про здійснення такої поставки природного газу споживачу, оскільки єдиним доказом який може підтвердити факт поставки газу є підписаний між сторонами акт приймання-передачі природного газу, який фіксує проведення господарської операції.

Також апелянт посилається на те, що відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, якими він заперечує проти позовних вимог, зокрема доказів, які б підтверджували факт правомірного отримання природного газу від постачальника (договір на постачання природного газу, підписаних актів приймання-передачі).

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення всупереч вимогам ст. 73, 76, 77, 86 ГПК України взагалі не було досліджено доказів наданих Позивачем на підтвердження факту відбору природного газу Відповідачем у квітні 2016 року в обсязі 4,162 тис.куб.м., що призвело до неповного з`ясування обставин справи.

Також апелянт посилається на те, що ним не подавалась заява про відмову від частини позовних вимог, а тому у суду були відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019року по справі № 904/4015/19 та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 року у справі № 904/4015/19 ( суддя Назаренко Н.Г.), розгляд призначено на 11.03.2020рік.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2020 року залучено до розгляду справи № 904/4015/19 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та ПАТ "ДНІПРОГАЗ", розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 року, у справі № 904/4015/19 ( суддя Назаренко Н.Г.) відкладено на 31.03.2020 року на 10:00 годин.

Пунктом 11 Закону України №540-ІХ від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набув чинності 02.04.2020, розділ X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4 такого змісту, зокрема, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 306 Господарського процесуального кодексу України, судового розгляду справи продовжуються на строк дії такого карантину, а строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.05.2020року розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 року, у справі № 904/4015/19 ( суддя Назаренко Н.Г.) призначено на 03.06.2020 року на 09:00 годин.

В судовому засіданні 03.06.2020 року було оголошено перерву до 18.06.2020року.

Відповідачем Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м. Дніпро надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи позивача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін (відзив на апеляційну скаргу).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення скасувати повністю та задовольнити позовні вимоги.

Представник третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення скасувати повністю та задовольнити позовні вимоги.

Представник третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз», м. Дніпро в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

18.06.2020 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (змінено тип товариства на «Акціонерне товариство»; продавець) уклало 27.04.2015 з Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (змінено тип товариства на «Акціонерне товариство»; покупець) договір про закупівлю природного газу № -ВТВ, відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язався передати у власність покупця у 2015 році природний газ, а покупець прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для забезпечення виробничо-технологічних витрат та власних потреб (пункт 1.2 договору).

Продавець передає Покупцеві у квітні-грудні 2015 газ в загальному обсязі 1827749,736 тис.м3 газу, у тому числі по місяцях та кварталах (тис.м3): квітень 170000,000, травень 170000,000, червень 170000,000, липень 160000,000, серпень 170000,000, вересень 170000,000, жовтень 250000,000, листопад 260000,000, грудень 307749,736 (пункт 2.1 договору).

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання-передачі газу (пункт 3.3 договору).

Відповідно до пункту 5.1 договору ціна за 1000 м3 газу установлюється НКРЕКП на рівні граничного рівня цін на природний газ для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання і становить 7200,00 грн, без урахування податку га додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%;

- податок на додану вартість за ставкою 20%, якщо інша ставка податку не передбачена чинним законодавством.

З актів приймання-передачі природного газу вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у квітні 2016 передало позивачу природний газ об`ємом 21 154,528 тис.м3 на загальну суму 158 785 887,17 грн, для забезпечення власних виробничо-технологічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат, а також 13 810,676 тис. куб.м. на загальну суму 103 662 934, 06 грн. для балансування, що підтверджується залученими до матеріалів справи актами приймання-передачі природного газу ( а.с. 15-16).

18.12.2015 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» уклали договір № 4459/16-БО-4 постачання природного газу (далі Договір постачання газу), відповідно до умов пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах договору для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам, організаціям та іншим споживачам.

Пунктом 2.1 Договору постачання газу сторони погодили планові обсяги постачання природного газу у січні-березні 2016 року, відповідно до яких постачальник передає споживачу з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) газ об`ємом до 330,684 тис.м3.

У розділі 12 Договору постачання газу сторони визначили, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 до 31.03.2016, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

21.12.2015 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» уклали договір № 4458/16-ТЕ-4 постачання природного газу (далі Договір постачання газу), відповідно до умов пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах договору для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до звіту Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за квітень 2016 року, Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» з газотранспортної системи у квітні 2016 року відібраний природний газ об`ємом 4,162 тис.м3.

Звертаючись до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради із позовом про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно та стягнення 27 812,73 грн., позивач - АТ Укртрансгаз посилався на те, що відповідач, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем здійснив відбір природного газу в обсязі 4,162 тис. куб. метрів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції виходив із відсутності встановленого факту порушення відповідачем майнових прав позивача, оскільки за наявності існування спеціально покладеного на постачальника НАК «Нафтогаз України» обов`язку видати номінації, споживання відповідачем в квітні 2016 року природного газу в обсязі 4,162 тис.куб.м., не можна вважати несанкціонованим відбором.

Закриваючи провадження в частині позовних вимог щодо повернення безпідставно набутого майна, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача в судовому засіданні 16.12.2019, під час судових дебатів заявив лише одну вимогу - про стягнення вартості безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 4,162 тис.куб.метрів

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» визначені обов`язки споживача, зокрема, укласти договір про постачання природного газу, не допускати несанкціонованого відбору природного газу, припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Як встановлено судом першої інстанції і не заперечувалось сторонами, відповідачем не було укладено з постачальником договору постачання природного газу у квітні 2016 року, як це передбачено частиною другою статті 13 Закону України «Про ринок природного газу», в той час як наявний у матеріалах справи звіт Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за квітень 2016 року свідчить, що відповідачем з газотранспортної системи у квітні 2016 року відібраний природний газ об`ємом 4,162 тис. куб.м.

Таким чином, у квітні 2016 року відповідач - Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» здійснив відбір природного газу з газорозподільної системи без наявності укладеного на момент споживання договору поставки природного газу та підтвердженого постачальником обсягу споживання природного газу за вказаний розрахунковий період.

Згідно з частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: набуття або збереження майна, це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути з її володіння; мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 1213 Цивільного кодексу України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Надавши оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам, встановивши, що позивач довів належними та допустимими доказами набуття відповідачем належного позивачу природного газу об`ємом 4,162 тис.м3, без достатньої правової підстави, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належну оцінку зазначеним доказам, та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення вартості безпідставно набутого майна, а тому рішення суду підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на те, що відбір газу з газотранспортної системи був несанкціонованим.

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

Номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності) (пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи).

Несанкціонований відбір природного газу - відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу (пункт 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем).

З матеріалів справи вбачається, що між третьою особою на стороні позивача - ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (постачальник), та відповідачем були укладені договори на постачання природного газу з 1 січня по 31 березня 2016 року.

Пунктом 2.1.5 договорів передбачено, що розподіл природного газу за цим договором здійснює оператор ГРМ, з яким споживач укладає відповідний договір, про що повідомляє постачальника протягом 3 днів.

Оскільки між відповідачем та третьою особою був укладений договір розподілу природного газу, відсутні підстави вважати, що відповідач здійснив несанкціонований відбір.

Пунктом 7.3 договорів постачання передбачено, що постачальник має право припинити або обмежити постачання природного газу споживачу у разі несанкціонованого відбору.

Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, третя особа - ПАТ "НАК "Нафтогаз України" не здійснювало таких дій.

Відповідно до статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року" для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (далі - опалювальний сезон) видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 № 357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації (пункт 1); операторам газорозподільних систем до початку опалювального сезону забезпечити постачання природного газу на джерела теплової енергії теплогенеруючих і теплопостачальних організацій (пункт 2).

Отже, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на підставі спеціальних підзаконних нормативних актів, якими є Положення та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", було зобов`язане видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам, і це є обов`язком ПАТ "НАК "Нафтогаз України", а не правом (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.05.2018 у справі №926/680/17, від 21.03.2018 у справі №911/656/17 та від 04.08.2018 у справі №922/4187/17).

З огляду на встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу, можливість відбору підприємствами теплокомуненергетики із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з Компанією обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання Компанією своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій, тобто видача Компанією номінацій є однією з гарантій безперебійного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон. Водночас, вказівка у розпорядженні на обов`язок надати номінації до початку опалювального сезону не свідчить про обмеження його періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки полягає у забезпеченні належної підготовки до опалювального сезону та забезпечення природним газом протягом усього сезону (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №904/5621/17 та від 05.03.2019 у справі №923/351/18).

З врахуванням викладеного, відсутні підстави вважати, що відбувся несанкціонований відбір газу відповідачем з газотранспортної системи позивача.

Проте, такий відбір був здійснений за відсутності укладеного договору як між відповідачем та третьою особою1, так і між позивачем та відповідачем.

Третя особа 1 по справі- ПАТ "НАК "Нафтогаз України" пояснив, що за відсутності укладеного договору з споживачами, відібраний з газотранспортної системи природний газ належить на праві власності позивачу, а тому здійснивши відбір газу, право власності на який належить позивачу, відповідач безпідставно набув майно.

Відповідно до статей 174, 193 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань). Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку.

Оскільки між сторонами були відсутні договірні правовідносини, як не існували вони і між відповідачем та третьою особою-1 у спірний період, тому відповідач безпідставно здійснив відбір в обсязі 4,162 тис. куб.м., що відповідно до ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України породжує обов`язок останнього відшкодувати його вартість, внаслідок неможливості його повернення в натурі.

Щодо висновків суду першої інстанції в частині закриття провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Так, закриваючи провадження в частині позовних вимог про повернення безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 4,162 тис. куб. метрів, суд першої інстанції зазначив, що представник позивача під час судових дебатів зазначив, що не підтримує позов в цій частині.

Проте, такі висновки не відповідають положенням ГПК України з огляду на наступне.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

В матеріалах справи відсутня заява позивача про відмову від частини позовних вимог.

Разом з цим, відповідно до статті 218 ГПК України судові дебати- це промови ( заключне слово) учасника справи, після яких суд не може здійснювати будь-які процесуальні дії, у тому числі- приймати відмову від позову, а тому у суду не було підстав для закриття провадження у справі.

Таким чином, оскільки господарський суд Дніпропетровської області неповно дослідив всі обставини справи, дав неналежну правову оцінку доказам, не правильно застосував норми матеріального та процесуального права, то у відповідності до ст. 278 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 року у справі № 904/4015/19 скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради, м. Дніпро (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, будинок 21-А, ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м.Київ, Кловський узвіз,9/1, ) 27812,73 грн. вартості безпідставно набутого майна, судові витрати за подання позовної заяви у сумі 1921грн.та апеляційної скарги у сумі 2881,50грн..

У решті частини вимог відмовити.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, відповідно до ст.327 ГПК України доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, передбаченому ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 25.06.2020року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя С.Г.Антонік