РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/1070/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Фесюри М.В., секретар судового засідання Скороход А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське», вул. В.Ющенка, 61, м. Батурин, Бахмацький район, Чернігівська область, 16512,

До відповідача: Приватного підприємства «Фірма «Бершадь Агроплюс», вул. Академіка Ющенка, б. 10, прим. 134, м. Вінниця, Вінницька область, 21037,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанна Анатоліївна, вул. Петрозаводська, 2-А, прим.109, м. Київ, 03035

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

За участю представників:

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

третьої особи: не з`явився.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» подано позов до Приватного підприємства «Фірма «Бершадь Агроплюс», в якому позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 05.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 904, згідно з яким звернуто стягнення на користь Приватного підприємства «Фірма «Бершадь Агроплюс» (стягувач), місцезнаходження: вул. Академіка Ющенка, б. 10, прим. 134, м. Вінниця, Вінницька область, 21037, ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 13339958, р/р НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, на кукурудзу врожаю 2019 року у кількості 150,59 тон, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 41105190, місцезнаходження: 16512, Чернігівська обл., Бахмацький район, місто Батурин, вулиця імені Віктора Ющенка, буд. 61, р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ Приватбанк, МФО 380269, в рахунок погашення заборгованості.

Кукурудза, передана в заставу Приватному підприємству «Фірма «Бершадь Агроплюс» за договором застави майбутнього врожаю, посвідченим Огороднік Жанною Анатоліївною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 19.07.2019, зареєстрованого в реєстрі № 556 в якості забезпечення виконання зобов`язання за договором поставки товару № БА-01789 від 14.02.2019, укладеного між Приватним підприємством «Фірма «Бершадь Агроплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гетьманське», строк оплати за яким настав 30.11.2019.

У разі відсутності кукурудзи у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» (повністю або частково), пропонується задовольнити вимоги Приватного підприємства «Фірма «Бершадь Агроплюс», шляхом стягнення грошових коштів з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське», та перерахувати суму згідно договору поставки товару № БА-01789 від 14.02.2019 у розмірі 624 652,42 грн, з яких 590 400,28 грн - вартість товару, 34 252,14 грн - відсотки за користування товарним кредитом, за наступними реквізитами: отримувач Приватне підприємство «Фірма «Бершадь Агроплюс» ідентифікаційний код (), р/р НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805.

Додатково стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське», на користь Приватного підприємства «Фірма «Бершадь Агроплюс» витрати на вчинення виконавчого напису у сумі 6500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані: порушенням відповідачем процедури ініціації стягнення на заставне майно, що передбачена Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (зокрема частин 1 та 3 статті 24, частин 1 та 2 статті 27); порушенням нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису (зокрема частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат»), а саме вчинення напису щодо вимоги, яка є спірною і підлягає розгляду в судовому порядку та зазначення у виконавчому написі про звернення стягнення в тому числі на грошові кошти боржника, що виходить за межі предмету застави, на підставі якого вчинено оскаржувані нотаріальні дії.

Ухвалою суду від 26.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 22.01.2020. За ініціативою суду залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанну Анатоліївну. Визнано обов`язкову явку в судове засідання повноважних представників сторін.

Ухвалою суду від 26.12.2019 задоволено заяву ТОВ «Гетьманське» про забезпечення позову та вжито заходів забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 05.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною та зареєстрованого в реєстрі за № 904 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Ухвалою суду від 16.01.2020 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Сторони належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 75-81), проте відповідач та третя особа уповноважених представників в підготовче засідання не направили.

До початку судового засідання від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечив проти позовних вимог та зазначив, що в межах договору поставки № БА-01789 від 14.02.2019 у відповідності до Специфікацій №1-4 до Договору, відповідачем на умовах товарного кредиту було в повному обсязі поставлено, а позивачем отримано товар, асортимент якого погоджено в указаних Специфікаціях. Проте позивач у встановлений строк за отриманий товар не розрахувався. Станом на 02.12.2019 позивач мав борг за поставлений товар у сумі 1 367 482,33 грн, з яких 1 292 497,92 грн вартість товару та 74 984,41 грн відсотки за користування товарним кредитом. Звертав увагу, що заборгованість за поставлений товар у сумі 1 292 497,92 грн підтверджується двостороннім актом звірки взаєморозрахунків за період з січня по вересень 2019 року. Доводи позивача про необґрунтованість розрахунку суми заборгованості вважає безпідставними, оскільки останній визнав факт простроченої заборгованості за договором шляхом підписання акту звірки взаєморозрахунків. Наголосив, що до моменту вчинення виконавчого напису позивач не подав жодних заперечень щодо розрахунків заборгованості, доданих до листа-вимоги від 19.11.2019; не спростував на підставі належних та достатніх доказів того, що сума заборгованості за договором поставки перед відповідачем є іншою, ніж та, що запропонована до стягнення у виконавчому написі; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості або оспорювання її розміру в судовому порядку.

Просив суд взяти до уваги факт порушення позивачем умов договору застави майбутнього врожаю, про що останній повідомлений листом від 19.11.2019 з вимогою негайно усунути виявлені порушення за результатами перевірки наявності майна та стану його збереження, що є порушенням умов договору застави майбутнього врожаю.

Вказав, що відповідно п.2.3.5. договору застави, відповідач має право звернути стягнення на предмет застави, у разі якщо на момент настання терміну виконання зобов`язань за договором поставки, воно не буде виконано. На його думку, оскільки на час вчинення виконавчого напису (05.12.2019) строк виконання зобов`язань за договором поставки настав (30.11.2019) і мав бути виконаний боржником самостійно без будь-яких додаткових вимог зі сторони відповідача, то в силу умов цього договору він мав право розпочати процедуру звернення стягнення на предмет обтяження без додаткового повідомлення боржника.

Заперечив проти доводів позивача стосовно того, що нотаріусом у виконавчому написі невірно визначено строк, за який проводиться стягнення заборгованості. Вважає, що такий строк має визначатися виходячи саме з умов договору поставки, а не умов договору застави, що є похідним від нього; застава забезпечує вимоги за основним зобов`язанням, що виникає саме з договору поставки, що було врахованого нотаріусом у виконавчому написі.

Додатково звертав увагу на правові висновки Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2019 у справі № 910/289/18 про те, що помилка або відсутність у тексті виконавчого напису строку, за який провадиться стягнення не є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки факт наявності заборгованості та строк, за який вона виникла підтверджуються документами, які надаються нотаріусу разом із заявою про вчинення напису.

Відзив з додатками долучено судом до матеріалів справи.

Також до початку судового засідання від третьої особи надійшли письмові пояснення № 4/01-16 від 16.01.2020, в яких третя особа просить розглядати справу за її відсутності у зв`язку зі значною робочою завантаженістю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. у письмових поясненнях №4/01-16 від 16.01.2020 зазначила, що оскаржуваний виконавчий напис повністю відповідає вимогам законодавства України щодо вчинення виконавчих написів нотаріусами України оскільки положення статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» при вчиненні виконавчого напису не застосовуються.

За доводами третьої особи Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не регулює порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом, і нотаріус при вчиненні виконавчого напису, крім загальних норм, які містяться в Законі України «Про заставу» керується спеціальними нормами Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, в яких не встановлено як підставу для відмови у вчиненні виконавчого напису недотримання вимог статей 26, 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Також відзначив, що за статтею 89 Закону України «Про нотаріат» крім іншого в виконавчому написі повинні зазначатися: суми, що підлягають стягненню або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення.

Оскільки застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути в майбутньому, за умови якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог третя особа робить висновок, що застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання, оскільки саме в основному договорі визначаються сума, предмет, встановлюються строки виконання тощо.

Суд задовольнив клопотання третьої особи про розгляд справи без її участі у судовому засіданні, долучивши письмові пояснення до матеріалів справи.

До початку судового засідання від відповідача електронними листами надійшли клопотання про проведення судового засідання 21.01.2020 в режимі відеоконференції та клопотання про перенесення судового засідання та призначення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Представник позивача щодо поданих клопотань заперечував, оскільки дані клопотання не посвідчені електронним цифровим підписом.

У судовому засіданні 22.01.2020 суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, оголосив перерву в підготовчому засіданні до 12.02.2020 та встановив відповідачу строк для подачі заперечень на відповідь на відзив - протягом 5 днів з моменту отримання відповіді на відзив. 22.01.2020 судом направлено ухвалу повідомлення на адресу відповідача та третьої особи в порядку ст.120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с. 125-126) відповідач та третя особа належним чином повідомлені про місце та час проведення підготовчого засідання 12.02.2020.

31.01.2020 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, яку разом із доданими документами долучено судом до матеріалів справи.

У відповіді на відзив позивач пояснив, що п.2.3.5. договору поставки відповідач мав право звернути стягнення на предмет застави: а) у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання за договором поставки воно не буде виконано; б) при виникненні у відповідача права вимагати дострокового виконання зобов`язань за договором поставки.

Наголосив, що відповідачем не було виконано вимог статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та умов п.2.3.10. Договору застави майбутнього врожаю, що ним не заперечується.

У свою чергу нотаріус не перевірила виконання цих вимог відповідачем та в порушення положень наведених норм вчинила виконавчий напис, який оскаржується в межах даної справи.

Зазначив, що згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №320/8269/15-ц недотримання стягувачем положень частини 3 статті 24 та частини 1 статті 27 Закону №1255- ІV, і нездійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, є достатньою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Просив врахувати, що нотаріус вчинив виконавчий напис на договорі застави щодо виконання умов іншого договору, вимоги по якому є спірними та підлягали вирішенню саме в судовому порядку.

Наведені обставини, на думку позивача, є достатньою підставою для задоволення позову та визнання виконавчого напису вчиненого 05.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А., внесеного до реєстру за № 904 таким, що не підлягає виконанню.

У підготовчому засіданні 12.02.2020 позивачем подано клопотання про витребування від відповідача та третьої особи копії заяви про вчинення виконавчого напису із додатками, документів на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис.

Ухвалою суду від 12.02.2020 підготовче засідання було відкладено на 04.03.2020; Зобов`язано позивача: надати суду всі платіжні документи щодо здійснених відповідачу оплати за отриманий товар по договору поставки товару № БА-01789 від 14.02.2019, а також обґрунтований розрахунок суми боргу по вказаному договору, із зазначенням номеру, дати накладної та суми поставки, дат та сум здійснених оплат за отриманий товар. Зобов`язано відповідача: надати суду належним чином засвідчені копії документів, які надавались нотаріусу для вчинення виконавчого напису за договором застави майбутнього врожаю від 19.07.2019 зареєстрований в реєстрі за № 556; розрахунок суми боргу по договору поставки товару № БА-01789 від 14.02.2019, із зазначенням номеру, дати накладної та суми поставки, а також дат та сум здійснених оплат за отриманий товар, розрахунок відсотків за користування товарним кредитом та документи, які підтверджують вказані розрахунки. Зобов`язано третю особу надати суду належним чином засвідчені копії документів на підставі яких 05.12.2019 було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 904.

Вищевказану ухвалу суду отримано сторонами, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 143-145).

24.02.2020 від третьої особи надійшов супровідний лист № 36/01-16 від 20.02.2020, згідно з яким третьою особою, на виконання ухвали суду від 12.02.2020, надано належним чином засвідчені копії (копії із копій) документів, які зберігаються у справі нотаріуса 02-20 «Копії виконавчих написів та документи на підставі яких вони вчинені» щодо виконавчого напису від 05.12.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 904.

Подані документи долучено судом до матеріалів справи.

25.02.2020 на адресу суду від позивача, на виконання вимог ухвали суду від 12.02.2020, надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи реєстру поставок та оплат, копій видаткових накладних та платіжних доручень. Супровідний лист разом із додатковими документами долучено судом до матеріалів справи.

В підготовче засідання 04.03.2020 відповідач та третя особа не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

04.03.2020 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду справи по суті на 23.03.2020.

Ухвалою суду від 18.03.2020, з метою недопущення розповсюдження коронавірусу COVID-19, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема, представників учасників справи та працівників суду, враховуючи приписи постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 №215 ) та розпорядження Чернігівського міського голови «Про додаткові заходи спрямовані на запобігання розповсюдженню коронавірусу на території міста Чернігова» від 16.03.2020 № 32-р», відклав розгляд справи по суті, роз`яснивши сторонам, що про час та дату проведення судового засідання їх буде повідомлено додатково ухвалою суду.

У зв`язку з послабленням карантину в частині відновлення роботи адвокатів, ухвалою господарського суду від 26.05.2020 судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 25.06.2020.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи по суті (Позивач та третя особа були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання по), що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 27.05.2020 № 200 (відповідач), № 197 (позивач) та № № 189 (третя особа) (а.с.230-231).

24.06.2020 від позивача надійшов електронний лист-клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника у судовому засіданні.

Суд задовольнив клопотання оскільки відповідно до положень ст. 42 Господарського процесуального кодексу України участь у судовому засіданні є правом сторони, реалізація якого здійснюється нею на власний розсуд, а отриманий судом електронний лист із вкладеним до його вмісту клопотанням містив проставлений електронний цифровий підпис представника позивача.

Відповідач та третя особа своїм процесуальним правом участі в судовому засіданні не скористалися, повноважних представників у судове засідання 25.06.2020 не направили, про причини неявки не повідомили.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Судом також враховано, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Застосовуючи згідно зі ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Зважаючи на те, що згідно зі ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а тому неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд встановив:

14.02.2019, між Приватним підприємством «Фірма «Бершадь Агроплюс», (як Постачальником за договором, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» (як Покупцем за договором, позивач у справі) укладено договір поставки товару № БА-01789, за умовами п.1.1. якого в терміни та на умовах, що ним визначені Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а саме: засоби захисту рослин (надалі - Товар), а Покупець зобов`язався прийняти Товар належної якості та сплатити за нього грошову суму, що складає його вартість, визначену на умовах Договору. Найменування, асортимент, кількість та ціна Товару визначаються у відповідній Специфікації (Додатку), що є невід`ємною частиною цього Договору та дублюються у відповідних видаткових накладних на Товар, які оформлюються (складаються) в період дії цього Договору (п.2.1. Договору).

Загальна ціна цього Договору визначається сукупністю вартості прийнятого Покупцем Товару протягом терміну його дії. Перехід права власності здійснюється в момент передачі Товару Покупцю за видатковою накладною, датою передачі є дата фактичного приймання Покупцем Товару та оформлення сторонами відповідної видаткової накладної (п.2.4., п.6.2. Договору).

У п.3.1., п.4.1. сторони погодили, що строк/термін поставки Товару, його вартість, строк/термін оплати вартості Товару, що підлягає поставці, визначається у відповідній Специфікації (Додатку), що є невід`ємною частиною цього Договору.

За Специфікацією № 1 від 04.03.2019 до Договору Постачальник мав поставити товар (засоби захисту рослин у погодженому сторонами асортименті) загальною вартістю 2 121 045,41 грн з ПДВ. Сторони встановили, що поставка може здійснюватись частинами (паріями) на суму, яка відповідає фактично проведеним розрахункам Покупця. Вартість товару за цією Специфікацією Покупець сплачує наступним чином: 100% загальної вартості товару в строк до 02.04.2019. Після здійснення цієї оплати Постачальник гарантує листом наявність для Покупця придбаних ним об`ємів Товару (п.2 специфікації).

За Специфікацією № 2 від 04.03.2019 до Договору Постачальник мав у строк 08.04.2019 поставити товар, у погодженому сторонами асортименті, за ціною 716 401,08 грн (з ПДВ - 119 400,18 грн). Товар оплачується Покупцем у порядку встановленому Договором у такі строки: 1) авансовий платіж у сумі 143 280,22 грн перераховується Покупцем Постачальнику в строк не пізніше 02.04.2019; 2) другий платіж у сумі 573 120,86 грн перераховується Покупцем Постачальнику в строк не пізніше 30.11.2019. Суми платежів підлягають індексації. Поставка Товару здійснюється тільки після одержання Постачальником повністю авансового платежу (із урахуванням суми індексації ціни Товару).

Окремо п.4.1. Специфікації № 2 сторони передбачили, що поставлений Покупцю Товар за цією Специфікацією на умовах його оплати з відстроченням або розстроченням платежів (тобто з оплатою його після поставки) Сторони вважають Товаром, що поставлений Покупцю на умовах товарного кредиту. Розмір товарного кредиту дорівнює ціні отриманого та неоплаченого Покупцем Товару.

За Специфікацією № 3 від 09.08.2019 до Договору Постачальник мав у строк 16.08.2019 поставити Товар (засоби захисту рослин у погодженому сторонами асортименті) загальною вартістю 805 728,60 грн з ПДВ. Сторони встановили, що поставка може здійснюватись частинами (паріями) на суму, яка відповідає фактично проведеним розрахункам Покупця. Вартість Товару за цією Специфікацією Покупець сплачує наступним чином: 100% загальної вартості Товару в строк до 15.08.2019. Після здійснення цієї оплати Постачальник гарантує листом наявність для Покупця придбаних ним об`ємів Товару.

За Специфікацією № 4 від 09.08.2019 до Договору Постачальник мав у строк 19.08.2019 поставити Товар у погодженому сторонами асортименті за ціною 899 221,32 грн (з ПДВ - 149 870,22 грн). Товар оплачується Покупцем у порядку встановленому Договором в такі строки: 1) авансовий платіж у сумі 179 844,26 грн перераховується Покупцем Постачальнику в строк не пізніше 15.08.2019; 2) другий платіж у сумі 719 377,06 грн перераховується Покупцем Постачальнику в строк не пізніше 01.11.2019. Суми платежів підлягають індексації. Поставка товару здійснюється тільки після одержання Постачальником повністю авансового платежу (із урахуванням суми індексації ціни Товару).

Відповідач наполягає, що в повному обсязі виконав зобов`язання за Договором № БА-01789 та поставив позивачу Товар загальною вартістю 4 542 396,41 грн на умовах визначених Специфікаціями № 1-4 до Договору. Наведені обставини позивачем не спростовуються.

Разом з тим, позивач за отриманий Товар у повному обсязі та встановлений строк не розрахувався. Станом на 30.09.2019 в рахунок поставленого Товару позивачем було сплачено 3 249 898,49 грн, про що зокрема свідчить двосторонній акт звірки взаєморозрахунків (за 9 місяців) складений за підписом керівника позивача Яременко А.В., засвідчений печатками юридичних осіб (а.с. 95).

Товар загальною вартістю 1 292 497,92 грн за видатковими накладними № 404-026 від 04.04.2019 на суму 573 120,86 грн та № 819-006 від 19.08.2019 на суму 719 377,06 грн (а.с. 160) поставлений позивачу на умовах товарного кредиту, виходячи з умов Специфікацій №№ 2, 4.

За умовами Специфікацій № 2 від 04.03.2019 та № 4 від 09.08.2019 позивач мав оплатити Товар вартістю 573 120,86грн не пізніше 30.11.2019 та Товар вартістю 719 377,06грн - 01.11.2019.

Позивач будь-які докази на підтвердження належного виконання договірних зобов`язань перед відповідачем щодо своєчасного розрахунку за отриманий товар загальною вартістю 1 292 497,92 грн суду не надав, як і не спростував факт наявності в ТОВ «Гетьманське» станом на 05.12.2019 неоплаченої заборгованості за Товар, отриманий за видатковими накладними № 404-026 від 04.04.2019 та № 819-006 від 19.08.2019, складеними на виконання умов договору № БА-01789 та Специфікацій №2, 4.

У судових засіданнях повноважний представник позивача не спростовував наявність неоплаченої перед відповідачем заборгованості за отриманий Товар у загальному розмірі 1 292 497,92 грн.

Виходячи з правової природи укладеного сторонами правочину (договору поставки товару № БА-01789 від 14.02.2019) суд встановив, що між сторонами склались відносини з поставки товару, в тому числі і на умовах товарного кредиту, на які поширюється дія § 1 та § 3 Глави 54 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

За приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За умовами п.7.2. Договору, якщо Товар проданий Постачальником Покупцю в кредит, то в разі порушення Покупцем строку оплати Товару Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику проценти за користування грошовими коштами в розмірі 17%, нарахованих на вартість Товару в еквіваленті долара США, що зазначена в відповідній Специфікації, строк оплати якого порушено, за кожний день порушення.

Окремо у п.4.1. Специфікації №2 від 04.03.2019 сторони погодили, що строк користування товарним кредитом за цією Специфікацією становить період з дати отримання Товару Покупцем до дати його оплати згідно з цією Специфікацією. Процентна ставка за товарним кредитом становить 17% річних. Наведена умова Договору узгоджується зі змістом абзацу 2 частини 5 статті 694 ЦК України.

Керуючись наведеними положеннями Договору № БА-01789 та умовами Специфікацій № 2 та 4 до нього, відповідачем за користування позивачем товарним кредитом за Специфікацією №2 нараховано проценти у розмірі 64 597,79 грн за період з 04.04.2019 по 02.12.2019 (тобто починаючи від дня передання Товару) згідно видаткової накладної № 404-026 від 04.04.2019; та проценти у розмірі 10 386,62 грн за період з 01.11.2019 по 02.12.2019 (починаючи від граничного дня оплати поставленого Товару) згідно видаткової накладної № 819-006 від 19.08.2019. Загальна сума процентів нарахованих відповідачем становить 74 984,41 грн (а.с.162)

Суд, здійснивши перевірку проведеного відповідачем розрахунку, дійшов висновку, що ним невірно визначено період за який нараховано проценти за користування товарним кредитом згідно видаткової накладної № 819-006 від 19.08.2019, оскільки право на нарахування процентів за користування товарним кредитом виникло у відповідача з моменту прострочення позивачем оплати, тобто починаючи з 02.11.2019 (граничний строк оплати, виходячи з умов Специфікації № 4 - 01.11.2019).

За перерахунком проведеним судом, сума процентів за користування товарним кредитом станом на 02.12.2019 становить 74 649,36 грн, з яких 64 597,79 грн за Товар поставлений за видатковою накладною № 404-026 від 04.04.2019 та 10 051,57 грн за Товар поставлений за видатковою накладною № 819-006 від 19.08.2019.

Контррозрахунку відсотків за користування товарним кредитом позивачем суду не надано, відтак його заперечення відносно невірного визначення відповідачем розміру даних нарахувань, залишено судом поза увагою як необґрунтовані.

Проаналізувавши матеріали справи та дослідивши доводи та заперечення обох сторін, суд встановив наявність у позивача перед відповідачем станом на 02.12.2019 простроченої заборгованості в загальному розмірі 1 367 147,28 грн, у тому числі 1 292 497,92 грн за Товар поставлений на умовах товарного кредиту та 74 649,36 грн відсотків за користування товарним кредитом за період з 04.04.2019 по 02.12.2019.

За п.13.1. Договору № БА-01789 в разі поставки Товару з відстрочкою платежу в Додатках до цього Договору, сторони можуть передбачати умову про забезпечення зобов`язань Покупця щодо оплати загальної вартості Товару, майбутніх витрат і відшкодування збитків, а також штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання Покупцем зобов`язань за цим Договором шляхом передачі в заставу сільськогосподарської техніки, майбутнього врожаю сільськогосподарських культур та/або зерна, що зберігається на елеваторі або іншого ліквідного майна за погодження сторонами. Передача заставного майна здійснюється шляхом підписання сторонами договору застави, який в обов`язковому порядку підлягає нотаріальному посвідченню.

За статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема заставою.

За визначенням наведеним у статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Предметом застави в тому числі може бути майно, яке заставодавець набуде після виникнення застави (майбутній урожай, приплід худоби тощо) (частина 2 статті 576 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 19.07.2019 між відповідачем та позивачем укладено договір застави майбутнього врожаю (надалі - Договір застави), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. та внесений до Реєстру за № 556.

Договором застави передбачено, зокрема п.1.1., що позивач (заставодавець) з метою забезпечення в повному обсязі виконання грошових зобов`язань перед відповідачем (заставодержателем) по Договору поставки товару № БА-01789 від 14.02.2019, з усіма Додатками до нього укладеними на момент підписання Договору застави, а саме: зобов`язань щодо оплати вартості поставленого товару на умовах відстрочки платежу, майбутніх витрат і відшкодування збитків, а також штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання боржником зобов`язань за Договором поставки, - передав у заставу відповідачу, а відповідач прийняв таке майно: майбутній врожай кукурудзи, який буде вирощено та зібрано позивачем у 2019 році в кількості 150,59 тонн на земельних ділянках площею 18,5 га з врожайністю 8,14 т/га за ціною 4900,00грн/т, загальною вартістю 737 891,00 грн (надалі - предмет застави). Місцезнаходження полів: Чернігівська область, Бахмацький район, Красненська с/р; номер поля № 171-13310.

За умовами п.2.3.7. Договору застави у разі невиконання або порушення виконання зобов`язань боржника за Договором поставки та зобов`язань заставодавця за цим Договором, відповідач має право задовольнити свої вимоги за Договором поставки в повному обсязі за рахунок предмета застави, враховуючи суму заборгованості за поставлений Товар, відшкодування збитків, штрафних санкцій та витрат, які виникли у зв`язку з примусовим стягненням заборгованості.

Відповідач у відповідності до п. 2.3.5. Договору застави має право звернути стягнення на предмет застави: а) у разі якщо на момент настання терміну виконання зобов`язань за Договором поставки, воно не буде виконано; б) при виникненні у заставодержателя права вимагати дострокового виконання зобов`язань за Договором поставки.

При цьому, виходячи з умов п.2.3.10. Договору застави, відповідач має право розпочати процедуру звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо після спливу 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави, та якщо після спливу 30 днів після направлення боржнику письмової вимоги заставодержателя про усунення порушень зобов`язань за договором поставки, така вимога заставодержателя залишається не задоволеною.

Право застави виникає з моменту нотаріального посвідчення цього Договору. Договір застави діє з моменту його нотаріального посвідчення і до повного виконання боржником зобов`язань за договором поставки (п.4.1., п.4.2).

Обтяження предмета застави сторонами зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в день нотаріального посвідчення Договору застави (номер обтяження № 26814220), що підтверджується витягом з цього Реєстру (сформованим 20.12.2019 за № 63869628).

07.11.2019, відповідач за участю повноважного представника позивача здійснив перевірку фактичної наявності майна та стану збереження майна, яке перебуває в заставі, а саме врожаю кукурудзи в Чернігівській області, Бахмацького району, Красненської с/р на полях №171-13310 загальною площею 18,5га.

За результатами проведеної перевірки встановлено: станом на 07.11.2019 на вказаному вище полі проведено повне збирання кукурудзи, із розміщенням врожаю кукурудзи в ТОВ «Агротермінал Констракшн», смт. Степанівка, вул. Заводська, 1, про що сторонами в двосторонньому порядку складено акт № 1 від 07.11.2019 про проведення перевірки фактичної наявності майна та стану збереження майна, яке перебуває в заставі (а.с. 96).

19.11.2019, відповідач листами № БА-1911-3 та № БА-1911-5 звернувся до позивача з вимогами розрахуватися за Товар вартістю 719 377,06 грн, поставлений за договором поставки № БА-01789 від 14.02.2019, строк по оплаті якого настав 01.11.2019. Також звертав увагу позивача на порушення останнім умов договору застави, а саме на відсутність на полях посівів кукурудзи, переданої в заставу. Вимагав усунути допущені порушення: оформити подвійне складське свідоцтво на зібрану сільськогосподарську продукцію, що перебуває у нього в заставі, та погасити наявну заборгованість (а.с. 46-47). Направлення листів-вимог № БА-1911-3 та №БА-1911-5 від 19.11.2019 на юридичну адресу позивача підтверджується накладною №679 (а.с.164).

Позивач факт отримання зазначених листів не спростовує.

За п.3.2. Договору застави звернення стягнення на предмет застави чи на відповідну його частину здійснюється за вибором заставодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; або іншим способом не забороненим чинним законодавством України.

Враховуючи, що станом на 05.12.2019 позивач за Товар загальною вартістю 1 292 497,92 грн не розрахувався, порушив грошові зобов`язання за Договором поставки № БА-01789 від 14.02.2019, відповідач у відповідності до умов п.2.3.5. та п.3.2. Договору застави звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Огородній Ж.А. (третя особа у справі без самостійних вимог) із заявою на вчинення виконавчого напису на Договорі застави та звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості.

Разом із заявою № 2 від 05.12.2019 відповідачем подано до нотаріуса наступні документи: договір поставки №БА-01789 від 14.02.2019, з додатками (специфікаціями до нього) та видатковими накладними № 404-026 від 04.04.2019 та № 819-006 від 19.08.2019; нотаріально посвідчений договір застави майбутнього врожаю від 19.07.2019, внесений до реєстру за № 556; оборотно-сальдова відомість по рахунку 361; розрахунок суми відсотків; лист-вимога від 19.11.2019 з підтвердженням про відправлення боржнику; витяг з ЄДРПОУ щодо держаної реєстрації ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс»; статут ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс»; протокол про призначення генерального директора ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс»; витяг з ЄДРПОУ щодо держаної реєстрації ТОВ «Гетьманське».

05.12.2019, на підставі заяви відповідача та поданих ним документів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 904.

Згідно вчиненого виконавчого напису запропоновано: «Звернути стягнення на користь ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» (21037, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Академіка Ющенка, буд. 10, приміщення 134, ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 13339958, р/р НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805) на кукурудзу врожаю 2019 року у кількості 150,59 тонн, що знаходиться у власності ТОВ «Гетьманське» (ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 41105190, місцезнаходження: 16512, Чернігівська область, Бахмацький район, місто Батурин, вул. імені В. Ющенка, буд. 61, р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ Приватбанк, МФО 380269) у рахунок погашення заборгованості.

Кукурудза передана в заставу ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» за договором застави майбутнього врожаю посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною 19 липня 2019 року, зареєстрованим у реєстрі за № 556 в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором поставки товару №БА-01789 від 14.02.2019, укладеним між ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» та ТОВ «Гетьманське», строк оплати за яким настав 30 листопада 2019 року.

У разі відсутності кукурудзи у власності ТОВ «Гетьманське» (повністю або частково) запропоновано: задовольнити вимоги ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» шляхом стягнення грошових коштів з рахунків ТОВ «Гетьманське» та перерахувати суму згідно договору поставки товару № БА-01789 від 14.02.2019 у розмірі 624 652,42 грн, з яких 590 400,28 грн вартість товару та 34 252,14 грн відсотки за користування товарним кредитом, за наступними реквізитами: отримувач ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 13339958, р/р НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805.

Додатково стягнути з ТОВ «Гетьманське» на користь ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» витрати на вчинення виконавчого напису в сумі 6500,00 грн.

Строк, за який проводиться стягнення: з 14 лютого 2019 року по 02 грудня 2019 року».

За частиною 1 статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується в судовому порядку. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Предметом позову в даній справі є визнання виконавчого напису вчиненого 05.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського округу Огороднік Ж.А., внесеного до реєстру за № 904, таким що не підлягає виконанню, з підстав недотримання вимог частин 1 та 3 статті 24 та частин 1 та 2 статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; порушенням процедури вчинення виконавчого напису (зокрема частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат»), а саме вчинення напису щодо вимоги, яка є спірною і підлягає розгляду в судовому порядку.

За статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинення виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідчені права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинений виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання боржником зобов`язання.

При цьому, в основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

За статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення виконавчих написів здійснюється нотаріусами відповідно до глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого 22.02.2012 за №282/20595) (зі змінами та доповненнями до нього) (надалі - Порядок №296/5).

За підпунктом 1.1. пункту 1 глави 16 Порядку № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

У відповідності до підпунктів 3.1, 3.2., 3.5. пункту 3 глави 16 Порядку №296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи за наступних умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем (1), та що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (2). При цьому, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (надалі - Перелік №1172). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені в Переліку.

Виходячи з умов п.1 Переліку №1172 для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При цьому, відповідно до підпунктів 6.1. та 6.2. пункту 6 глави 16 Порядку № 296/5 за заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.

Таким чином, з урахуванням наведених положень, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо. Документи, які підтверджують безспірність заборгованості та на підставі яких нотаріусами вчиняються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме у такому розмірі.

Як встановлено судом, виходячи з переліку документів, що був наданий стягувачем приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Огородник Ж.А. разом із заявою на вчинення виконавчого напису вих № 2 від 05.12.2019, у останньої не було достатньо підстав вважати безспірною заборгованість у розмірі 624 652,42 грн, до складу якої в тому числі увійшло 34 252,14 грн відсотків за користування товарним кредитом.

Виходячи зі змісту вимоги ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» від 19.11.2019 № БА-1911-3, отриманої ТОВ «Гетьманське» 22.11.2019, відповідач вимагав негайно, в строк по 22.11.2019 погасити наявний борг у розмірі 719 377,06 грн за поставлений товар, граничний строк оплати якого сплинув 01.11.2019 та усунути порушення умов договору застави (шляхом оформлення подвійного складського свідоцтва на зібраний врожай). Будь-яких додаткових вимог до ТОВ «Гетьманське» відповідачем у вимозі від 19.11.2019 заявлено не було, в тому числі щодо необхідності сплати відсотків за користування товарним кредитом.

Наведене позбавило позивача можливості висловити мотивовані заперечення щодо загального розміру заборгованості (в тому числі її складових), право на стягнення якої було посвідчено нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису.

За висновком суду, факт наявності у ТОВ «Гетьманське» зобов`язань по сплаті відсотків за користування товарним кредитом, був посвідчений нотаріусом передчасно, виключно на підставі поданого кредитором розрахунку.

Акт звірки взаєморозрахунків за період з січня по вересень 2019 року складений в двосторонньому порядку станом на 30.09.2019 (про який зазначає відповідач), стосувався виключно розміру основного боргу Покупця перед Постачальником за Товар, проданий на умовах товарного кредиту. Даний документ виходячи зі змісту заяви стягувача від 05.12.2019 за вих. №2, взагалі не подався нотаріусу при вчиненні виконавчого напису.

У ході вирішення даного спору, суд, виходячи з наявних матеріалів справи, встановив факт прострочення позивачем оплати відповідачу вартості отриманого товару в сумі 1 292 497,92 грн та відсотків за користування товарним кредитом у період з 04.04.2019 по 02.12.2019, що водночас не спростовує висновку щодо передчасності нотаріальних дій, оскаржуваних у межах даної справи, враховуючи що нотаріус при вчиненні нотаріальних дій не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не породжує права стягувача на стягнення грошових сум, а лише підтверджує наявне у нього право.

Твердження відповідача та третьої особи про безспірність заборгованості ТОВ «Гетьманське» перед ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс» в загальній сумі 624 652,42 грн (у тому числі 34 252,14 грн відсотків за користування товарним кредитом) на момент вчинення виконавчого напису (05.12.2019), спростоване наведеними висновками суду.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, що встановлений з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна, визначено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 №1255-IV.

За п.1 частини 1 статті 21 даного Закону до забезпечувальних обтяжень зокрема належить застава рухомого майна згідно §6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору.

За частиною 2 статті 22 вказаного Закону, за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження (1); сплату процентів і неустойки (2); сплату основної суми боргу (3); відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження (4); відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження (5).

Частиною 1 статті 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За частиною 1 статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 7 статті 20 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 № 2654-ХІІ звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

За частиною 1 статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Статтею 26 цього Закону визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких і реалізація заставного майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Частинами 1 та 3 статті 24 вказаного Закону встановлений наступний порядок звернення стягнення на предмет застави: звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом; обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Така вимога узгоджується зі змістом частини 1 статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» за якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Таким чином законодавець визначив, що для звернення стягнення в позасудовому порядку на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечуваного обтяження.

Наведені у частинах 1 та 3 статті 24 та у статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» вимоги є імперативними, тобто є обов`язковими для виконання стягувачем, який ініціює в позасудовому порядку звернення стягнення на заставне майно.

Частиною 2 статті 27 вказаного Закону встановлені вимоги до повідомлення, що надсилається боржнику. Так повідомлення повинно містити таку інформацію: зміст порушення, вчиненого боржником (1); загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги (2); опис предмета забезпечувального обтяження (3); посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу (4); визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач (5); вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (6).

За частиною 2 статті 28 цього Закону, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Тобто, положення Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пов`язують подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, а й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок перебігу даного строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечуваного обтяження.

Наведене відноситься і до подальших дій стягувача щодо звернення стягнення на предмет застави.

Порядок ведення Реєстру та внесення відомостей до нього врегульовано статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» за якою держателем Реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. До Реєстру зокрема вносяться відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Порядок ведення Реєстру затверджений постановою Кабінету Міністрів України від № 830 від 05.07.2004 (надалі - Порядок № 830).

За п.4-6 Порядку № 830 державна реєстрація приватних обтяжень рухомого майна проводиться будь-яким нотаріусом або його помічником, які відповідно до законодавства отримали ідентифікатор доступу до Реєстру, а також адміністратором Реєстру та його філіями на підставі відповідного договору. Державна реєстрація відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису.

Заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження (далі - заява) у паперовій формі підписує обтяжувач, справжність підпису якого нотаріально засвідчується (крім випадків подання заяви щодо публічних обтяжень та випадків подання заяви нотаріусу, яким безпосередньо вчинено дію, спрямовану на виникнення, зміну, припинення обтяження, а також на звернення стягнення на предмет обтяження).

Процедура вчинення виконавчого напису врегульована главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (Порядок № 296/5). Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, при цьому, нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем (згідно Переліку № 1172) та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 2.1. пункту 2 та підпункти 3.1., 3.2. пункту 3 глави 16 Порядку № 296/5).

Підпунктом 3.5. пункту 3 глави 16 Порядку №296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, при цьому за умовами підпункту 2.2. пункту 2 глави 16 Порядку № 296/5 якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

За висновком суду відсутність у Законі України «Про нотаріат» та у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм спеціального Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (положення статей 24, 27 цього Закону) щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу тридцятиденного строку з моменту реєстрації та направлення боржнику письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет застави, не свідчить про те, що імперативні приписи спеціального нормативно-правового акту не є обов`язковими до виконання.

За загальним правилом, у разі розбіжностей положень загального та спеціального нормативно-правових актів, до застосування підлягає саме спеціальний нормативно-правовий акт, яким у даних правовідносинах є Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», норми якого визначають правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна.

Заперечення відповідача та третьої особи щодо відсутності правових підстав для застосування положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень рухомого майна» до спірних правовідносин, спростовуються наведеними висновками та судом до уваги не приймаються.

Згідно витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (за № 63869628 а.с.36-44 та № 63535724 а.с.185-193) вбачається, що до Реєстру запис про звернення стягнення на предмет застави за договором застави майбутнього врожаю від 19.07.2019 (обтяжувач: ПП «Фірма «Бершадь Агроплюс»), стягувачем (відповідачем у справі) внесено не було; дії щодо перевірки дотримання ним вимог щодо реєстрації звернення стягнення на предмет застави та щодо направлення на адресу боржника письмового повідомлення про звернення стягнення на заставне майно в порядку статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» нотаріусом при вчинені виконавчого напису не вчинялись, що ні відповідачем, ні третьою особою не спростовується, та підтверджено ними у письмових заявах по суті спору.

Встановлення нотаріусом на стадії відкриття нотаріального провадження, що заява стягувача про звернення стягнення на предмет застави шляхом вчинення виконавчого напису не містить інформації щодо реєстрації звернення стягнення на предмет застави або відсутність у доданих до заяви необхідних документів на підтвердження вчинення таких дії, є перешкодою для вчинення ним виконавчого напису.

Не подання стягувачем на вимогу нотаріуса на стадії підготовки до вчинення виконавчого напису доказів внесення до Реєстру відомостей про звернення стягнення на предмет застави є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат». Невчинення нотаріусом дій по витребуванню в обтяжувача вказаної інформації та необхідних документів на її підтвердження і, як наслідок, вчинення виконавчого напису без таких документів свідчить про незаконність нотаріальної дії, виконаної за відсутності всіх необхідних даних.

За частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 у справі № 320/8269/15-ц, ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Відсутність у Законі України «Про нотаріат» та в Порядку № 296/5 вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм спеціального Закону №1255-ІV щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу 30-денного строку з моменту такої реєстрації не свідчить про можливість невиконання нотаріусом цих вимог, оскільки при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевагу надається спеціальному, якщо його не скасовано виданим пізніше загальним актом.

Таким чином, факт недотримання стягувачем положень частини третьої статті 24 та частини першої статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» і не здійснення до вчинення виконавчого напису реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, не проведення нотаріусом дій по перевірці наведених обставин, є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 ГПК України).

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем на підставі належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ГПК України не спростовано порушення вимог частини 3 статті 24 та частини 1 статті 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження" при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису.

Ненаправлення стягувачем боржнику в порядку статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» письмового повідомлення про порушення зобов`язання, забезпеченого заставою, невнесення ним до Реєстру запису про звернення стягнення на предмет застави, недотримання 30-денного строку з моменту вчинення вказаних реєстраційних дій, що має передувати посвідченню нотаріусом прав стягувача на стягнення грошових сум за рахунок предмету застави, а також передчасність висновків про безспірність заявленої до стягнення заборгованості (з урахуванням усіх її складових), є підставою для задоволення позову.

З урахуванням наведеного, суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши повноважного представника позивача, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі та визнання виконавчого напису, вчиненого 05.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огородник Ж.А., внесеного до реєстру за № 904 таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя в рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

При ухвалені рішення в даній справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

При зверненні до суду з даним позовом, позивачем 21.12.2019 було сплачено згідно платіжного доручення № 467 від 21.12.2019 судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Крім того, за подання заяви про забезпечення позову, яка була задоволена ухвалою суду від 26.12.2019, позивачем сплачено згідно платіжного доручення № 464 від 21.12.2019 судовий збір в сумі 960,50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, спір виник у зв`язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 2881,50 грн (1921,00+960,50).

Керуючись ст. 42, 46, 50, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» (вул. В.Ющенка, 61, м. Батурин, Бахмацький район, Чернігівська область, 16512, ) до Приватного підприємства «Фірма «Бершадь Агроплюс» (вул. Академіка Ющенка, б. 10, прим. 134, м. Вінниця, Вінницька область, 21037, ) про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 05.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною, зареєстрованого в реєстрі за № 904, задовольнити повністю.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 904, згідно з яким пропонується звернути стягнення на користь Приватного підприємства «Фірма «Бершадь Агроплюс» (стягувач) місцезнаходження: вул. Академіка Ющенка, будинок 10, приміщення 134, м. Вінниця, Вінницька область, 21037, ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 13339958, р/р НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, на кукурудзу врожаю 2019 року у кількості 150,59 тон, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 41105190, місцезнаходження: 16512, Чернігівська обл., Бахмацький район, місто Батурин, вул. В.Ющенка, буд. 61, р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ ПриватБанк, МФО 380269.

Кукурудза, передана в заставу Приватному підприємству «Фірма «Бершадь Агроплюс» за договором застави майбутнього врожаю, посвідченим Огороднік Жанною Анатоліївною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 19.07.2019, зареєстрованого в реєстрі № 556 в якості забезпечення виконання зобов`язання за договором поставки товару № БА-01789 від 14.02.2019, укладеного між Приватним підприємством «Фірма «Бершадь Агроплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гетьманське», строк оплати за яким настав 30.11.2019.

У разі відсутності кукурудзи у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» (повністю або частково), пропонується задовольнити вимоги Приватного підприємства «Фірма «Бершадь Агроплюс», шляхом стягнення грошових коштів з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське», та перерахувати суму згідно договору поставки товару № БА-01789 від 14.02.2019, у розмірі 624 652,42 грн, з яких 590 400,28 грн - вартість товару, 34 252,14 грн - відсотки за користування товарним кредитом, за наступними реквізитами: отримувач Приватне підприємство «Фірма «Бершадь Агроплюс» ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 13339958, р/р НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805.

Додатково стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське», на користь Приватного підприємства «Фірма «Бершадь Агроплюс» витрати на вчинення виконавчого напису у сумі 6500,00 грн.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Фірма «Бершадь Агроплюс» (вул. Академіка Ющенка, б. 10, прим. 134, м. Вінниця, Вінницька область, 21037, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» (вул. В.Ющенка, 61, м. Батурин, Бахмацький район, Чернігівська область, 16512, ) 2881,50 грн судового збору.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 26 червня 2020 року.

Суддя М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/