ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2020 р. Справа№ 910/13208/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

представників:

від ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" - адвоката Панченко О.О.,

від ТОВ "Аррата інвест компанія" - адвоката Лясковського В.В.,

від ОСОБА_1 - адвоката Кучеренко О.В.,

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аррата інвест компанія", ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 13.04.2020 (суддя Івченко А.М.)

про забезпечення позову

у справі №910/13208/19

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес капітал",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Сапієнс"

про визнання договору недійсним та визнання права застави

в межах справи № 910/12935/18

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укройлпродукт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес капітал" (код 37175309)

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/12935/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес капітал", провадження у якій порушено ухвалою від 16.10.2018 та введено процедуру розпорядження майном боржника з 16.10.2018.

Ухвалою попереднього засідання від 17.01.2019 визнано кредиторами боржника:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Укройлпродукт" на суму 1.154.420,00 грн, з яких: 17.620,00 грн - вимоги першої черги, 1.136.800,00 грн - вимоги четвертої черги;

- Головне управління ДФС у м. Києві на суму 47.135,06 грн, з яких: 3.524, 00 грн - вимоги першої черги, а 43.611,06 грн - вимоги другої черги;

- Публічне акціонерне товариство "Фортуна-банк" на суму 118.313.710,11 грн, з яких: 3.524, 00 грн - вимоги першої черги, 106.310.136,02 грн - вимоги четвертої черги, а 12.000.050,09 грн - вимоги шостої черги;

затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 119.515.265,17 грн.

Публічне акціонерне товариство "Фортуна-Банк" звернулося в Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес капітал" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Сапієнс" про:

- визнання недійсним Договору поруки від 25.11.2016, укладений між АТ "Фортуна-Банк" та ТОВ "Бізнес капітал", до договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії від 31.10.2012 №04КЛ/143/1679/ЮР, укладений між АТ "Фортуна-Банк" та ТОВ "Медіа Сапієнс";

- визнання за АТ "Фортуна-Банк" права застави за Договором іпотеки (із змінами до нього) від 17.07.2013, укладений Публічним акціонерним товариством "Фортуна-Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіа Сапієнс", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., зареєстровано в реєстрі за №2812.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 прийнято позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Фортуна-банк" про визнання недійсними договору та визнання права застави в межах справи № 910/12935/18; позовну заяву вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2020 замінено позивача у справі № 910/13208/19 з Публічного акціонерного товариства "Фортуна-банк" на Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, буд. 8 А, офіс 111, код 41264766).

10.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (позивач) подало до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2020 вжито заходи забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" шляхом:

а) накладення арешту на:

- нежилу будівлю (літ. В) за адресою: АДРЕСА_1, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Аррата інвест компанія";

- багатоквартирний житловий будинок (літ. Е) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ;

б) заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно реєстрації будь-яких змін в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, а саме :

- нежилої будівлі (літ. В) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Аррата інвест компанія";

- багатоквартирного житлового будинку (літ. Е) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аррата інвест компанія" 24.04.2020 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.04.2020 в частині накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майна, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Аррата інвест компанія", прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині, в решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована доводами про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права.

Так, ТОВ "Аррата інвест компанія" зазначає, що єдиною підставою для постановлення оскаржуваної ухвали стали доводи позивача про виставлення нерухомого майна на продаж, про що розміщено оголошення в мережі Інтернет, а такі дії з пропонування до продажу майна спрямовані на уникнення звернення стягнення на нерухоме майно, яке нібито є предметом іпотеки. Втім, скаржник зазначив, що він не розміщав оголошення про продаж майна, про його існування довідався з тексту оскаржуваної ухвали та не має наміру відчужувати нерухоме майно, на яке судом накладено арешт. Одночасно, при вирішенні питання про накладення арешту суд не залучив скаржника до участі у справі та не пересвідчився в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Таким чином, заява про забезпечення позову та оскаржувана ухвала засновані лише на потенційній можливості ухилення скаржника від виконання судового рішення та на хибному припущенні позивача та суду щодо можливої достовірності оголошення про продаж нерухомого майна. Окрім того, вжиття заходів забезпечення позову без залучення до участі у справі і повідомлення скаржника суперечить загальним засадам господарського судочинства та положенням ч. 2 ст. 50 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 відкрито апеляційне провадження у справі, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 09.06.2020.

Також, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.04.2020 в частині задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Скаржниця вважає ухвалу суду про забезпечення позову такою, що підлягає скасуванню з мотивів порушення норм процесуального права, а також неповного з`ясування обставин, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали. Так, ОСОБА_1 у скарзі зазначила, що накладення арешту на його майно порушує права та охоронювані законом інтереси, оскільки вона не є ані учасником справи, ані стороною договірних відносин позивача та відповідачів, що стали предметом позову. Скаржниця є законним власником спірного майна та не може бути обмежена у праві вільно розпоряджатись своєю власністю. Окрім того, відсутні допустимі докази на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування забезпечення позову шляхом накладення арешту, оскільки оголошення про продаж скаржниця не розміщувала, про його існування дізналась з тексту оскаржуваної ухвали. На переконання скаржниці, створено штучно умови (розміщення оголошення) для доведення перед судом нібито наявність намірів з боку скаржниці щодо фактичної передачі майна іншим особам.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.04.2020, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 09.06.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 відкладено розгляд справи на 16.06.2020.

В судовому засіданні 16.06.2020 було оголошено перерву до 18.06.2020 відповідно до ст. 216 ГПК України.

Позивач подав заперечення, в яких зазначив про непереконливість аргументів скаржників щодо факту розміщення оголошення про продаж майна з метою створення штучних підстав для забезпечення позову, а докази розміщення оголошення пов`язаними з позивачем особами апелянтами не наведено. Також позивач зазначив, що питання залучення третьої особи до розгляду справи вирішується судом до закінчення підготовчого провадження, а норми ГПК України не передбачають обов`язкове залучення до участі у справі особи щодо майна якої вживаються заходи забезпечення позову до винесення ухвали про забезпечення позову.

В судовому засіданні 09.06.2020 колегія суддів ухвалила задовольнити клопотання представника ОСОБА_1 за долучити до матеріалів справи оголошення про продаж будинку, що розміщене на веб-сайті https://dom.ria.com у мережі Інтернет та лист-відповідь ПрАТ "ВФ Україна" на запит адвоката Кечеренко О.В. про приналежність мобільного номера НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційних скарг, заперечення на них, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Як було встановлено вище, в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/12935/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес капітал".

За нормами статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

В межах справи про банкрутство № 910/12935/18 подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа Сапієнс" та боржника про визнання недійсним Договору поруки від 25.11.2016, укладений між АТ "Фортуна-банк" та ТОВ "Бізнес капітал", до договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії від 31.10.2012 №04КЛ/143/1679/ЮР, укладений між АТ "Фортуна-банк" та ТОВ "Медіа Сапієнс"; про визнання за АТ "Фортуна-банк" права застави за Договором іпотеки (із змінами до нього) від 17.07.2013, укладений Публічним акціонерним товариством "Фортуна-банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медіа Сапієнс".

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31.10.2012 між ПАТ "Фортуна-банк" та ТОВ "Медіа Сапієнс" було укладено Договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 04КЛ/143/1679/ЮР.

В забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором було укладено договір іпотеки від 17.07.2013, за яким ТОВ "Медіа Сапієнс" передало в іпотеку Банку наступне майно:

1. нежила будівля (літ. В), 1016,80 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер в Реєстрі речових прав на нерухоме майно 85 (Далі - Об`єкт 1);

2. нежилий будинок - офісний центр (літ. Е), 303,10 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер в Реєстрі речових прав на нерухоме майно: 85 (Далі - Об`єкт 2).

25.11.2016 між ПАТ "Фортуна-банк" та ТОВ "Бізнес Капітал" було укладено Договір поруки в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором.

29.11.2016 на виконання умов Договору поруки ТОВ "Бізнес Капітал" повністю погасило заборгованість за Кредитним договором.

19.06.2019 наказом № 16-3 уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фортуна-банк" Кухаревим В.В. в порядку ч. 2 с. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визнано нікчемним Договір поруки від 25.11.2016 укладений між ПАТ "Фортуна-банк" та ТОВ "Бізнес Капітал".

Таким чином, за доводами позивача, у ТОВ "Бізнес Капітал" не було правових підстав сплачувати кошти по Кредитному договору, а тому заборгованість за Кредитним договором не є погашеною, а зобов`язання за Договором іпотеки не є припиненими.

Разом з тим, у зв`язку з погашенням заборгованості по Кредитному договору за заявою АТ "Фортуна-банк" 01.12.2016 було припинено запис про іпотеку щодо Об`єкта 1 та Об`єкта 2.

01.12.2016 між ТОВ "Медіа Сапієнс" та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нежитлового будинку № 1, за яким право власності на 1/2 частину Об`єкта 1 перейшло до ОСОБА_1

Також, 01.12.2016 між ТОВ "Медіа Сапієнс" та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нежитлового будинку № 2, за яким право власності на 1/2 частину Об`єкта 1 перейшло до ОСОБА_1

14.06.2019 між ОСОБА_1 . та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аррата інвест компанія" було укладено договір купівлі-продажу нежитлового будинку, за яким право власності на Об`єкт 1 перейшло до ТОВ "Аррата інвест компанія".

Відповідно до даних інформаційної довідки з Реєстру речових прав на нерухоме майно № 205711223 станом на 31.03.2020 власником Об`єкта 1: нежила будівля (літ. В), 1016,80 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , значиться ТОВ "Аррата інвест компанія".

11.11.2016 між ТОВ "Медіа Сапієнс" та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нежитлового будинку № 1, за яким право власності на 1/2 частину Об`єкта 2, а саме: нежилий будинок - офісний центр (літ. Е), 303,10 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , перейшло до ОСОБА_1 .

Також, 11.11.2016 між ТОВ "Медіа Сапієнс" та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нежитлового будинку № 2, за яким право власності на 1/2 частину Об`єкта 2, а саме: нежилий будинок - офісний центр (літ. Е), 303,10 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , перейшло до ОСОБА_1 .

Відповідно до даних інформаційної довідки з Реєстру речових прав на нерухоме майно № 205711402 станом на 31.03.2020 власником Об`єкта 2 значиться ОСОБА_1 .

Бондаренко О.М. здійснила переведення нежилого будинку - офісного центру (літ. Е) (адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер в Реєстрі речових прав на нерухоме майно: 85) в об`єкт житлової нерухомості, а саме: багатоквартирний житловий будинок.

Відповідно до Довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Проекттехсервісгруп" про показники об`єкта нерухомого майна від 07.12.2018 № 0176/18 та Технічного паспорту від 26.11.2018, було проведено інвентаризацію 27.11.2018 та виявлено зміни функціонального призначення будівлі з нежитлових приміщень на багатоквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , літ. "Е". Загальна площа - 465 кв. м, житлова площа 273,8 кв. м. Загальна площа збільшилася на 161,9 кв. м за рахунок переобміру, уточнення лінійних розмірів та виправлення арифметичних помилок. При первинній інвентаризації було проінвентаризовано та виготовлено технічну документацію в неповному обсязі. Існуючі приміщення 3-го поверху не інвентаризувалась та технічна документація не виготовлялась, що не відносить їх до самовільного будівництва і не вимагає введення в експлуатацію згідно з п.3.2 Інструкції для квартир багатоквартирних житлових будинків.

За доводами заяви про забезпечення позову у випадку задоволення позову по справі № 910/13208/19 та з урахуванням того, що при зміні власника майна іпотека залишається дійсною, ТОВ "Аррата інвест компанія" та ОСОБА_1 , як нові власники Об`єкта 1 та Об`єкта 2, набудуть статусу іпотекодавців і отримають права та обов`язки за Договором іпотеки.

Позивач зазначив, що Об`єкт 1 та Об`єкт 2 виставлено на продаж, про що розміщено оголошення на сайтах в мережі Інтернет за адресами:

https://dom.ria.com/ru/realty-prodaia-dom-kiev-podolskiy-16960998.html;

https://dom.ria.com/ru/realty-prodaja-pomescheniya-svobodnogo-naznacheniya-kiev-podolskiy-sagaydachnogo-petra-16960522.html.

За твердженням позивача дії власників з продажу Об`єктів 1 та 2 спрямовані на уникнення звернення стягнення на них іпотекодержателем.

В даному випадку, у разі, якщо до закінчення розгляду справи нерухоме майно (Об`єкта 1 та Об`єкта 2) буде відчужено або передано у володіння чи користування третім особам, або внесено до статутних капіталів юридичних осіб, або передано в іпотеку, чи буде здійснено будь-яке інше обтяження, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Місцевий господарський суд, погодившись із доводами позивача, вжив заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на Об`єкт 1 та 2 та заборону органам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (частина 3 статті 137 ГПК України).

При цьому, частиною 11 статті 137 ГПК України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

В даному випадку позивач звернувся з позовом про визнання недійсним договору поруки, укладеного в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, внаслідок виконання якого припинились кредитні правовідносини та передана в їх забезпечення іпотека нерухомого майна, яке, в свою чергу, було відчужено на користь третіх осіб ( ОСОБА_1 та ТОВ "Аррата інвест компанія"). Тобто позовна заява містить немайнові вимоги, рішення про задоволення яких не вимагатиме примусового виконання.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивач обґрунтовував її можливістю до закінчення розгляду зазначеного позову відчуження теперішніми власниками нерухомого майна (Об`єкта 1 та Об`єкта 2), що перебувало в іпотеці, шляхом його продажу, передачею у володіння та користування третім особам, внесенням до статутного капіталу юридичної особи, або передано в іпотеку, чи буде здійснено будь-яке інше обтяження, у зв`язку з чим позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Оскільки позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не підлягає з`ясуванню та дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а вимагається досліджуватися та встановлюватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для позову стали наступні обставини.

Між ПАТ "Фортуна-банк" (Банк, правонаступником якого є позивач) та ТОВ "Медіа Сапієнс" (відповідач в межах даного позову) як позичальником було укладено кредитний договір.

В забезпечення виконання кредитного договору позичальник передав в іпотеку два об`єкти нерухомості (Об`єкт 1 та Об`єкт 2).

Між Банком та ТОВ "Бізнес капітал" (боржник у справі про банкрутство та відповідач в межах даного позову) як поручитель позичальника було укладено договір поруки.

На підставі договору поруки ТОВ "Бізнес капітал" як поручитель за кредитним договором виконав кредитні зобов`язання перед Банком.

У зв`язку з припиненням зобов`язань за кредитним договором шляхом виконання, припинилась і передана в його забезпечення іпотека Об`єкта 1 та Об`єкта 2.

Після припинення іпотеки, ТОВ "Медіа Сапієнс" відчужив два об`єкти нерухомості на користь ОСОБА_1 , яка в подальшому відчужила Обєкт 2 на користь ТОВ "Аррата інвест компанія".

В подальшому ПАТ "Фортуна-банк" був визнаний неплатоспроможним та прийнято рішення про його ліквідацію.

В процедурі ліквідації Банку Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в порядку ч. 2 с. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визнав нікчемним Договір поруки від 25.11.2016, укладений між ПАТ "Фортуна-Банк" та ТОВ "Бізнес Капітал".

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи, що: Договір поруки від 25.11.2016 визнано нікчемним в процедурі ліквідації неплатоспроможного банку, позивач звернувся із позовом про визнання такого договору недійсним та визнання права застави (іпотеки) за собою на нерухоме майно, яке вже відчужено на користь третіх осіб, - існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову (шляхом накладення арешту на майно, передане в іпотеку, та заборону вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо такого майна) може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом.

Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи теперішніми власниками (апелянтами) буде відчужено в будь-який спосіб нерухоме майно, право застави на яке заявлено до визнання, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного даного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста".

Тому, в даному випадку, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що застосування вжитих заходів забезпечення позову є адекватним та ефективним способом забезпечення позову та забезпечить в майбутньому ефективний захист прав позивача.

Доводи апеляційних скарг про недоведеність наявності наміру відчужувати нерухоме майно, щодо якого вжито заходи забезпечення позову відхиляються колегією суддів з огляду на наведене вище, поза як сама лише можливість відчуження майна їх власниками свідчить про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даному конкретному випадку.

Також, колегія суддів відхиляє доводи апеляційних скарг про порушення норм процесуального права, що виявилось у незалученні скаржників до участі у даній справі, оскільки питання про залучення третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору має бути вирішено протягом підготовчого засідання, яке ще не було закінчено станом на час прийняття судом першої інстанції рішення про вжиття оскаржуваних заходів забезпечення позову.

Одночасно колегія суддів встановила, що відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 29.04.2020 залучено ОСОБА_1 та ТОВ "Аррата інвест компанія" до участі у справі № 910/13208/19 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, тобто до відкриття апеляційного провадження у даній справі, що нівелює доводи апеляційних скарг в цій частині.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів доходить висновку, що господарський суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Судові витрати за розгляд справи апеляційним судом належить покласти на скаржників в межах сплаченого ними судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аррата інвест компанія" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

3. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.04.2020 про забезпечення позову у справі № 910/13208/19 залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписаний 22.06.2020.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

Б.В. Отрюх