ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м.Херсон Справа № 923/1804/14 (923/126/20)

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г.,за участю секретаря судового засідання Кудак М.І., розглянувши справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1

до: Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія", 73003, м. Херсон, вул. А. Макарова, буд. 203 Код за

про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати

в межах справи про банкрутство

за заявою Кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю "Метизний завод "Шплінт.УА"(місцезнаходження- м.Кам`янське (раніше Дніпродзержинськ), 3-й Баглійський провулок, буд. 1-Ж, )

до Боржника: Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» (місцезнаходження - м.Херсон, вул. Адмірала Макарова, 203, )

за участю представників:

від позивача - адвокат Плахотнюк М.О., договір про надання правничої допомоги б/н від 22.05.2020, діє до 22.05.2021, ордер серії ХС № 82607 від 22.05.2020

позивач - ОСОБА_1

від відповідача - адвокат Сапіга Д.П., ордер ХС № 105522 від 26.05.2020

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів,

а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер Д8213766

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Херсонської області перебуває справа № 923/1804/14 про банкрутство за заявою Кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю "Метизний завод "Шплінт.УА" (місцезнаходження - м. Кам`янське (раніше Дніпродзержинськ), 3-й Баглійський провулок, буд. 1-Ж, ) до Боржника: Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (місцезнаходження - м. Херсон, вул. Адмірала Макарова, 203, ).

05.02.2020р. до суду надійшла позовна заява працівника боржника ОСОБА_1 про стягнення боргу 42266,45грн. (нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з квітня 2019 року по липень 2019 року в загальному розмірі 42085,98грн., компенсації втрати частини заробітної плати за березень 2019 року в сумі 180,47 грн.). До позовної заяви позивачем надані докази на обґрунтування позовних вимог, від сплати судового збору позивач звільнений відповідно до Закону України "Про судовий збір". З відомості, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Херсонській області, вбачається, що позивачеві за квітень 2019 року нараховано, але не виплачено 9811,54 грн., за травень 2019р. - 11834,80 грн., за червень 2019р. - 20439,64 грн., а всього за зазначений період утворилася сума заборгованості в розмірі 42085,98 грн. Позов обґрунтовано тим, що відповідачем порушено трудове законодавство щодо оплати праці позивачеві ОСОБА_1 , заробітна плата нараховується, проте вчасно не виплачується, у зв`язку із чим утворилася заборгованість по виплаті заробітної плати та компенсації за затримку у її виплаті, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права, яке іншим чином відновити неможливо.

Щодо подання доказів, позивач повідомив суд, що оригінали документів, які подані в копіях, в оригіналі знаходяться у позивача та будуть надані у судове засідання. Інші докази подати до суду позивач не має змоги у зв`язку із відмовою відповідача у їх наданні та у зв`язку із чим було направлено адвокатський запит про їх витребування (копія запиту додається).

Ухвалою від 06.02.2020р. суд прийняв позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрив провадження у справі, ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

25.02.2020 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Херсонської області надійшов відзив на позовну заяву вих. № 71/07 від 25.02.2020 року, за яким відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами та зазначає, що за квітень 2019 позивачу нараховані 9811,54 (з них утримано прибутковий податок 18% в розмірі 1766,08 грн., військовий збір 1,5% в розмірі 147,17 грн.), тому до сплати підлягає 7898,29 грн., що виплачено позивачу відповідно до платіжного доручення №13925 та відомості розподілу витрат від 26.07.2019. За травень 2019 нараховано 11834,80 грн. (з них утримано прибуткового податку в розмірі 2130,26 грн., військовий збір 177,52 грн.), тому до сплати 9527,02 грн. Про фактичну виплату нарахованої суми у відзиві відповідачем не зазначено. За червень 2019 - 20439,64 грн. (утримано прибуткового податку в розмірі 3679,13, військовий збір 306,59 грн.), тому до сплати 16453,92 грн. В зв`язку з цим, відповідач не погоджується з наведеним розрахунком позивача щодо компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки вказаний розрахунок було проведено виходячи з сум заробітної плати без утримання з цієї суми передбачених законом податків та зборів.

18.03.2020 року від позивача до канцелярії Господарського суду Херсонської області надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що починаючи з квітня 2019 по теперішній час заробітна плата йому взагалі не виплачувалась, тому просить залишити відзив відповідача без уваги.

Ухвалою від 27.03.2020р. суд задовольнив клопотання представника позивача Тільненко В.В. від 12.03.2020, ухвалив розгляд справи № 923/1804/14 (923/126/20) здійснювати в порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, призначив підготовче засідання у справі на 22.04.2020р. При цьому, суд зобов`язав позивача підтвердити чи спростувати виплату (отримання) 7898,29 грн., що виплачено позивачу відповідно до платіжного доручення № 13925 та відомості розподілу витрат від 26.07.2019., надати розрахунок суми компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, виходячи з сум заробітної плати з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та зборів. Позивачем таких доказів до суду не надано.

Ухвалою від 22.04.2020р. за клопотаннями представника позивача розгляд справи відкладено у підготовчому засіданні на 14.05.2020р.

30.04.2020р. до суду від позивача надійшла заява, названа "Позовна заява", з посиланням на номер справи саме № 923/1804/14 (923/126/20). Позивач просив стягнути з боржника інфляційні втрати, 3% річних, середній заробіток до повного розрахунку, моральну шкоду у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, порушити кримінальну справу за ст.173 та 175 Кримінального кодексу України, поновити позивача на роботі на попередню посаду з попередніми умовами праці.

Ухвалою від 05.05.2020р. суд залишив дану позовну заяву без руху, зазначив, що поданий позивачем 30.04.2020р. документ з назвою "позовна заява (російською мовою - исковое заявление)" не відповідає вимогам ст.162 ГПК - не містить розрахунку сум та ст.164 ГПК України, оскільки не додано доказів надіслання цієї заяви та усіх додатків відповідачеві. Заява також не відповідає вимогам ст.169-170 ГПК України. Запропоновано усунути її недоліки.

Ухвалою від 14.05.2020 розгляд справи відкладено у підготовчому засіданні на 28.05.2020 у зв`язку із карантинними заходами введеними в країні.

Позивач на виконання ухвали без руху, повідомив суд про те, що після подання позову виникли додаткові обставини, у зв`язку з якими існує необхідність у збільшенні позовних вимог, в зв`язку з чим 22.05.2020 ним подана заява про збільшення розміру позовних вимог.

У заяві позивач зазначає, що 01.04.2020 року наказом №11 к/зв від 19.03.2020р. його було звільнено з займаної посади, що підтверджується відповідним записом в його трудовій книжці (копія додається). За період, не охоплений первісними позовними вимогами (а саме: з липня 2019 року по квітень 2020 року включно), заробітна плата йому не виплачувалась, у зв`язку з чим існує необхідність у збільшенні позовних вимог в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, сформованих станом на 22.05.2020 року, Позивачу нараховано: 9 811,54 грн. - за квітень 2019 року; 11 834,80 грн. - за травень 2019 року; 20 439,64 грн. - за червень 2019 року; 3 417,64 грн. - за липень 2019 року; 11 015,23 грн. - за серпень 2019 року; 11 796,22 грн. - за вересень 2019 року; 11 496,40 грн. - за жовтень 2019 року; 10 607,13 грн. - за листопад 2019 року; 9662,72 грн. - за лютий 2020 року; 6563,94 грн. - за березень 2020 року; 3365,11 грн. - за квітень 2020 року. Всього нараховано заробітної плати за період: 110 010 грн. 37 коп.

Позивач також зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що згідно платіжного доручення №13925 та відомостей по розподілу виплат від 26.07.19р. Позивачу було виплачено 7898,29 грн. заробітної плати за квітень 2019 року, але фактично ним в зазначену дату було отримано виплату по заробітній платі в сумі 6 934, 29 грн., що не співпадає з сумою, вказаною АТ «ТБК». Крім цього, 23.08.19р. Позивачем було отримано грошові кошти в сумі 9725,00 грн., а 30.08.19р. отримано грошові кошти в сумі 1500,00 грн. з призначенням платежу «заробітна плата». З призначення платежу не зрозуміло, за які місяці здійснено відповідні виплати. Всього отримано грошових коштів в рахунок заробітної плати на загальну суму 18 159,29 грн.

З урахуванням вищевикладеного, Позивач просить стягнути суму 91 851,08 грн., яка розрахована наступним чином: 110 010,37 (нарахована заробітна плата за період з квітня по листопад 2019 року, з лютого по квітень 2020 року) - 18 159, 29 грн. (виплачена заробітна плата за період з квітня по листопад 2019 року, з лютого по квітень 2020 року) = 91 851,08 грн., та компенсацію втрати частини заробітної плати за березень 2019 року в сумі 180 грн. 47 коп., а всього 92 031 грн. 55 коп., з відрахуванням з цієї суми податків, зборів та обов`язкових платежів.

Суд прийняв дану заяву позивача та в подальшому розглядав справу з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

При цьому, за результатами судового засідання 28.05.2020 за клопотанням позивача про витребування доказів, було вирішено витребувати докази та зобов`язати відповідача невідкладно надати позивачу та суду розрахунок заборгованості по заробітній платі АТ «Таврійська будівельна компанія» перед ОСОБА_1 за період з квітня 2019 року по квітень 2020 року із зазначенням сум нарахованої заробітної плати за видами виплат; сум, належних до сплати Позивачу після відрахування податків і зборів; сум виплаченої заробітної плати за вказаний період із зазначенням дати виплати; відомості про те, чи нараховувалась ОСОБА_1 заробітна плата у грудні 2019 року та січні 2020 року, якщо ні, то з яких підстав нарахування не здійснювалось; копію наказу про прийняття ОСОБА_1 на роботу в АТ «Таврійська будівельна компанія» від 24.11.2016р.; витяг з штатного розпису АТ «Таврійська будівельна компанія», що діяв у період з квітня 2019 року по квітень 2020 року стосовно посади позивача ОСОБА_1 . Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Розгляд справи відкладено до 18.06.2020.

16.06.2020 на адресу суду надійшов відзив відповідача на заяву про збільшення позовних вимог, на виконання ухвали суду надані відповідні документи та пояснення, в яких наведено розрахунок заборгованості по заробітній платі перед позивачем, що після утримання всіх обов`язкових платежів та виплат складає 67705,06 грн. Також відповідач зазначив, що 01.12.2016р. позивач був прийнятий на роботу до АТ «Таврійська будівельна компанія», яке вже працювало за графіками роботи, встановленими у відповідності до ст. 56 КЗпП та п. 3.14 колективного договору. Отже, при прийнятті на роботу позивачу було відомо про роботу АТ «Таврійська будівельна компанія» за графіками роботи для кожної окремого підрозділу. Відповідно до графіків роботи на IV квартал 2019року, І квартал 2020року та табелів робочого часу за грудень 2019-січень 2020рр. працівники цеху № 1, в тому числі позивач знаходились вдома на вихідних днях та на робочому місці був відсутній. А стосовно позовних вимог в частині стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, вважають, що згідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Враховуючи вказане Відповідач не погоджується з наведеним розрахунком позивача щодо компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки зазначений розрахунок було проведено, виходячи з сум заробітної плати без утримання з цієї суми передбачених законом податків і зборів.

18.06.2020 представником позивача до суду була подана заява про зменшення розміру позовних вимог, за якою остаточно позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати позивачем були визначені в розмірі 67705,06 грн., що відповідають сумі нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та розрахунку, який наданий відповідачем. Зважаючи на вказане, позивач просив вважати п.1 позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» про стягнення заборгованості по заробітній платі викладеним в наступній редакції: «Стягнути з Акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» (, місцезнаходження: вул. Адмірала Макарова, буд. 208, м.Херсон, 73011) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з травня 2019 року по листопад 2019 року та з лютого 2020 року по квітень 2020 року в загальному розмірі 67705 (шістдесят сім тисяч сімсот п`ять) грн. 06 коп., без відрахування (утримання) з цієї суми податку і інших обов`язкових платежів». Також у даній заяві про зменшення позовних вимог представник просить позовні вимоги позивача в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати за березень 2019 року в сумі 180 грн.47 коп. - залишити без розгляду.

Суд прийняв дану заяву сторони позивача про зменшення розміру позовних вимог та в подальшому розглядає справу з урахуванням даної заяви.

В підготовчому судовому засіданні призначеному на 18.06.2020 сторони не заперечували проти розгляду справи по суті в цей же день, про що надали суду відповідну заяву. Суд, за погодженням з учасниками справи закрив підготовче провадження та розпочав розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні 18.06.2020 підтримав позов з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату в розмірі 67705,06 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.06.2020 не заперечувала проти задоволення позову, погодилась із заявою про зменшення позовних вимог від 18.06.2020 та не заперечувала проти виплати суми, яку просить позивач.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до наказу № 36 к/пр від 24.11.2016 (розпорядження) ПАТ «Таврійська будівельна компанія» ОСОБА_1 було прийнято на роботу в ПАТ «Таврійська будівельна компанія» з 01.12.2016р. у Цех №1 на посаду випалювача вапна 5 розряду.

Відповідно до відомостей вказаних в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , згідно наказу № 11 к/зв від 19.03.2020 ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України з 01.04.2020р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення, всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 115 КЗпП передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Згідно з ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до абз. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 36 КЗпП України працівник має право припинити трудовий договір за угодою сторін.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як вбачається із довідки АТ «Таврійська будівельна компанія» за вих.№177/04 від 11.06.2020, за період роботи з 01.03.2016 по 01.04.2020 ОСОБА_1 харчувався в їдальні підприємства в рахунок заробітної плати на загальну суму 3040,00 грн. За графіками роботи АТ «Таврійська будівельна компанія» на 4 квартал 2019р., 1 квартал 2020р., працівники цеху №1, в тому числі ОСОБА_1 на вихідних днях не перебували на робочому місці.

Як вбачається із наданого стороною відповідача розрахунку заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 , який не заперечувався зі сторони позивача, за період березень 2019р. - квітень 2020р. заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за період з березня 2019р. по квітень 2020р. станом на 01.04.2020 складає 67705,06 грн.

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд також виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 67705,06 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідачем станом на 18.06.2020 не надано доказів виплати позивачу заробітної плати, що належить йому від підприємства, з огляду на що, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 67705,06 грн. без відрахування (утримання) з цієї суми податку і інших обов`язкових платежів.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір у сумі 2102,00 грн. слід віднести на відповідача та стягнути в дохід державного бюджету.

Вступна та резолютивна частини рішення, прийнятого у нарадчій кімнаті, оголошена у судовому засіданні 18.06.2020.

Керуючись ст.ст. 94, 95, 97, 115 Кодексу законів про працю України, 12, 42, 73-80, 86, 123, 129, 165-167, 232, 233, 236-241, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (73011, м.Херсон, вул. Адмірала Макарова, буд. 203, Код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з травня 2019 року по листопад 2019 року та з лютого 2020 року по квітень 2020 року у сумі 67705 (Шістдесят сім тисяч сімсот п`ять) грн. 06 коп., без відрахування (утримання) з цієї суми податку і інших обов`язкових платежів.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (73011, м.Херсон, вул. Адмірала Макарова, буд. 203, Код за ) на користь Державного бюджету України 2102 грн.( Дві тисячі сто дві гривні)00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 23.06.2020.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Т.Г. Пінтеліна