РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/952/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Лавриненко Л.М.,

секретар судового засідання Мігда Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 927/952/19, розгляд якої здійснено у порядку загального позовного провадження

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО"

вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, 36014

e-mail:

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ-АГРО-ТРЕЙД"

вул. Князя Чорного, буд.4, оф.119, м. Чернігів, 14000

e-mail:

Про стягнення 1189021,77 грн

За участю представників:

від позивача: Теслюк І.А., директор; Соколенко А.В., уповноважений представник;

від відповідача: Городнича Т.В., адвокат, довіреність №15.1-01/2020 від 15.01.2020

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" було подано позов про солідарне стягнення з відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ-АГРО-ТРЕЙД" та 2) ОСОБА_1 300000,00 грн основного боргу; 322349,32 грн штрафу; 257318,38 грн 28% річних від суми простроченої заборгованості; 323124,34 грн пені; 83275,93 грн інфляційних втрат; 202953,80 грн відсотків по товарному кредиту (разом з ПДВ).

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачами зобов`язань за договором поставки №00105-ШК на умовах товарного кредиту від 20.03.2018 з додатковою угодою №1 від 29.03.2018 до нього та за договором поруки №002-Ш від 18.04.2018.

Ухвалою суду від 26.11.2019 позовну заяву було залишено без руху на підставі ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 03.12.2019 судом здійснено запит до Центру надання адміністративних послуг м. Чернігова (14000 м. Чернігів, вул. Рокосовського, 20А) про надання інформації щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Листом від 03.12.2019 №09-05/5955 Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради повідомило, що за даними, які містяться в реєстрі територіальної громади міста Чернігова, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження місто Чернігів, було зареєстровано по АДРЕСА_3 , 28.02.2018 знято з реєстрації місця проживання. 28.09.2018 місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження АДРЕСА_4 , ПГУ - НК 812802 .

Ухвалою суду від 04.12.2019 відкрито провадження у справі № 927/952/19 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 02.01.2020 о 10:30.

Ухвалою суду від 12.12.2019 задоволено заяву позивача вих№736 від 09.12.2019 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Ухвалено судове засідання, призначене на 02.01.2020 о 10:30, провести в режимі відеоконференції, забезпечення проведення відеоконференції доручено Сумському районному суду Сумської області.

12.12.2020 від позивача надійшла письмова заява вих.№737 від 09.12.2019 про уточнення позовних вимог та розподіл судових витрат. У поданій заяві позивач просив суд зменшити загальну суму позовних вимог позивача до відповідачів на 300000,00 грн основного боргу, а суму судового збору на 4500,00 грн та викласти п.2,3 прохальної частини позовної заяви в наступних редакціях, а саме: -стягнути солідарно з відповідачів-1,2: 300000,00 грн основного боргу; 322349,32 грн штрафу; 160272,18 грн 28% річних від суми простроченої заборгованості; 323124,34 грн пені; 83275,93 грн інфляційних втрат; -стягнути солідарно з відповідачів-1,2: 17835,33 грн судового збору. Також позивач просив суд вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 2225,00 грн.

У судовому засіданні 02.01.2020 суд відклав розгляд заяви позивача зменшення розміру позовних вимог та про повернення судового збору.

24.12.2019 від відповідача-2 надійшов відзив на позов від 24.12.2019 з додатками, який долучено судом до матеріалів справи (а.с.192-197 т.1).

Також від відповідача-2 надійшло клопотання від 24.12.2019 про призначення почеркознавчої експертизи із переліком питань на розгляд та вирішення експерта та відзив на позовну заяву.

Суд залучив відзив на позовну заяву до матеріалів справи.

У судовому засіданні 02.01.2020 суд відклав розгляд клопотання відповідача-2 про призначення почеркознавчої експертизи.

Судом були вчинені дії щодо перевірки місця знаходження відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ-АГРО-ТРЕЙД" ().

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 02.01.2020 року, місце знаходження юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ-АГРО-ТРЕЙД" (): 14000, Чернігівська область, місто Чернігів, Новозаводський район, вулиця Князя Чорного, б.4 офіс 119.

У судовому засіданні 02.01.2020 суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 20.01.2020 на 12:00 та зобов`язав позивача надати оригінал договору поруки №002-Ш від 18.04.2018.

Ухвалою суду від 02.01.2020, відповідно до ст.120,121 ГПК України, викликано сторін у підготовче засідання, яке відбудеться 20.01.2020 о 12:00.

Ухвалою суду від 09.01.2020 задоволено заяву позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Ухвалено судове засідання, призначене на 20.01.2020 о 12:00, провести в режимі відеоконференції, забезпечення проведення відеоконференції доручено Сумському районному суду Сумської області.

У судовому засіданні 20.01.2020 суд постановив ухвалу про задоволення клопотання відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ТРЕЙД» про поновлення строку для подачі відзиву на позовну заяву та продовжив відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ТРЕЙД» строк для надання відзиву на позовну заяву до 20.01.2020. Відзив на позовну заяву вих.№15.1/01-20 від 15.01.2020 з додатком долучено до матеріалів справи (т.2 а.с.1-59).

Поданий позивачем оригінал договору поруки №002-Ш від 18.04.2018 долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 20.01.2020 задоволено клопотання відповідача-2 про призначення судової почеркознавчої експертизи; призначено судову почеркознавчу експертизу у справі № 927/952/19, проведення якої доручено Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (вул. Старобілоуська, 25-а, м.Чернігів, 14017). У розпорядження експертів направлено матеріали справи № 927/952/19 Господарського суду Чернігівської області. Провадження у справі № 927/952/19 зупинено на час проведення експертизи.

10.04.2020, матеріали господарської справи №927/952/19 разом з висновком експерта №636-640/20-24 від 19.03.2020 були повернуті до Господарського суду Чернігівської області.

23.01.2020 від позивача надійшла відповідь вих№20 від 21.01.2019 на відзив на позовну заяву з додатком, яка долучена судом до матеріалів справи (т.2 а.с.115-128) після їх повернення до Господарського суду Чернігівської області.

06.02.2020 від відповідача-2 на адресу суду надійшли заперечення від 06.02.2020 на відповідь на відзив ТОВ «Інкріс-Агро» від 21.01.2020 № 20, які також долучені судом до матеріалів справи (т.2 а.с.145-148) після їх повернення до Господарського суду Чернігівської області.

Ухвалою суду від 27.04.2020 поновлено провадження у справі № 927/952/19; продовжено строк підготовчого провадження на 30 календарних днів за ініціативою суду; підготовче засідання призначено на 12.05.2020 о 10:00. Явка в судове засідання повноважних представників сторін визнана не обов`язковою.

Ухвалою суду від 05.05.2020 відмовлено позивачу у задоволенні заяви вих.№184 від 29.04.2020 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у зв`язку з відсутністю технічної можливості проведення судового засідання 12.05.2020 о 10:00 у режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Чернігівської області.

Відповідно до заяви позивача вих.№189 від 30.04.2020 про надання можливості ознайомитися з висновком експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №636-640/20-24 від 19.03.2020, який знаходиться в матеріалах справи Господарського суду Чернігівської області № 927/952/19, суд супровідним листом № 927/952/19/702/20 від 05.05.2020 направив на електронні адреси позивача копію висновку експерта КНДІСЕ №636-640/20-24 від 19.03.2020.

У судовому засіданні 12.05.2020 суд долучив до матеріалів справи письмові пояснення позивача на висновок експерта №192 від 05.05.2020 (т.2 а.с.231-232) та письмові пояснення відповідачів на висновок експерта від 08.05.2020 (т.2 а.с.236-237).

Суд повернувся до розгляду заяви позивача вих.№737 від 09.12.2019 про уточнення позовних вимог та розподіл судових витрат.

Ухвалою суду від 12.05.2020 задоволено заяву позивача вих.№737 від 09.12.2019 про уточнення позовних вимог, прийнято зменшення позивачем розміру позовних вимог у частині стягнення 28 відсотків річних на суму 97046,20 грн та 202953,80 грн відсотків по товарному кредиту. Задоволено заяву відповідачів від 12.05.2020 про відкладення підготовчого засідання. Підготовче засідання відкладено на 25.05.2020 о 10:00. Зазначено, що явка в судове засідання повноважних представників сторін не є обов`язковою.

Ухвалою суду від 25.05.2020 відмовлено позивачу у задоволенні заяви вих.№215 від 15.05.2020 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Суд у судовому засіданні 25.05.2020 постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 03.06.2020 на 10:00.

Ухвалою суду від 25.05.2020, відповідно ст.120,121 ГПК України, повідомлено сторін про те, що підготовче засідання відкладено на 03.06.2020 на 10:00.

До початку судового засідання 03.06.2020 представник відповідачів надала письмове клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку щодо поставки товарів по договору №00105-ШК від 20.03.2018.

Суд клопотання задовольнив, поданий документ долучив до матеріалів справи.

Суд у судовому засіданні 03.06.2020 постановив ухвалу про задоволення усного клопотання позивача про залишення без розгляду заяви позивача вих.№247 від 25.05.2020 про перенесення розгляду справи та закриття підготовчого провадження та залишення без розгляду заяви позивача вих.№247 від 25.05.2020 про перенесення розгляду справи та закриття підготовчого провадження.

Також 25.05.2020 від позивача засобами електронного зв`язку та 28.05.2020 засобами поштового зв`язку надійшла письмова заява №246 від 25.05.2020 про відмову від позовних вимог щодо відповідача ОСОБА_1 .

28.05.2020 від позивача надійшла письмова заява №253 від 26.05.2020 про відмову від позовних вимог щодо відповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 03.06.2020 задоволено заяви позивача про відмову від позовних вимог щодо відповідача ОСОБА_1 ; прийнято відмову позивача від позову до відповідача-2 - ОСОБА_1 щодо солідарного стягнення 300000,00 грн основного боргу; 322349,32 грн штрафу; 160272,18 грн 28% річних від суми простроченої заборгованості; 323124,34 грн пені; 83275,93 грн інфляційних втрат; всього 1189021,77 грн, за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки №00105-ШК на умовах товарного кредиту від 20.03.2018 з додатковою угодою №1 від 29.03.2018 до нього та за договором поруки №002-Ш від 18.04.2018; закрито провадження у справі №927/952/19 щодо відповідача-2 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; ІПН НОМЕР_1 ); закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.06.2020 о 14:15. Явка в судове засідання повноважних представників учасників справи визнана не обов`язковою.

У судовому засіданні 09.06.2020 суд постановив ухвалу про продовження відповідачу строку для подання доказів до 09.06.2020 та долучив до матеріалів справи надані відповідачем на підтвердження проведення розрахунків за поставлений товар копії платіжних доручень № 772 від 26.04.2018, № 835 від 11.05.2018.

Також суд постановив ухвалу про продовження позивачу строку для подання доказів до 09.06.2020 та долучив до матеріалів справи надану позивачем копію листа №61 від 11.05.2018.

Суд у судовому засіданні 09.06.2020 постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 16.06.2020 до 12:00.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи по суті, що підтверджується розписками позивача та відповідача від 09.06.2020.

У судовому засіданні 16.06.2020 суд продовжив розгляд справи по суті

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ст.169 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

У судовому засіданні 16.06.2020 суд постановив ухвалу про продовження відповідачу строку для подання доказів до 16.06.2020 та долучив до матеріалів копії додаткової угоди № 2 від 26.12.2018 до договору поставки №00105-ШК на умовах товарного кредиту від 20.03.2018.

Відповідач у судовому засіданні підтримав заявлене у відзиві на позовну заяву клопотання про застосування судом ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч.1, 2 ст. 233 ГК України та просить зменшити на 50 % штраф, пеню, а також заявив усне клопотання про зменшення на 50 відсотків 28% річних.

Інших заяв та клопотань сторонами не заявлено та до суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Оскільки позивач відмовився від позовних вимог щодо відповідача ОСОБА_1 , ухвалою суду від 03.06.2020 відмова прийнята судом та закрито провадження у справі №927/952/19 щодо відповідача-2 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; ІПН НОМЕР_1 ) щодо солідарного стягнення 300000,00 грн основного боргу; 322349,32 грн штрафу; 160272,18 грн 28% річних від суми простроченої заборгованості; 323124,34 грн пені; 83275,93 грн інфляційних втрат; всього 1189021,77 грн, за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки №00105-ШК на умовах товарного кредиту від 20.03.2018 з додатковою угодою №1 від 29.03.2018 до нього та за договором поруки №002-Ш від 18.04.2018, та ухвалою суду від 12.05.2020 прийнято зменшення позивачем розміру позовних вимог у частині стягнення 28% річних на суму 97046,20 грн та 202953,80 грн відсотків по товарному кредиту, відповідно предметом позовних вимог у дані справі є стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ - АГРО-ТРЕЙД» 300000,00 грн основного боргу; 322349,32 грн штрафу; 160272,18 грн 28% річних від суми простроченої заборгованості; 323124,34 грн пені; 83275,93 грн інфляційних втрат; всього 1189021,77 грн за договором поставки №00105-ШК на умовах товарного кредиту від 20.03.2018.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається, зокрема, на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №00105-ШК на умовах товарного кредиту від 20.03.2018 з додатковою угодою №1 від 29.03.2018 та додатками до нього в частині своєчасної та повної оплати за поставлений позивачем товар.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вих.№ 15.1/01-20 від 15.01.2020 позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що за договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 позивачем було поставлено відповідачу товару на загальну суму 2403623,42 грн, відповідачем було повернуто позивачу товару, як неякісного, на загальну суму 180614,77 грн та сплачено позивачу за поставлений товар 2403623,42 грн (з урахуванням 129839,99 грн, що були зараховані сторонами 16.01.2019 за іншим договором, та 180614,77 грн - за повернутий товар), а також 06.12.2019 сплачено в рахунок основного боргу 300000,00 грн. Отже, станом на 15.01.2020, заборгованість за поставлений товар за договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 у відповідача перед позивачем відсутня.

Відповідач також зазначає, що поніс збитки в результаті використання неякісного товару, поставленого позивачем, що підтверджується копією Фінансового звіту за 2018 рік. Позивачем та відповідачем спільно було вирішено: зі сторони відповідача - повернути частину неякісного товару, який був невикористаний відповідачем, провести розрахунки за використаний товар після реалізації урожаю 2019 року; зі сторони позивача - прийняти неякісний товар від відповідача та не нараховувати йому штрафні санкції за прострочку по оплаті за товар. Відповідач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, однак позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій, відсотків за користування товарним кредитом, індексу інфляції, 28 % річних.

При розрахунку ціни позову, позивачем було безпідставно нараховано відсотки за користування товарний кредитом, штраф, пеню та індекс інфляції, в т. ч. і на неякісний товар, який був повернутий позивачу. Позивач вважає безпідставним та необґрунтованим зарахування позивачем сплачених відповідачем 300000,00 грн в рахунок оплати заборгованості по нарахованих відсотках за користування товарним кредитом, оскільки в договорі не вказується яким саме додатком визначаються відсотки за користування товарним кредитом, у жодному додатку до договору не визначаються відсотки за користування товарним кредитом та їх розмір, жодних актів про надання послуг товарного кредитування відповідач не підписував. Крім того, на думку відповідача, розмір штрафних санкцій - 322349,32 грн штрафу та 323124,34 пені, значно перевищує розмір збитків позивача та просить суд застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч.1, 2 ст. 233 ГК України. Відповідач також не погоджується з розрахунками позивача, оскільки позивач не по всіх додатках робить посилання на конкретні платіжні доручення, відповідно до яких проводилась оплата, а тому не можна зрозуміти, як саме проводилось зарахування коштів та в якому порядку. Додаток № ІАІ00000996 від 25.06.2018 позивач до матеріалів справи не додає, а видаткова накладна № І00000953 від 25.05.2018 на суму 21783,84 грн не стосується договору поставки № 105-ШК від 20.03.2018, а відноситься до договору № 00120-ШК від 26.03.2018. При розрахунку інфляційних втрат позивач не враховує індексу інфляції за серпень 2018 року, що становив 99,3%. Сума інфляційних втрат, враховуючи серпень 2018 року, по тим платежам, що вказує позивач у розрахунках, буде значно меншою, а саме 71445,29 грн, а не 83275,93 грн. По додатку № ІАІ00001229 від 14.06.2018 жодних нарахувань не може бути, оскільки даний додаток не стосується договору поставки № 00105-ШК на умовах товарного кредиту від 20.03.2018.

До обставин, які є предметом доказування у даній справі, відноситься встановлення факту наявності між сторонами договірних відносин, виконання позивачем умов договору щодо поставки товару на умовах товарного кредиту та відповідно неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлений позивачем товар.

Позивач посилається на те, що 20.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкріс-Агро» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ТРЕЙД» (Покупець) було укладено договір поставки №00105-ШК на умовах товарного кредиту.

Згідно п. 1.1. договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, в строки, визначені договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - товар), а Покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його ціну, сплативши за нього визначену договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору.

Найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, строк поставки Покупцю та базис поставки, порядок та термін оплати товару та нарахованих відсотків, а також інші умови, визначені в додатках до договору, які є невід`ємною його частиною. Фактична номенклатура, асортимент та кількість по задоволеним Постачальником замовленням визначаються згідно видаткових накладних. Перераховані аванси зараховуються в оплату товару, який було реалізовано в першу чергу (п.1.2. договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018).

Згідно з п.1.5 договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, Покупець заявляє та стверджує, що він є сільськогосподарським товаровиробником і купує товар для використання його в технологічних процесах виробництва сільськогосподарської продукції.

Відповідно до п.2.1. договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, загальна вартість договору складається з загальної вартості товару, визначеної із врахуванням вимог п.п. 2.2-2.5 цього договору, що передається за цим договором, та сум належних до сплати відсотків за користування товарним кредитом. Вартість (ціна) товару встановлюється у гривнях і відображається в додатках до договору.

Відповідно до п.9.12. договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, даний договір набирає чинності з моменту його підписання.

Господарські зобов`язання сторін цього договору, які виникли на його основі, існують протягом одного року із дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, крім зобов`язань Покупця по оплаті вартості товару, процентів за користування товарним кредитом та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням (крім випадку, передбаченого п.9.1 договору), а в частині проведення розрахунків по штрафним санкціям - до повного їх виконання (п.5.1 договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018).

29.03.2018 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018.

26.12.2018 сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору поставки №00105-ШК на умовах товарного кредиту від 20.03.2018.

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт укладення між сторонами договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018.

Відповідно до ч. 2 статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець згідно договору купівлі-продажу передає або зобов`язується передати у власність покупцеві товар, а покупець прийняти його та оплатити.

Відповідно до п.4.1. договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, приймання товару по кількості і якості проводиться Покупцем в момент його передачі від Постачальника.

Відповідно до п.3.1.1. договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, з урахуванням змін, викладених у додатковій угоді №1 від 29.03.20218 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, Постачальник зобов`язаний передати товар в місці, вказаному в додатку. Постачальник має право поставити товар достроково, повідомивши про таке Покупця та отримання згоди Покупця. У випадку перерахування Покупцем коштів пізніше, ніж це передбачено договором, Постачальник має право притримати виконання свого зобов`язання щодо передачі товару та передати товар покупцеві по вартості (ціні), яка складеться на день передачі, або відмовитись від виконання зобов`язань без настання для себе будь-яких фінансових наслідків по договору та повернути Покупцеві раніше сплачені ним суми за вирахуванням витрат, понесених Постачальником у зв`язку з виконанням цього договору.

Порядок розрахунків за договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 вказаний в п.2.6.-2.9 договору, які після внесення змін додатковою угодою № 1 від 29.03.2018 та виключення п. 2.5. нумеруються відповідно як пункти 2.5.-2.8.

Відповідно до п.2.5.-2.9. договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, Покупець проводить розрахунки з Постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) товару, визначеної із врахуванням вимог п.п. 2.2-2.5, у вигляді авансової частини та відстроченого платежу, в розмірах, вказаних в додатках до договору, шляхом перерахування коштів в національній валюті на банківський рахунок Постачальника.

Моментом переходу права власності на товар від Постачальника до Покупця є дата виписки видаткової накладної на товар (п.2.12 договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018).

Сторонами підписано додатки до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, в яких визначено найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, строк поставки Покупцю та базис поставки, порядок та термін оплати товару та нарахованих відсотків, а також інші умови, визначені в додатках до договору, які є невід`ємною його частиною, а саме:

- додаток № ІАІ00000348 від 04.04.2018, яким сторони визначили, що поставці підлягає насіння соняшника гібрид Huson 202 CL у кількості 88 мішків на загальну суму 336915,74 грн; базіс поставки товару - DAP, с. Семенівка; графік оплати: до 10.04.2018 - передоплата у розмірі 30% на суму 101074,72 грн; до 16.07.2018 - кредит у розмірі 70% на суму 235841,02 грн;

- додаток № ІАІ00000349 від 04.04.2018, яким сторони визначили, що поставці підлягає насіння кукурудзи DS1157A 80 000 у кількості 108 мішків на загальну суму 332230,90 грн; базіс поставки товару - DAP, с. Семенівка; графік оплати: до 05.04.2018 - передоплата у розмірі 30% на суму 99669,27 грн; до 16.07.2018 - кредит у розмірі 70% на суму 232561,63 грн;

- додаток № ІАІ00000374 від 04.04.2018, яким сторони визначили, що поставці підлягає насіння соняшника Європа КЛП у кількості 26 мішків на загальну суму 111581,18 грн; базіс поставки товару - DAP, с. Семенівка; графік оплати: до 05.04.2018 - передоплата у розмірі 30% на суму 33474,35 грн, до 16.07.2018 - кредит у розмірі 70% на суму 78106,83 грн;

- додаток № ІАІ00000511 від 12.04.2018, яким сторони визначили, що поставці підлягає: протруйник Рекорд Квадро, ТН(5л) у кількості 30 л; регулятор росту Гулівер.р. «Хлормекват-хлорид/регулятор росту у кількості 820 л; гербіцид голд Стар, ВГ (50г) у кількості 21 кг; прилипач Тандем (20л) у кількості 240 л; інсектицид ФАС, КЕ (5л) у кількості 125 л на загальну суму 182313,84 грн; базіс поставки товару - DAP, с. Семенівка; графік оплати: до 12.04.2018 - передоплата у розмірі 30% на суму 54694,15 грн; до 16.07.2018 - кредит у розмірі 70% на суму 127619,69 грн;

- додаток № ІАІ00000512 від 12.04.2018, яким сторони визначили, що поставці підлягає добрива Quantum у кількості 4 шт. на загальну суму 13428,82 грн; базіс поставки товару - DAP, с. Семенівка; графік оплати: до 12.04.2018 - передоплата у розмірі 30% на суму 4028,65 грн, до 16.07.2018 - кредит у розмірі 70% на суму 9400,17 грн;

- додаток № ІАІ00000638 від 26.04.2018, яким сторони визначили, що поставці підлягає: гербіцид Тізер, КЕ (20л) у кількості 420 л; гербіцид Селефіт, КС (20л) у кількості 340 л; протруйник Матадор, т.к.с (5л) у кількості 45 л на загальну суму 180758,64 грн; базіс поставки товару - DAP, с. Семенівка; графік оплати: до 26.04.2018 - передоплата у розмірі 30% на суму 54227,59 грн; до 16.07.2018 - кредит у розмірі 70% на суму 126531,05 грн;

- додаток № ІАІ00000794 від 10.05.2018, яким сторони визначили, що поставці підлягає: фунгіцид Дезарал Екстра, РР (5л) у кількості 810 л; інсектицид Фас, КЕ (5л) у кількості 55 л; гербіцид Агент, СЕ (5л) у кількості 175 л на загальну суму 278076,90 грн; базіс поставки товару - 14000,Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, дом 4, оф. 119; графік оплати: до 11.05.2018 - передоплата у розмірі 30% на суму 83423,07 грн; до 16.07.2018 - кредит у розмірі 70% на суму 194653,83 грн;

- додаток № ІАІ00000796 від 10.05.2018, яким сторони визначили, що поставці підлягає: добрива Quantum - зернові кан. 20л у кількості 5 шт.; добрива Quantum - Аміномакс кан. 20л у кількості 1 шт.; добрива Quantum - Гумат кан. 20л у кількості 3 шт. на загальну суму 21880,68 грн; базіс поставки товару - 14000,Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, дом 4, оф. 119; графік оплати: до 11.05.2018 - передоплата у розмірі 30% на суму 6564,20 грн; до 16.07.2018 - кредит у розмірі 70% на суму 15316,48 грн;

- додаток № ІАІ00000813 від 11.05.2018, яким сторони визначили, що поставці підлягає насіння гібридного соняшника сорту Huson 202 CL у кількості 24 мішків на загальну суму 90746,21 грн; базіс поставки товару - 14000, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, дом 4, оф. 119; графік оплати: до 14.05.2018 - передоплата у розмірі 30% на суму 27223,86 грн; до 16.07.2018 - кредит у розмірі 70% на суму 63522,35 грн;

- додаток № ІАІ00000829 від 14.05.2018, яким сторони визначили, що поставці підлягає насіння гібридного соняшника сорту Huson 202 CL у кількості 40 мішків на загальну суму 146996,16 грн; базіс поставки товару - 14000,Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, дом 4, оф. 119; графік оплати: до 14.05.2018 - передоплата у розмірі 30% на суму 44098,85 грн; до 16.07.2018 - кредит у розмірі 70% на суму 102897,31 грн;

- додаток № ІАІ00000883 від 16.05.2018, яким сторони визначили, що поставці підлягає: гербіцид Міладар, КС (5л) у кількості 250 л; гербіцид Агент, СЕ (5л) у кількості 100 л; прилипач Тандем (5л) у кількості 50 л; гербіцид Віталайт, РК (5л) у кількості 580 л на загальну суму 366440,88 грн; базіс поставки товару - 14000,Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, дом 4, оф. 119; графік оплати: до 16.05.2018 - передоплата у розмірі 30% на суму 109932,26 грн; до 16.07.2018 - кредит у розмірі 70% на суму 256508,62 грн;

- додаток № ІАІ00001055 від 30.05.2018, яким сторони визначили, що поставці підлягає: добрива Quantum - Бор Актив кан. 20л у кількості 36 шт.; добрива Quantum - Хелат Цинку кан. 20л у кількості 10 шт. на загальну суму 114248,88 грн; базіс поставки товару - 14000,Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, дом 4, оф. 119; графік оплати: до 01.06.2018 - передоплата у розмірі 30% на суму 34274,66 грн; до 16.07.2018 - кредит у розмірі 70% на суму 79974,22 грн;

- додаток № ІАІ0000133 від 06.06.2018, яким сторони визначили, що поставці підлягає: гербіцид Імівіт, РК (5л) у кількості 30 л; гербіцид Квін Стар Макс, КЕ (5л) у кількості 30 л на загальну суму 24428,88 грн; базіс поставки товару - 14000, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, дом 4, оф. 119; графік оплати: до 07.06.2018 - передоплата у розмірі 30% на суму 7328,66 грн; до 16.07.2018 - кредит у розмірі 70% на суму 17100,11 грн;

- додаток № ІАІ00001189 від 12.06.2018, яким сторони визначили, що поставці підлягає фунгіцид Захист, ЗП/1кг/ у кількості 383 кг на загальну суму 136749,38 грн; базіс поставки товару - 14000,Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, дом 4, оф. 119; графік оплати: до 12.06.2018 - передоплата у розмірі 30% на суму 41024,81 грн; до 16.07.2018 - кредит у розмірі 70% на суму 95724,57 грн;

- додаток № ІАІ00001228 від 14.06.2018, яким сторони визначили, що поставці підлягає: добрива Quantum - Бор Актив кан. 20л у кількості 12 шт.; гербіцид Квін Стар Макс, КЕ (5л) у кількості 120 л на загальну суму 66805,63 грн; базіс поставки товару - 14000, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, дом 4, оф. 119, графік оплати: до 15.06.2018 - передоплата у розмірі 30% на суму 20041,69 грн; до 16.07.2018 - кредит у розмірі 70% на суму 46763,94 грн.

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як слідує із матеріалів справи, на виконання умов договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 позивачем було поставлено відповідачу товар - насіння сільськогосподарських культур, гербіциди та інші хімічні препарати на підставі додатків до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 та видаткових накладних, копії яких додано до матеріалів справи (т.1 а.с.27, 29, 33, 39-41, 50, 54-56, 61, 66, 70, 74, 79, 84, 87, 92, 96, 100), а саме:

-згідно з додатком №ІАІ00000348 від 04.04.2018 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, на підставі видаткової накладної №І00000377 від 19.04.2018, було поставлено товар - насіння соняшника, неподрібнене, для сівби: насіння гібридного соняшнику сорту Huson 202 CL у кількості 88 мішків на загальну суму 336915,74 грн;

-згідно з додатком №ІАІ00000349 від 04.04.2018 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, на підставі видаткової накладної №І00000376 від 19.04.2018, було поставлено товар - насіння кукурудзи DS1157A 80 000 у кількості 108 мішків на загальну суму 332230,90 грн;

-згідно з додатком №ІАІ00000374 від 04,04.2018 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, на підставі видаткової накладної №І00000374 від 20.04.2018, було поставлено товар - насіння соняшника Європа КЛП у кількості 26 мішків на загальну суму 111581,18 грн;

-згідно з додатком №ІАІ00000511 від 12.04.2018 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, на підставі видаткових накладних №І00000277 від 16.04.2018, №І00000443 від 27.04.2018, №І00000691 від 07.05.2018, було поставлено товар - протруйник Рекорд Квадро, ТН(5л) у кількості 30 л; регулятор росту Гулівер р. «Хлормекват-хлорид/регулятор росту у кількості 820 л; гербіцид голд Стар, ВГ (50г) у кількості 21 кг; прилипач Тандем (20л) у кількості 240 л; інсектицид ФАС, КЕ (5л) у кількості 125 л на загальну суму 182313,84 грн;

-згідно з додатком №ІАІ00000512 від 12.04.2018 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, на підставі видаткової накладної №І00000278 від 16.04.2018, було поставлено товар - добрива Quantum - СРКЗ (СтРеКоЗа) кан.20л у кількості 4 шт. на загальну суму 13428,82 грн;

-згідно з додатком №ІАІ00000638 від 26.04.2018 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, на підставі видаткових накладних №І00000513 від 26.04.2018, №І00000560 від 28.04.2018, №І00000545 від 27.04.2018, було поставлено товар - гербіцид Тізер, КЕ (20л) у кількості 420 л; гербіцид Селефіт, КС (20л) у кількості 340 л; протруйник Матадор, т.к.с (5л) у кількості 45 л на загальну суму 180758,64 грн;

-згідно з додатком №ІАІ00000794 від 10.05.2018 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, на підставі видаткової накладної №І00000754 від 11.05.2018, було поставлено товар - фунгіцид Дезарал Екстра, РР (5л) у кількості 810 л; інсектицид Фас, КЕ (5л) у кількості 55 л; гербіцид Агент, СЕ (5л) у кількості 175 л на загальну суму 278076,90 грн;

-згідно з додатком №ІАІ00000796 від 10.05.2018 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, на підставі видаткової накладної №І00000753 від 11.05.2018, було поставлено товар - добрива Quantum - зернові кан. 20л у кількості 5 шт.; добрива Quantum - Аміномакс кан. 20л у кількості 1 шт.; добрива Quantum - Гумат кан. 20л у кількості 3 шт. на загальну суму 21880,68 грн;

-згідно з додатком №ІАІ00000813 від 11.05.2018 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, на підставі видаткової накладної №І00001103 від 06.06.2018, було поставлено товар - насіння соняшнику, неподрібнене, для сівби: насіння гібридного соняшника сорту Huson 202 CL у кількості 24 мішків на загальну суму 90746,21 грн;

-згідно з додатком №ІАІ00000829 від 14.05.2018 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, на підставі видаткової накладної №І00000798 від 14.05.2018 було поставлено товар - насіння соняшнику, неподрібнене, для сівби: насіння гібридного соняшника сорту Huson 202 CL у кількості 40 мішків на загальну суму 146996,16 грн;

-згідно з додатком №ІАІ00000883 від 16.05.2018 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, на підставі видаткової накладної №І00000878 від 21.05.2018, було поставлено товар - гербіцид Міладар, КС (5л) у кількості 250 л; гербіцид Агент, СЕ (5л) у кількості 100 л; прилипач Тандем (5л) у кількості 50 л; гербіцид Віталайт, РК (5л) у кількості 580 л на загальну суму 366440,88 грн;

-згідно з додатком №ІАІ00001055 від 30.05.2018 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, на підставі видаткової накладної №І00001043 від 01.06.2018, було поставлено товар - добрива Quantum - Бор Актив кан. 20л у кількості 36 шт.; добрива Quantum - Хелат Цинку кан. 20л у кількості 10 шт. на загальну суму 114248,88 грн;

-згідно з додатком №ІАІ00001133 від 06.06.2018 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, на підставі видаткової накладної №І00001116 від 08.06.2018, було поставлено товар - гербіцид Імівіт, РК (5л) у кількості 30 л; гербіцид Квін Стар Макс, КЕ (5л) у кількості 30 л на загальну суму 24428,88 грн;

-згідно з додатком №ІАІ00001189 від 12.06.2018 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, на підставі видаткової накладної №І00001186 від 14.06.2018, було поставлено товар - фунгіцид Захист, ЗП/1кг/ у кількості 383 кг на загальну суму 136749,38 грн;

-згідно з додатком №ІАІ00001228 від 14.06.2018 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, на підставі видаткової накладної №І00001209 від 18.06.2018, було поставлено товар - добрива Quantum - Бор Актив кан. 20л у кількості 12 шт.; гербіцид Квін Стар Макс, КЕ (5л) у кількості 120 л на загальну суму 66805,63 грн.

Посилання позивача на поставку відповідачу товару згідно з видатковою накладною №І00000953 від 25.05.2018 на підставі додатку №ІАІ00000996 від 25.06.2018, та видатковою накладною №І00001208 від 18.06.2018, на підставі додатку №ІАІ00001229 від 14.06.2018 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, який є підставою заявленого позову, судом до уваги не приймається оскільки, як зазначено у видатковій накладній №І00000953 від 25.05.2018 та видатковій накладній №І00001208 від 18.06.2018 та додатку №ІАІ00001229 від 14.06.2018, вказані поставки були здійсненні за іншим договором №00120-ШК від 26.03.2018, який не є підставою заявленого позову та відповідно не наданий позивачем до матеріалів справи.

Відповідачем не надано суду заперечень щодо кількості та вартості прийнятого товару по вищевказаним накладним.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також відсутність зі сторони відповідача заперечень щодо факту поставки позивачем відповідачу товару, суд доходить висновку, що позивачем доведено та підтверджено матеріалами справи факт поставки відповідачу на виконання умов договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 товару на загальну суму 2403602,72 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частинами 1,2 та 4 ст. 538 Цивільного кодексу України визначено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, відповідач зобов`язаний був здійснити оплату товару згідно з графіком оплати товару, встановленим сторонами у додатках до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018.

У порушення умов договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 та додатків до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, за поставлений позивачем товар відповідач своєчасно та в повному обсязі не розрахувався.

Дослідивши надані сторонами платіжні доручення щодо перерахування відповідачем позивачу коштів за отриманий товар за договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, а також розрахунок заборгованості здійснений позивачем у позовній заяві та наданий відповідачем контрозрахунок заборгованості, суд доходить висновку, що в рахунок оплати за отриманий товар відповідачем було перераховано позивачу грошових коштів в сумі 1793168,65 грн, що підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними дорученнями та листами позивача про зарахування коштів (т.1 а.с.30-31, 34-37, 45-48, 51-52, 59, 64, 67-68, 71-72, 75-77, 82-83, 88-90, 93-94, 97-98, 101; т.2 а.с.13-47; т.3 а.с.77, 79-80).

Також, як встановлено судом, відповідачем згідно з видатковими про повернення постачальнику №2, 4-11 від 15.01.2019 повернуто частину товару, що постачався за договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 на загальну суму 158792,53 грн (т.1 а.с.42-44, 57-58, 62-63, 80-81, т.2 а.с.48-57).

Крім того, як слідує із матеріалів справи і проти чого не заперечують сторони, в рахунок повернення товару за договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, сторонами здійснено зарахування повернення товару 8416,80 грн згідно з видатковою про повернення постачальнику №12 від 15.01.2019 (а.с.104 т.1) та на суму 13405,44 грн згідно з видатковою про повернення постачальнику №3 від 15.01.2019 (а.с.85 т.1), всього на суму 21822,24 грн.

Отже, за домовленістю сторін, відповідно до ст. 604 Цивільного кодексу України, припинились зобов`язання відповідача щодо оплати на суму повернутого товару.

Також, згідно з договором №16/01-2019 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 16.01.2019 (т.1 а.с.107), укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкріс-Агро» (сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ТРЕЙД» (сторона-2), сторона-1 та сторона-2, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі ст.601 Цивільного кодексу України про зарахування таких зустрічних однорідних вимог:

1.1. За договором поставки на умовах товарного кредиту № 00105-ШК від 20.03.2018 зі змінами та доповненнями внесеними додатковою угодою № 1 від 29.03.2018 та додатковою угодою № 2 від 26.12.2018. сторона-1 є кредитором, а сторона-2 є боржником при виконанні грошового зобов`язання в сумі 618700,81 грн (надалі - Зобов`язання-1), що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 16.01.2018.

1.2. За договором купівлі-продажу № 1 від 15.01.2019 сторона-1 є боржником, а сторона-2 є кредитором при виконанні грошового зобов`язання в сумі 129840,00 грн (надалі Зобов`язання-2), що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 16.01.2018.

2. З моменту набрання, чинності цим договором Зобов`язання-2 припиняється у повному обсязі, а Зобов`язання-1 вважається частково погашеним в сумі 129840,00 грн та становить 488860,81 грн. Підтвердженням зарахування зустрічних однорідних вимог за цим договором є акт звірки взаємних розрахунків між сторонами що додається до цього договору.

3. Підписання цього Договору Сторонами свідчить про відсутність будь-яких претензій сторін одна до одної.

Отже, з моменту підписання сторонами договору №16/01-2019 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 16.01.2019, у відповідача припинились зобов`язання в частині оплати позивачу 129840,00 грн за поставлений товар згідно з договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений відповідачу товар згідно з договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 становить 299979,30 грн.

З огляду на наведені обставини та представлені докази, суд доходить висновку про правомірність та обґрунтованість позовної вимоги в частині стягнення з відповідача 299979,30 грн заборгованості за поставлений позивачем товар за договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із аналізу здійснених відповідачем оплат за отриманий за договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 товар вбачається, що оплата здійснювалась відповідачем з порушенням строків, визначених у додатках до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, а саме:

- додаток № ІАІ00000348 від 04.04.2018: прострочка оплати з 17.07.2018 по 13.11.2019 на суму 235841,02 грн;

- додаток № ІАІ00000349 від 04.04.2018: прострочка оплати з 17.07.2018 по 19.06.2019 на суму 232561,63 грн; з 20.06.2019 по 10.07.2019 на суму 143613,21 грн; з 11.07.2019 по 29.08.2019 на суму 93613,21 грн; з 30.08.2019 по 13.11.2019 на суму 54752,39 грн;

- додаток № ІАІ00000374 від 04.04.2018: прострочка оплати з 17.07.2018 по 23.07.2018 на суму 60715,95 грн; з 24.07.2018 по 25.09.2018 на суму 7553,37 грн;

- додаток № ІАІ00000511 від 12.04.2018: прострочка оплати з 13.04.2018 по 19.04.2018 на суму 46123,16 грн; з 17.07.2018 по 25.10.2018 на суму 127619,69 грн; з 26.10.2018 по 14.01.2019 на суму 27619,69 грн; з 15.01.2019 по 19.06.2019 на суму 11051,58 грн;

- додаток № ІАІ00000512 від 12.04.2018: прострочка оплати з 17.07.2018 по 27.09.2018 на суму 9400,17 грн;

- додаток № ІАІ00000638 від 26.04.2018: прострочка оплати з 17.07.2018 по 25.09.2018 на суму 126531,05 грн;

- додаток № ІАІ00000794 від 10.05.2018: прострочка оплати з 17.07.2018 по 27.09.2018 на суму 194653,83 грн;

- додаток № ІАІ00000796 від 10.05.2018: прострочка оплати з 17.07.2018 по 25.09.2018 на суму 15316,48 грн;

- додаток № ІАІ00000813 від 11.05.2018: прострочка оплати з 17.07.2018 по 06.09.2018 на суму 63522,35 грн;

- додаток № ІАІ00000829 від 14.05.2018: прострочка оплати з 17.07.2018 по 30.09.2018 на суму 102897,31 грн;

- додаток № ІАІ00000883 від 16.05.2018: прострочка оплати з 17.05.2018 по 01.06.2018 на суму 56187,62 грн; з 17.07.2018 по 14.01.2019 на суму 256508,62 грн; з 15.01.2019 по 16.01.2019 на суму 92461,96 грн;

- додаток № ІАІ00001055 від 30.05.2018: прострочка оплати з 17.07.2018 по 30.09.2018 на суму 79974,22 грн;

- додаток № ІАІ00001133 від 06.06.2018: прострочка оплати з 17.07.2018 по 30.09.2018 на суму 17100,22 грн;

- додаток № ІАІ00001189 від 12.06.2018: прострочка оплати з 17.07.2018 по 01.10.2018 на суму 95724,57 грн;

- додаток № ІАІ00001228 від 14.06.2018: прострочка оплати з 17.07.2018 по 15.01.2019 на суму 46763,94 грн; з 16.01.2019 по 13.11.2019 на суму 9385,90 грн.

Посилаючись на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача 28% річних в розмірі 160272,18 грн (257318,38 грн (нарахована сума 28% річних за весь період прострочки) - 97046,20 грн (сума на яку позивач зменшив позовні вимоги в частині стягнення 28% річних)) та 83275,93 грн інфляційних витрат за період вересень 2018 року - жовтень 2019 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Згідно з п.7.2. договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, у випадках порушення умов даного договору, Постачальник має право притягнути Покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті у встановлені договором терміни вартості (ціни) товару та/або відсотків за користування товарним кредитом. За порушення даних умов договору Покупець, зокрема, сплачує на користь Постачальника 28 відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та річні не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 28% річних за порушення виконання грошового зобов`язання за договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, суд доходить висновку, що позивачем при розрахунку 28% річних безпідставно нараховано 28% річних в сумі 1182,18 грн на заборгованість у сумі 8416,80 грн згідно з додатком № ІАІ00001229 від 14.06.2018 за період з 17.07.2018 по 15.01.2019, оскільки як вже зазначалось судом і проти чого не заперечував позивач, останній є додатком до іншого договору № 00120-ШК від 26.03.2018, який не є підставою заявленого позову.

Також позивачем невірно визначено періоди прострочки по додатку № ІАІ00000511 від 12.04.2018 та здійснено нарахування 28% річних за дні фактично проведених відповідачем платежів 20.04.2018 в сумі 46123,16 грн та 20.06.2019 в сумі 11051,58 грн, що не відповідає вимогам частині 2 статті 251, частині 2 статті 252, частини 1 статті 255, частині 3 статті 549 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 251 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 252 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 255 Цивільного кодексу України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені вище норми закону свідчать про те, що 28% може бути нараховано лише за кожен повний день прострочення платежу, а день фактичної оплати товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення річних, оскільки в день здійснення відповідачем платежу припинились зобов`язання сторін щодо оплати.

Здійснивши перерахунок 28% річних, суд доходить висновку, що розмір 28% річних за прострочку виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, за періоди, зазначені позивачем у позовній заяві, становить 256086,26 грн.

Відповідно позивачем безпідставно нараховано за вказаний період 28% річних в сумі 1232,12 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 83275,93 грн інфляційних витрат за період вересень 2018 року - жовтень 2019 року, суд зазначає наступне:

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 924/532/19, а також у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р. щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ та Постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, враховуючи вищевикладене, а також графіки оплати товару, вказані в додатках до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, суд доходить висновку, що позивачем при розрахунку інфляційних втрат не враховано, що за додатком № ІАІ00000511 від 12.04.2018 за січень 2019 року інфляційні втрати підлягали нарахуванню лише на суму боргу в розмірі 11051,58 грн, оскільки повернення товару на суму 16568,11 грн було здійснено 15.01.2019, відповідно інфляційні втрати за даним додатком становлять 5599,80 грн, а не 5765,48 грн як зазначив позивач. Крім того, позивачем безпідставно нараховано 488,18 грн інфляційних втрат за період вересень - грудень 2018 року на заборгованість у сумі 8416,80 грн згідно з додатком № ІАІ00001229 від 14.06.2018, оскільки останній є додатком до іншого договору № 00120-ШК від 26.03.2018, який не є підставою заявленого позову в даній справі.

Відповідно здійснивши перерахунок інфляційних втрат за вересень 2018 року - жовтень 2019 року, суд доходить висновку, що інфляційні втрати за прострочку виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 за періоди, зазначені позивачем у позовній заяві, становлять 82622,07 грн.

Позивачем безпідставно нараховані за вказаний період інфляційні втрати в сумі 653,86 грн.

Позивач також просить стягнути з відповідача 323124,34 грн пені та 322349,32 грн штрафу.

Статтями 546, 549 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п.7.2. договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, в редакції з урахуванням додаткової угоди № 1 від 29.03.2018 до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, у випадках порушення умов даного договору, Постачальник має право притягнути Покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті у встановлені договором терміни вартості (ціни) товару та/або відсотків за користування товарним кредитом. За порушення даних умов договору Покупець:

А) сплачує за кожен день прострочення на користь Постачальника пеню в розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожен день прострочення оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення, від суми боргу, за кожен день такого прострочення;

Б) сплачує штраф в розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалася після спливу 20 календарних днів після прострочення виконання грошового зобов`язання.

У пункті 7.3. договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності та нарахування по всім зобов`язанням (сплаті заборгованості, пені, штрафу, відсотків та індексу інфляції), що виникли на підставі цього договору до 3 років. Строк нарахування штрафних санкцій за цим договором не обмежується строком, встановленим ч.6 ст.232 Господарського кодексу України. Штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань за цим договором нараховуються до моменту належного виконання відповідного зобов`язання або до моменту звернення кредитора до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій, в залежності від того, яка обставина настане раніше.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок пені за порушення виконання грошового зобов`язання за договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, суд доходить висновку, що позивачем при розрахунку пені невірно визначено періоди прострочки по додатку № ІАІ00000511від 12.04.2018 та здійснено нарахування пені за день фактично проведених відповідачем платежів 20.04.2018 в сумі 46123,16 грн та 20.06.2019 в сумі 11051,58 грн, оскільки в день здійснення відповідачем платежу припинились зобов`язання сторін щодо оплати, відповідно день фактичної сплати суми не враховується в період прострочки.

Здійснивши перерахунок пені, суд доходить висновку, що розмір пені за прострочку виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, за періоди, зазначені позивачем у позовній заяві, становить 323081,34 грн.

Відповідно позивачем безпідставно нараховано за вказаний період пеню в сумі 43,00 грн.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України.

У інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Як встановлено судом, останній день сплати по всіх додатках до договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 сплив 16.07.2018. Відповідно прострочка оплати виникла з 17.07.2018, а право на нарахування штрафу з 06.08.2018 (дати спливу 20 календарних днів після прострочення виконання грошового зобов`язання).

Заборгованість станом на 06.08.2018 за договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, склала 1611746,59 грн.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок штрафу в розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання за договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховано відповідачу 322349,32 штрафу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що розмір штрафних санкцій - 322349,32 грн штрафу та 323124,34 пені, значно перевищує розмір збитків позивача та просить суд застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч.1, 2 ст. 233 ГК України.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав своє клопотання про зменшення пені та штрафу, та просив зменшити їх на 50%, а також заявив усне клопотання про зменшення розміру 28% річних на 50%.

Заперечення відповідача щодо нарахування суми пені, штрафу та 28% річних на суму повернутого товару судом до уваги не приймається з наступних підстав:

У відповідності до ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України , що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Також згідно ст. 604 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняються за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

За договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 відповідач зобов`язаний був здійснити оплату за отриманий товар грошовими коштами, у порядку та в строки встановлені договором.

Сторонами було досягнуто згоди, щодо припинення зобов`язань відповідача щодо оплати за отриманий товар, шляхом його повернення позивачу. Відповідно зобов`язання відповідача щодо оплати вартості повернутого товару припинились з моменту досягнення між сторонами домовленості, а саме дати повернення товару, яка зазначена в накладних на повернення.

Позивачем не надано суду доказів, які підтверджують іншу дату досягнення між сторонами домовленості щодо повернення товару, ніж дата зазначена у накладних на повернення.

Не приймається судом до уваги і посилання відповідача на те, що повернуто було неякісний товар, оскільки в порушення ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який підтверджує, що повернуто було саме товар неналежної якості.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення суми пені, штрафу та 28% річних, суд доходить висновку про його задоволення, виходячи з наступного:

Частиною третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Враховуючи наведене та вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру штрафу, пені та 28% річних, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, суд бере до уваги таке.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 ГК України).

За частинами першою та другою статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відповідно до встановлених судами обставин справи, за змістом пункту 7.2 укладеного сторонами договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, положень статті 611 та частини третьої статті 692, статті 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума річних у визначеному за договором розмірі від несплаченої загальної вартості товару є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Як вже зазначалось судом, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 № 7-рп/2013).

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки та річних є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку та проценти річних спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка та проценти річних перетворюються на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки та процентів річних й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 № 7-рп/2013).

Суд при прийнятті рішення враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, питання про зменшення розміру неустойки та процентів річних вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, 13.01.2020 у справі № 902/855/18.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ-АГРО-ТРЕЙД" 300000,00 грн основного боргу; 322349,32 грн штрафу; 160272,18 грн 28% річних від суми простроченої заборгованості; 323124,34 грн пені; 83275,93 грн інфляційних втрат; всього 1189021,77 грн за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №00105-ШК на умовах товарного кредиту від 20.03.2018 з додатковими угодами до нього.

За умовами договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, штрафу у розмірі 20% річних, а також 28% річних за прострочку виконання грошового зобов`язання, інфляційні втрати, збільшили позовну давність за відповідними вимогами до 3 років, встановили, що строк нарахування штрафних санкцій за цим договором не обмежується строком, встановленим ч.6 ст.232 Господарського кодексу України; штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань за цим договором нараховуються до моменту належного виконання відповідного зобов`язання або до моменту звернення кредитора до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій, в залежності від того, яка обставина настане раніше, також умовами договору (п.7.2.1) передбачена сплата товарного кредиту в розмірі 14% річних у разі прострочення виконання грошових зобов`язань по оплаті товару та або відсотків за користування товарним кредитом строком на 30 календарних днів або більше.

Як встановлено судом, загальна сума поставки за договором поставки №00105-ШК на умовах товарного кредиту від 20.03.2018 склала 2403602,72 грн, сума основного боргу, яка визнана судом обґрунтованою становить 299979,30 грн.

Із позовної заяви слідує, що позивачем було заявлено до стягнення 300000,00 грн основного боргу, у той же час, за несвоєчасне та неповне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №00105-ШК на умовах товарного кредиту від 20.03.2018 позивач нарахував відповідачу за час прострочки оплати 322349,32 грн штрафу, 323124,34 грн пені, 832756,93 грн інфляційних втрат, 257318,38 грн 28% річних, 202953,80 грн відсотків за користування кредитом, що разом складає 1189021,77 грн та перевищує більше ніж у чотири рази суму прострочення, яка заявлена до стягнення та складає майже 50% від вартості поставленого товару.

Як вбачається із матеріалів справи, суми передоплати відповідачем були здійснені відповідно до строків, зазначених у додатках до договору, крім додатку № ІАІ00000511 від 12.04.2018, де прострочка сплати попередньої оплати склала 7 днів, кредитні частини зобов`язань, які повинен був виконати відповідач до 16.07.2018, були фактично виконані до 16.01.2019, крім суми 299979,30 грн.

Також як слідує із наданої відповідачем до матеріалів справи виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо державної реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ-АГРО-ТРЕЙД", основним видом діяльності товариства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Щодо неможливості відповідача своєчасно розрахуватись за отриманий товар в 2018 році також свідчить і його тяжкий фінансовий стан та відсутність грошових коштів, що підтверджується фінансовим звітом суб`єкта малого підприємництва за 2018 рік, із якого слідує, що збитки підприємства складають 2362,1 тис.грн.

З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені, відсотків річних, враховуючи відсутності обмеження сторонами періоду нарахування пені, збільшення розміру процентів річних, відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, збільшення строку позовної давності щодо стягнення неустойки, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, зменшити розмір нарахованих пені, штрафу та 28% річних, які заявлені до стягнення, на 50 відсотків.

Відповідно, з урахуванням зменшення судом розміру нарахованих пені, штрафу та 28% річних на 50%, суд вважає обґрунтованим нарахування пені в сумі 161540,67 грн (50% від суми пені 323081,34 грн визнаної судом), штрафу в сумі 161174,66 грн (50% від суми 322349,32 грн штрафу, визнаного судом) та 28% річних в сумі 79520,03 грн (50% від суми річних 159040,06 грн, визнаних судом).

Як слідує із матеріалів справи, провадження у даній справі було відкрито ухвалою суду від 04.12.2019.

Відповідачем, після відкриття провадження у справі, 06.12.2019 платіжним дорученням № 3332 було сплачено позивачу 300000,00 грн з призначенням платежу « часткова оплата по договору №00105-ШК від 20.03.2018, в т.ч. ПДВ 50000,00 грн» (т.2 а.с.12, т.1 а.с.163).

У письмовій заяві вих.№737 від 09.12.2019 про уточнення позовних вимог, яка була розцінена судом як заява про зменшення розміру позовних вимог та прийнята судом, позивач вказує на те, що сума коштів розмірі 300000,00 грн, яка сплачена відповідачем 06.12.2019 платіжним дорученням № 3332, зарахована ним, відповідно до п.2.10 договору поставки №00105-ШК на умовах товарного кредиту від 20.03.2018, в рахунок оплати заборгованості по нарахованих відсотках за користування товарним кредитом в розмірі 202953,80 грн, на яку і зменшені позовні вимоги у даній справі, а решта суми 97046,20 грн зараховані в рахунок погашення заборгованості із нарахованих у позовній заяві 28% річних, і відповідно 28% річних зменшені з 257318,38 до 160272,18 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує на те, що сума коштів розмірі 300000,00 грн, яка сплачена ним 06.12.2019 платіжним дорученням № 3332, повинна бути зарахована в рахунок сплати основного боргу.

Надаючи правову оцінку діям позивача щодо зарахування коштів в сумі 300000,00 грн та позиції відповідача, суд зазначає наступне:

Статтею 534 Цивільного кодексу України визначено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основну суму боргу.

Як встановлено судом, порядок розрахунків за договором поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 визначений сторонами в п.2.6.-2.12 договору, які після внесення змін додатковою угодою № 1 від 29.03.2018 та виключення п. 2.5. нумеруються відповідно як пункти 2.5.-2.11.

Пунктом 2.10 договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 сторони визначили, що у випадку недостатності коштів, отриманих від Покупця на виконання в повному обсязі його зобов`язань по цьому договору, Постачальник має право провести зарахування коштів в наступному порядку:

- в першу чергу - в рахунок оплати нарахованих відсотків за користування товарним кредитом, передбачених п. 2.7 договору;

- в другу чергу - в рахунок плати за користування товарним кредитом, передбаченої п. 2.4 договору;

- в третю чергу - в рахунок сплати відсотків за неправомірне користування коштами та індексу інфляції в порядку, передбаченому п. 7.2 (в) договору;

- в четверту чергу - в рахунок сплати пені за кожен день прострочення, передбаченої п. 7.2 (б) договору;

- в п`яту чергу - в рахунок сплати штрафу, передбаченого п. 7.2 (б) договору;

- в шосту чергу - в рахунок оплати вартості (ціни) товару.

Пунктом 2.4 договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 сторони передбачили, що у випадку , коли на дату платежу за поставлений товар та/або на дату звернення до суду (у разі звернення із позовом до суду при повній або частковій несплаті) Коп/Кпост більше або дорівнює 1,01, то ціна товару підлягає уточненню без додаткового узгодження. У цьому випадку ціна договору підлягає розрахунку за наступною формулою:

Цоп=Цпост х (Коп/Кпост), де

Цпост - ціна постачання, розрахована з урахуванням п.2.1-2.3;

Коп - комерційний курс гривні до іноземної валюти на дату, що передує даті оплати та/або даті звернення до суду.

Вирахувана курсова різниця ціни договору, що є додатковими витратами Покупця на втрати від курсових коливань, може бути додана Постачальником до складу витрат за користування товарним кредитом та відображається Постачальником у Акті про надання послуг товарного кредитування, зазначеному у п. 2.11 даного договору. Для коригування курсових різниць береться до уваги сума, зазначена в додатку на момент замовлення товару та фактично неоплачена частина кредитної суми, зазначені в накладній (на момент відвантаження товару). Якщо на дату проведення уточнення ціни товару значення комерційного курсу гривні менше за значення комерційного курсу, що застосовувався на дату, що передувала даті поставки, уточнення ціни товару, передбачене п.2.4 договору, не здійснюється. Комерційним курсом гривні до іноземної валюти слід вважати міжбанківський валютний курс продажу іноземної валюти до гривні, який щоденно розміщується за адресою на інтернет-сторінці (http://minfin.com.ua/currency/mb/). Вид та комерційний курс іноземної валюти вказується в додатках до договору.

У відповідності до п. 2.6 договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, за користування товарним кредитом Покупець сплачує на користь Постачальника відсотки, розмір яких передбачений додатком до договору. Сума відсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обов`язковій оплаті Покупцем.

У додатках, доданих до позовної заяви, відповідно до яких здійснювалась поставка товару, сторонами було зазначено річні в розмірі 1%, крім додатків № ІАІ0000349 від 04.04.2018, № ІАІ0000374 від 04.04.2018, № ІАІ0000638 від 26.04.2018, № ІАІ0000883 від 16.05.2018.

Згідно з п.7.2.1. договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, у випадках прострочення виконання грошових зобов`язань по оплаті вартості товару та/або відсотків за користування товарним кредитом строком на 30 календарних днів або більше, Постачальник має право вимагати, а Покупець зобов`язується сплатити та погоджується з тим, що відсотки за користування товарним кредитом протягом усього періоду користування цим кредитом встановлюються в розмірі 14% та мають бути сплачені Покупцем на рахунок Постачальника на умовах, встановлених розділом 2 договору.

Як слідує із тексту позовної заяви, відсотки за користування товарним кредитом в сумі 202953,80 грн, були нараховані позивачем відповідно до п.7.2.1 договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 у розмірі 14% річних, а не відповідно до п.2.6 договору, у розмірі визначеному в додатках.

Оскільки умовами п.2.10 договору сторони чітко визначили порядок зарахування коштів, отриманих від Покупця на виконання зобов`язань по договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, а тому у позивача були відсутні правові підстави щодо зарахування коштів в сумі 202953,80 грн, із сплачених відповідачем 06.12.2018 300000,00 грн, в рахунок оплати заборгованості по нарахованих відсотках за користування товарним кредитом, відповідно до п.7.2.1 договору.

Доказів нарахування плати за користування товарним кредитом, передбаченої п. 2.4 договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018, позивач суду не надав.

Відповідно кошти, сплачені відповідачем 06.12.2019 в сумі 202953,80 грн, підлягають зарахуванню в третю чергу в рахунок сплати 28% річних в сумі 79520,03 грн за прострочку виконання зобов`язання та інфляційних втрат в сумі 82622,07 грн, а решта суми 40811,70 грн підлягає зарахуванню в четверту чергу, в рахунок часткового погашення пені.

Зарахування позивачем суми 97046,20 грн в рахунок погашення заборгованості за нарахованими в позовній заяві 28% річних відповідає вимогам п.2.10 договору поставки на умовах товарного кредиту №00105-ШК від 20.03.2018 та оцінюється судом як правомірна дія позивача.

Заперечення відповідача щодо зарахування 300000,00 грн в рахунок погашення суми основного боргу є безпідставні та спростовуються вищевстановленими судом обставинами.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, суд закриває провадження у справі в разі відсутності предмету спору.

Оскільки погашення 28% річних за прострочку виконання зобов`язання в сумі 79520,03 грн, інфляційних втрат в сумі 82622,07 грн та пені в сумі 40811,70 грн відбулось після відкриття провадження у справі, а тому суд доходить висновку, що спір між сторонами в цій частині відсутній.

За таких обставин, провадження у справі в частині стягнення 28% річних за прострочку виконання зобов`язання в сумі 79520,03 грн, інфляційних втрат в сумі 82622,07 грн та пені в сумі 40811,70 грн пені підлягає закриттю.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення 299979,30 грн основного боргу; 161174,66 грн штрафу; 120728,97 пені. У частині стягнення 20,70 грн основного боргу; 161174,66 грн штрафу; 80752,15 грн 28% річних від суми простроченої заборгованості; 161583,67 грн пені та 653,86 грн інфляційних втрат позовні вимоги позивача є безпідставні та задоволенню не підлягають.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що оскільки позивач відмовився від позовних вимог щодо відповідача ОСОБА_1 , ухвалою суду від 03.06.2020 відмова прийнята судом та закрито провадження у справі №927/952/19 щодо відповідача-2 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; ІПН НОМЕР_1 ) щодо солідарного стягнення 300000,00 грн основного боргу; 322349,32 грн штрафу; 160272,18 грн 28% річних від суми простроченої заборгованості; 323124,34 грн пені; 83275,93 грн інфляційних втрат; всього 1189021,77 грн, за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки №00105-ШК на умовах товарного кредиту від 20.03.2018 з додатковою угодою №1 від 29.03.2018 до нього та за договором поруки №002-Ш від 18.04.2018, а тому судом не досліджується та не надається правова оцінка договору поруки від 18.04.2018 № 002-Ш та висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 19.03.2020 № 636-640/20-24, якою встановлено, що підписи від імені Дублечева А.В. в графах «Поручитель» на всіх аркушах договору поруки №002-Ш від 18.04.2018 виконані не ОСОБА_1 .

За подання позову про стягнення 300000,00 грн основного боргу; 322349,32 грн штрафу; 257318,38 грн 28% річних від суми простроченої заборгованості; 323124,34 грн пені; 83275,93 грн інфляційних втрат; 202953,80 грн відсотків по товарному кредиту (разом з ПДВ) позивачем було сплачено платіжним дорученням № 2162 від 22.11.2019 судовий збір у розмірі 22335,34 грн.

У письмовій заяві вих.№737 від 09.12.2019 про уточнення позовних вимог та розподіл судових витрат позивач просив суд зменшити загальну суму позовних вимог позивача до відповідачів на 300000,00 грн, а суму судового збору на 4500,00 грн та стягнути, зокрема, 17835,33 грн судового збору. Також позивач просив суд вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 2225,00 грн.

Ухвалою суду від 12.05.2020 було задоволено заяву позивача вих.№737 від 09.12.2019 про уточнення позовних вимог та прийнято зменшення позивачем розміру позовних вимог у частині стягнення 28% річних на суму 97046,20 грн та 202953,80 грн відсотків по товарному кредиту.

Відповідно до частини 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закону України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи, що судом прийнято зменшення розміру позовних вимог у частині стягнення 28% річних на суму 97046,20 грн та 202953,80 грн відсотків по товарному кредиту та позивач скористався своїм правом на заявлення клопотання про повернення судового збору у зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог, клопотання позивача про повернення судового збору в розмірі 2225,00 грн підлягає задоволенню.

Оскільки позивачем подано клопотання про повернення з державного бюджету лише 50% судового збору, сплаченого на суму зменшення позовних вимог, а саме 2225,00 грн, у суду відсутні правові підстави самостійно змінювати (збільшувати) розмір судового збору, що підлягає поверненню, а тому клопотання позивача про повернення судового збору підлягає задоволенню в межах заявленого розміру.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України „Про судовий збір", позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" підлягає поверненню з Державного бюджету судовий збір у розмірі 2225,00 грн, сплачений платіжним дорученням № 2162 від 22.11.2019, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №927/952/19 Господарського суду Чернігівської області.

Як встановлено судом, предметом спору у даній справі, з урахуванням зменшення позивачем розміру позовних вимог у частині стягнення 28% річних на суму 97046,20 грн та 202953,80 грн відсотків по товарному кредиту є стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ-АГРО-ТРЕЙД" 300000,00 грн основного боргу; 322349,32 грн штрафу; 160272,18 грн 28% річних від суми простроченої заборгованості; 323124,34 грн пені; 83275,93 грн інфляційних втрат; всього 1189021,77 грн за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №00105-ШК на умовах товарного кредиту від 20.03.2018 з додатковою угодою №1 від 29.03.2018 до нього.

Судовий збір, який підлягає сплаті за подання даного позову до суду, становить 17835,33 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки спір виник у зв`язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір", пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням суми зменшених судом до стягнення з відповідача 28% річних пені та штрафу, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 14761,77 грн судового збору.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, п.2 ч.1 ст. 231, ст.233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України; ст. 4, 7 Закону України „Про судовий збір", господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, 36014; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ-АГРО-ТРЕЙД" (вул. Князя Чорного, буд.4, оф.119, м. Чернігів, 14000; ) про стягнення 1189021,77 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ-АГРО-ТРЕЙД" (вул. Князя Чорного, буд.4, оф.119, м. Чернігів, 14000; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, 36014; ) 299979,30 грн основного боргу; 161174,66 грн штрафу; 120728,97 пені та 14761,77 грн судового збору.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ-АГРО-ТРЕЙД" (вул. Князя Чорного, буд.4, оф.119, м. Чернігів, 14000; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, 36014; ) 79520,03 грн 28% річних від суми простроченої заборгованості, 82622,07 грн інфляційних втрат та 40811,70 грн пені.

4. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, 36014; ) в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ-АГРО-ТРЕЙД" (вул. Князя Чорного, буд.4, оф.119, м. Чернігів, 14000; ) 20,70 грн основного боргу; 161174,66 грн штрафу; 80752,15 грн 28% річних від суми простроченої заборгованості; 161583,67 грн пені та 653,86 грн інфляційних втрат.

5. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, 36014; ) про повернення з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 2225,00 грн, задовольнити.

7. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, 36014; ) з Державного бюджету України (рахунок №UA6083035, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), отримувач - УК м у м.Чернігові/м.Чернігів/22030101, код банку 899998, ) 2225,00 грн судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 2162 від 22.11.2019, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №927/952/19 Господарського суду Чернігівської області.

8. Дане рішення є підставою для повернення судового збору з Державного бюджету України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення та з урахуванням п.4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 23.06.2020.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

До відома сторін:

- адреса Господарського суду Чернігівської області: проспект Миру, 20, м. Чернігів, Україна;

- засоби зв`язку контактні телефони: 672-847; 676-311, факс 774-462; електронна адреса Господарського суду Чернігівської області: e-mail: .

Суддя Л. М. Лавриненко