РІШЕННЯ

Іменем України

18 червня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/361/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Тарасевич А.М.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс групп ЛТД»

вул. Цілиноградська, 58А, м. Харків, Харківська область, 61202,

в особі представника: адвоката Макарова Сергія Олександровича,

вул.Людвіга Свободи,52А, оф.3, м.Харків, Харківська область, 61000,

свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000476 від 21.09.2018,

РНОКПП НОМЕР_2

до відповідача: Чернігівського геріатричного пансіонату,

вул. Л.Пашина,12, м. Чернігів, Чернігівська область, 14021,

предмет спору: про стягнення заборгованості 31200,95 грн

За участю:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: директор ЧГП В.В. Кулага;

Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс групп ЛТД» подано позов до Чернігівського геріатричного пансіонату про стягнення заборгованості в розмірі 31200,95 грн

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору постачання електричної енергії № 91/1/20-ел від 01.02.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено сторонам процесуальні строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь позивача на відзив.

Сторони належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, що містяться в матеріалах справи.

13.05.2020 року від відповідача надійшов відзив на позову заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що між сторонами не було укладено Договір постачання електричної енергії № 94/1/20-ел від 01.02.2020 року, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс групп ЛТД" було відхилене як переможець закупівлі у відповідності до п.2 ст.30 Закону України "Про публічні закупівлі". При цьому, відзив відповідача містить клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 13.05.2020 року ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; розгляд справи по суті призначено на 10.06.2020 року; викликано у судове засідання позивача та відповідача, зобов`язано сторони надати суду для огляду оригінали документів, що підтверджують викладені ними обставини справи.

02.06.2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечив стосовно тверджень відповідача зазначених у відзиві. Обґрунтовуючи свої заперечення позивач посилається на фактичне використання електроенергії відповідачем.

В судовому засіданні 10.06.2020 було оголошено перерву до 18.06.2020. В судове засідання 18.06.2020 представники сторін не з`явились.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд встановив:

24.12.2019 відповідачем були проведені відкриті торги щодо закупівлі електричної енергії, ідентифікатор закупівлі UA-2019-125-24-002627-b. Після проведення електронного аукціону 13.01.2020 року позивач був визнаний переможцем, 16.01.2020 року було сформовано повідомлення про намір укласти договір. Матеріали справи не містять доказів укладення сторонами відповідного договору, однак судом встановлено, що позивачем було передано у власність відповідача електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок останнього. З 1 лютого по 15 лютого 2020 року позивач поставив відповідачу електроенергію у кількості 165339 кВт по ціні без ПДВ 1558,33 грн за 1000кВт, на загальну суму з ПДВ 31200,95 грн, що підтверджується Актом підтвердження обсягів електричної енергії, розподіленої мережами АТ «Чернігівобленерго» для споживачів Електропостачальника від 29.02.2020 року, реєстрами споживачів, постачання електричної енергії яким здійснювалось постачальником ТОВ «Сервіс Групп ЛТД» в лютому 2020 року, які приєднані до електричних мереж АТ «Чернігівобленерго», повідомленнями АТ «Чернігівобленерго`щодо зміни електропостачальника № 22/599/01-13 від 31.01.2020 та № 22/719/01-13 від 10.02.2020, а також повідомленням АТ «Чернігівобленерго» фактичних обсягів споживання електричної енергії споживачем Чернігівський геріатричний пансіонат на 15.02.2020 року № 22/903/01-13 від 17.02.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2, 3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проаналізувавши відносини, що виникли між сторонами, суд встановив, що по своїй правовій природі дані відносини щодо надання послуг регулюються главою 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 6 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України „Про ринок електричної енергії споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії.

З урахуванням того, що судом встановлено фактичне споживання відповідачем електроенергії ТОВ «Сервіс Групп ЛТД», в результаті викладеного, станом на момент розгляду даної справи, за відповідачем рахується прострочена заборгованість перед позивачем за спожиту електричну енергію, вартість якої складає 31200,95 грн.

З викладених обставин, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення з Чернігівського геріатричного пансіонату заборгованості за спожиту активну електричну енергію в сумі 31200,95 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що наявні в матеріалах справи письмові докази доводять ті обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Також з пояснень відповідача судом було встановлено, що останнім в період з 01 лютого по 15 лютого 2020 року було фактично безоплатно використано електроенергію, оскільки АТ «Чернігівобленерго» самостійно, без погодження з відповідачем, здійснило в лютому 2020 року зміну електропостачальника для відповідача з ТОВ «Енера Чернігів» на ТОВ «Сервіс групп ЛТД» та навпаки. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано суду копії договору про надання правової допомоги від 09.01.2020 року, розрахунок розміру гонорару (додаток №1 до договору № 20/1), рішення № 17 розширеного засідання Ради адвокатів Харківської області від 21.03.2018 (додаток №2), Акт №1 приймання-передавання послуг від 01.04.2020 року (додаток №3 до договору №17/1), ордер на надання правничої допомоги від 07.06.2019 року замовником послуг по якому виступає ТОВ «Укртранссервіс-груп» на підставі договору про надання правової допомоги № 17/1 від 09.01.2019 року.

Дослідивши надані позивачем документи на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн, суд встановив, що надані документи не є належним доказом понесення позивачем таких витрат з огляду на наступне.

Оцінюючи Акт №1 приймання-передавання послуг від 01.04.2020 року (додаток №3 до договору №17/1) та ордер на надання правничої допомоги від 07.06.2019 року замовником послуг по якому виступає ТОВ «Укртранссервіс-груп» на підставі договору про надання правової допомоги № 17/1 від 09.01.2019 року, неможливо однозначно стверджувати, що кошти в сумі 4000 грн фактично отримані адвокатом саме за надання юридичних послуг в межах даної справи, оскільки адвокат є представником іншого товариства - ТОВ «Укртранссервіс-груп». Матеріали справи не містять Акту виконаних робот по договору про надання правової допомоги № 20/1 від 09.01.2020, з розшифруванням вартості останніх, що унеможливлює перевірку судом фактично здійснених адвокатом послуг. Також судом не встановлено, що заборгованість виникла саме з вини відповідача, оскільки фактично договір про постачання електроенергії між сторонами не укладався.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню, оскільки позивач належними, допустимими та достатніми доказамии не довів понесення таких витрат.

Судовий збір відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 42, 46, 73-80, 86, 126, 129, 233, 236-238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Чернігівського геріатричного пансіонату ( вул. Л.Пашина,12, м. Чернігів, Чернігівська область, 14021, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс групп ЛТД» (вул. Цілиноградська, 58А, м. Харків, Харківська область, 61202,) 31200,95 грн заборгованості.

3.Стягнути з Чернігівського геріатричного пансіонату ( вул. Л.Пашина,12, м. Чернігів, Чернігівська область, 14021, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс групп ЛТД» (вул. Цілиноградська, 58А, м. Харків, Харківська область, 61202,) 2102,00 грн судового збору.

4.Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Сервіс групп ЛТД» (вул. Цілиноградська, 58А, м. Харків, Харківська область, 61202,) в частині вимог щодо покладення на Чернігівський геріатричний пансіонат ( вул. Л.Пашина,12, м. Чернігів, Чернігівська область, 14021, ) витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 18.06. 2020 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу та з врахуванням положень п.4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/