ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" червня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1810/20

Господарський суд Київської області, у складі судді Лилака Т.Д. розглянувши заяву Колективного сільськогосподарського підприємства «Красилівське» (07451, Київська обл., Броварський р-н, с. Красилівка, вул. С. Басова, код 00849698)

про забезпечення позову

встановив:

До Господарського суду Київської області звернулось Колективне сільськогосподарське підприємство «Красилівське» з заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що земельна ділянка загальною площею 9.2793 га. кадастровий номер :04:006:0003, входить до складу земель колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Красилівське» на підставі Державного акту на право колективної власності на землю від 25.04.1996 року, виданого Калинівською сільською Радою народних депутатів Броварського району Київської області відповідно до рішення Калинівської сільської Ради народних депутатів від 25.12.1995 року № 7, відповідно до якого КСП «Красилівське» передано у колективну власність 495,64 гектарів землі в межах згідно з планом.

Відповідно до листів Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 13.05.2020 № 10-0.3-6053/2-20 та від 12.06.2020 № 29-10-0.222-7306/2-20 земельні ділянки з кадастровими номерами :04:006:0010, :04:006:0011 були сформовані в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0003

На підставі рішення Господарського суду Київської області від 13 листопада 2007 року у справі № 18/539-07 Товариству з обмеженою відповідальністю «Квіти-Сервіс» видано державні акти на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:006:0010, :04:006:0011 за адресою: Київська область, Броварський район, с. Димитрово, провул. Залізничний, 15 серії ЯК № 287073, серії ЯК № 287074, серії ЯК № 287075 від 11.08.2011 року.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14 березня 2012 року рішення господарського Київської області від 13.11.2007 року по справі № 18/539-07 скасовано повністю та прийняте нове рішення суду, яким в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти-Сервіс» до Колективного сільськогосподарського підприємства «Красилівське» про визнання права власності на земельні ділянки - відмовлено.

Згідно даних Публічної кадастрової карти України Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.04.2020 земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0011 на підставі договору міни від 10 жовтня 2016 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1553, посвідченого нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., перейшла у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехнологія», .

В 2019 році земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0011 площею 1,0101 га ТОВ ««Екотехнологія», , на підставі заяви 3005 від 24.10.2019 була поділена на 2 (дві) земельні ділянки та зареєстровано право власності з кадастровими номерами :04:006:0025 та :04:006:0026.

Як стверджує заявник, Товариство з обмеженою відповідальністю «Квіти-Сервіс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Екотехнологія», діючи умисно, декілька разів незаконно відчужували спірні земельні ділянки, здійснили їх поділ з реєстрацією права власності та права оренди, а отже є всі підстави вважати, що до моменту вирішення справи по суті, дані земельні ділянки можуть бути знову поділені та відчужені на користь третіх осіб, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених прав КСП «Красилівське», за захистом яких останнє має намір звернутися до суду.

Тому, на думку заявника існує обґрунтована необхідність застосувати наступні заходи забезпечення позову, а саме: заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Екотехнологія» відчужувати, змінювати цільове призначення земельних ділянок з кадастровими номерами :04:006:0025 та :04:006:0026, здійснювати їх перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне:

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Варто зазначити, що оскільки заявник планує звертатись до суду з позовними вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з останньою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з позовом про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Дослідивши надані докази, суд вважає їх недостатніми для підтвердження того, що незабезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.136-141, 234 Господарського процесуального кодексу України.

постановив:

У задоволенні заяви Колективного сільськогосподарського підприємства «Красилівське» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала складена та підписана 24.06.2020, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.Д. Лилак