РІШЕННЯ

17 червня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/117/20

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.

при секретарі судового засідання Курмило В.М.

розглянув справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Білоуса Ігоря Миколайовича, АДРЕСА_1

до відповідача Фізичної особи-підприємця Пирки Юрія Мироновича, АДРЕСА_2

про стягнення заборгованості у розмірі 28 200 грн.

представники сторін не прибули.

Суть справи:

До Господарського суду Тернопільської області поступила позовна заява Фізичної особи-підприємця Білоуса Ігоря Миколайовича до Фізичної особи-підприємця Пирки Юрія Мироновича про стягнення заборгованості у розмірі 28 200 грн.

Ухвалою від 06.03.2020 судом відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено засідання.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на неналежне виконання його контрагентом умов договору поставки в частині повернення попередньої оплати, сума якої заявлена до стягнення у судовому порядку.

Повноважний представник позивача у судове засідання не прибув, разом з тим надіслав заяву №б/н (вх. №3740) від 15.06.2020 про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, але подав відзив на позовну заяву №б/н (вх. №2257) від 23.03.2020, згідно якого позовні вимоги не визнає та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у ньому.

Враховуючи наявність відомостей про отримання сторонами повідомлень про судовий розгляд спору, надходження від позивача клопотання та від відповідача відзиву на позов, зважаючи на статтю 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та висновки Європейського суду з прав людини у справі "В`ячеслав Корчагін проти Росії" суд дійшов висновку про можливість розгляду цієї справи за відсутності представників сторін, за наявними у ній документами.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.

24 вересня 2018 року між приватним підприємцем Пиркою Ю. М. (Постачальник) та ФОП Білоус І.М. (Покупець) було укладено договір поставки №б/н, згідно з п.1.1 якого Постачальник зобов`язався поставити Покупцеві, а Покупець зобов`язався оплатити і прийняти товар: двигун дизельний без навісного обладнання, регенерований (відновлений), duratorq cr tc 2.2, для моделей автомобілів Citroen Jumper III Peugeot Boxer III Ford Transit Код виробника , , 1782109, BK2Q6006EA.

У розділі 2 укладеного правочину сторони погодили, що загальна вартість товару складає - 84 600 грн. Оплата за товар здійснюється на підставі виставлених рахунків-фактур. Порядок оплати за товар: передоплата у розмірі 28 200 грн від вартості товару згідно виставленого рахунку-фактури на рахунок Постачальника, 56 400 грн по факту готовності товару до відвантаження.

За змістом пунктів 3.1, 3.2 договору, Постачальник зобов`язаний поставити товар Покупцю протягом 30 календарних днів з дня отримання Постачальником передплати від Покупця. Датою поставки є дата передачі товару Постачальником Покупцю, зазначена в підписаній обома сторонами видатковій накладній на поставлений товар.

Умови поставки товару - самовивіз товару Покупцем, за фактом готовності зі складу Постачальника, або відправка Постачальником товару транспортною компанією за рахунок Покупця (п.3.3 договору).

Згідно із п.п. 4.3 та 4.4 укладеного правочину, Постачальник гарантує Покупцю високу якість товару, що поставляється. Термін гарантії на товар визначається середнім напрацюванням виробу на час відмови, в залежності від режиму експлуатації виробу, 100 000 км або не більше 6 місяців з дати поставки Покупцю. Дефекти товару, що виникли упродовж гарантійного періоду його експлуатації, відображаються в двосторонньому акті і підлягають усуненню Постачальником в строк не пізніше 45 робочих днів, наступних за днем (датою) підписання уповноваженими представниками обох сторін вказаного акту. Представник Постачальника повинен з`явитись для складання акту не пізніше 10-ти днів з моменту повідомлення про дефект (поломку) товару. У разі гарантійного випадку строк гарантії на товар продовжується на період проведення гарантійного ремонту.

Постачальник зобов`язаний у разі поставки неякісного товару, протягом 20 календарних днів з моменту отримання від Покупця відповідного акта про недоліки товару, складеного за участі представника Постачальника, здійснити обмін товару на якісний або відшкодувати вартість переданого неякісного товару в повному обсязі. Покупець, в свою чергу, зобов`язаний при встановленні невідповідності якості/кількості товару, що надійшов, негайно повідомити про це Постачальника (п.п. 6.1.2., 6.2.2. договору).

Згідно із п.9.1 договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін, діє до 31 грудня 2018, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

10.01.2019 між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до вище вказаного договору поставки, згідно якої сторони погодили наступний порядок сплати за товар:

- перший етап - передоплата у розмірі 28 200 грн від вартості товару згідно виставленого рахунку-фактури на рахунок Постачальника;

- другий етап - 28 200 грн по факту готовності товару до відвантаження або відправки Постачальником, транспортною компанією за рахунок Покупця в м. Ніжин Чернігівської області;

- третій етап - 28 200 грн не пізніше 6-ти місяців з моменту отримання товару Покупцем або доставки товару транспортною компанією у відділення транспортної компанії, що знаходиться в м. Ніжин Чернігівської області.

Згідно п.3.2 додаткової угоди, датою поставки є дата передачі товару Постачальником Покупцю, яка зазначена в підписаній обома сторонами видатковій накладній на поставлений товар або доставки товару транспортною компанією у відділення транспортної компанії, що знаходиться в м. Ніжин Чернігівської області.

Крім цього, у п.6.1.2. додаткової угоди її учасники домовилися про те, що постачальник зобов`язаний у разі поставки неякісного товару, протягом 45-ти календарних днів з моменту отримання від Покупця відповідного акта про недоліки товару, складеного за участі представника Постачальника, здійснити обмін товару на якісний або відшкодувати вартість переданого неякісного товару в повному обсязі.

Згідно із п.9.1 додаткової угоди договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін, діє до 31 грудня 2019, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

На виконання своїх договірних зобов`язань позивач сплатив передоплату в розмірі 28 200 грн, що підтверджується платіжним дорученням №291518 від 24.09.2018.

04.10.2018 відповідачем було придбано двигун в Euro Engines Essex Ltd, що підтверджується накладною від 04.10.2018 VAT №241443436 Invoice №0151. Вказаний товар було доставлено на склад ФОП Пирки Ю.М. у м. Чортків.

На виконання п.3.3. договору, відповідачем було відправлено товар транспортною компанією "Нова Пошта" на адресу позивача згідно експрес-накладної №3428 від 26.12.2018.

14.01.2019 позивачем та транспортною компанією було складено та підписано акт приймання-передачі, в якому ФОП Білоус І.М. зазначив, що при видачі відправлення (двигуна) було виявлено пошкодження деталей двигуна у вигляді корозії та вм`ятин. Як наслідок товар він приймати відмовився.

01.02.2019 року, після оплати відповідачем транспортній компанії послуг зі зберігання в сумі 2488 грн 00 коп., двигун було повернуто ФОП Пирці Ю.М.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією №б/н від 15.04.2019 по повернення передоплати в розмірі 28 200 грн.

Відповідачем долучено відповідь на претензію №б/н від 28.05.2019, згідно якої ФОП Пирка Ю.М. стверджує, що позивачем не надано будь-яких доказів (фото, відео) щодо дефекту товару та яким чином дані дефекти можуть впливати на роботу двигуна. Крім цього, вказано, що двигун не є новим, що узгоджено з позивачем в момент укладення договору. Відповідач у відповіді на претензію також повідомив позивача про те, що для встановлення недоліків товару та складання відповідних документів, останньому слід якнайшвидше надіслати представника.

Відтак, заборгованість по спірній поставці, у вигляді передоплати, становить 28 200 грн. На час звернення із позовом до суду даний борг відповідачем залишається неоплаченим, що слугувало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у позові слід відмовити, виходячи з наступних міркувань.

У відповідності до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст.509,526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст.265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 693 ЦК України).

Частиною 2 ст. 693 ЦК України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У спірних правовідносинах, приватні підприємці узгодили між собою не лише термін поставки товару-30 календарних днів з дня отримання Постачальником передплати від Покупця (п.3.1 договору), а й умови поставки - самовивіз товару Покупцем, за фактом готовності зі складу Постачальника, або відправка Постачальником товару транспортною компанією за рахунок Покупця (п.3.3. договору).

При цьому суд констатує, що у матеріалах справи немає жодного доказу, який би засвідчував факт звернення позивача у період з 24.09.2018 по 24.10.2018 до свого контрагента про намір отримати придбаний двигун на складі Постачальника.

Вказівка ж на поставку товару транспортною компанією, її назву - "Нова пошта" та інші необхідні реквізити - склад №1, позивачем сформована та доведена до відома відповідача лише 26.12.2018 року в електронному повідомленні, що адресоване приватному підприємцю Пирці Ю.М. Доказів, які б вказували на те, що такі звернення направлялися відповідачу раніше, матеріали справи не містять.

Немає у справі також і документів, які б вказували на звернення позивача до свого контрагента з вимогою про повернення йому попередньої оплати у період з 24.10.2018 по 26.12.2018 року (дата передачі товару для відправки транспортній організації) . Більше того, укладена 10 січня 2019 року між сторонами додаткова угода №1, якою вони вирішили спірний правочин викласти у новій редакції спростовує це та вказує на бажання приватних підприємців досягти мети договору, а не припинити взаємні договірні зобов`язання.

Відповідно до статті 679 Цивільного кодексу України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Відповідно до частини 6 статті 269 Господарського кодексу України постачальник (виробник) зобов`язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Отже, за загальним правилом відповідальність продавця за недоліки товару може наступати у випадках, якщо недоліки виникли до передання товару покупцеві або якщо їх виникнення обумовлене причинами, що виникли до передачі товару.

Водночас, у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації), існує презумпція вини постачальника (виробника). У такому випадку для звільнення себе від відповідальності саме постачальник (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП Білоус І.М. не здійснив перевірку матеріальних цінностей, у відповідності з обумовленими умовами договору вимогами. Так, згідно із п.6.1.2. договору Постачальник зобов`язаний у разі поставки неякісного товару, протягом 45-ти календарних днів з моменту отримання від Покупця відповідного акта про недоліки товару, складеного за участі представника Постачальника, здійснити обмін товару на якісний або відшкодувати вартість переданого неякісного товару в повному обсязі.

Таким чином, для ствердження того, що спірний товар має недоліки необхідним є, по-перше, здійснення перевірки, а, по-друге, виявлення дефектів під час отримання ТМЦ та доведення цього факту належними та допустимими доказами.

Всупереч цьому, позивачем не надано суду акту про недоліки товару, складеного за участі представника Постачальника (відповідача). Як і не надано доказів про негайне повідомлення Постачальника щодо встановлення невідповідності якості товару.

На переконання суду, наявний у матеріалах справи акт приймання-передачі від 14.01.2019 року не може вважатися актом про недоліки товару. Адже останній складений в односторонньому порядку, без представника Постачальника, та приватному підприємцю Пирці Ю.М., за його твердженням, що викладене у відзиві на позов від.23.03.2020, взагалі не надсилався. В ухвалі від 02.06.2020 суд пропонував позивачу надати докази інформування Постачальника щодо невідповідності якості поставленого товару. Однак такі до матеріалів справи ним долучені не були.

Суд зважає також на те, що у відповіді на претензію від 28.05.2019 (докази її отримання позивачем 04.06.2019 засвідчуються рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення) та електронному листуванні між учасниками цього спору від 27.05.2019, відповідач неодноразово пропонував приватному підприємцю Білоусу І.М. направити своїх представників для огляду двигуна в присутності обох сторін, відповідно до п.6.1.2 договору, встановлення його недоліків та усунення виправлення дефектів Товару, у разі їх наявності. Однак, зазначені пропозиції залишені позивачем без реагування.

Варто також зазначити, що встановлені законодавцем правові наслідки передання товару неналежної якості є відмінними від тих, які зазначає позивач.

Так, за статтею 684 ЦК України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Таким чином, з точки зору закону, вимога про повернення сплаченої за товар грошової суми допускається лише у разі відмови покупця від договору. І виключно при істотному порушенні вимог щодо якості товару.

За статтею 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Аналіз цієї правової норми дає підстави для висновку про те, що відмова від зобов`язання означає односторонню волю кредитора. Відтак, він зобов`язаний повідомити боржника про вчинення цією юридично значимої дії. Однак, у спірних правовідносинах позивачем цього зроблено не було, як і не надано суду жодного доказу на підтвердження істотного порушення його контрагентом вимог щодо якості товару.

З наведеного в сукупності суд констатує, що приватний підприємець Білоус І.М не довів наявність правових підстав, для повернення йому передоплати в розмірі 28 200 грн.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

ФОП Білоусом І.М. законодавчими приписами та поданими доказами не доведено заявлені у даній справі вимоги. З огляду на це у задоволенні його позову слід відмовити.

Щодо стягнення з позивача витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 грн суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

При визначенні суми відшкодування суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В свою чергу, за приписами Господарського процесуального кодексу України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст. 126 цього Кодексу). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Здійснюючи розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, керуючись критерієм розумності розміру адвокатських витрат, з урахуванням обставин справи, суд виходив із встановленої актом узгодження вартості послуг від 16.03.2020 до договору про надання правничої допомоги від 16.03.2020 ставки послуг адвоката за одну годину у розмірі 800 грн.

Враховуючи обставини справи, суд, детально проаналізувавши всі докази, вважає, що об`єктивним і співмірним зі складністю справи є затрачений час адвоката у кількості 3,5 години.

Натомість, на переконання суду, підготовка до справи, вивчення матеріалів справи, правовий аналіз документів, включає в себе і надання консультацій. Відтак витрати за їх проведення не можуть відшкодовуватися окремо, як правова допомога.

Не підлягають відшкодуванню і витрати за підготовку позовної заяви, виготовлення копій документів, направлення позовної заяви в суд, оскільки такі послуги не надавались, так як адвокат представляв інтереси відповідача по справі.

З наведеного, та враховуючи заперечення позивача, що викладені ним у письмових поясненнях від 15.06.2020 року, суд не вбачає підстав для стягнення з приватного підприємця Білоуса І.М. витрат на правову допомогу в сумі 400 грн та 4 800 грн, відповідно.

Водночас, понесені приватним підприємцем витрати на правову допомогу в сумі 2 800 грн належним чином підтверджені, відповідають фактичним обставинам, а відтак підлягають відшкодуванню йому за рахунок позивача за правилами, що встановлені ст.126 ГПК України.

Судовий збір, в силу ст.129 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись статтями 20,42,46,73, 74,76-79, 91,123,129,238,240,241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Білоуса Ігоря Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_3 ) на користь Фізичної особи-підприємця Пирки Юрія Мироновича ( АДРЕСА_2 , ідент. код НОМЕР_4 ) - 2 800 (дві тисячі вісімсот) грн витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному б-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення складено 24.06.2020.

Суддя О.В. Руденко