РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2020 року м. ЧернігівСправа № 927/916/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Лавриненко Л.М.

секретар судового засідання Мігда Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №927/916/19, розгляд якої здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження

За позовом: Приватного підприємства "Юніпег",

вул. Гоголя, 22, кв.12, м. Чернігів, Україна, 14005

електронна пошта представника позивача адвоката Саповського Л.І. e-mail:

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕАТ-TRADE"

MD-5023, Республіка Молдова, с.Гура-Каменчій, р-1 Флорешть (Societate cu Raspundere Limitata "MEAT-TRADE", MD-5023, Republica Moldova, s. Gura Сamencii, r-l Floresti)

електронна пошта: невідома

Про стягнення 4820 доларів США

За участю представників:

Позивача: не з`явився

Відповідача: не з`явився

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Приватним підприємством "Юніпег" подано позов до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕАТ-TRADE" (Societate cu Raspundere Limitata "MEAT-TRADE") про стягнення 4820 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, що виникли на підставі контракту №31/10-17 від 31.10.2017.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2019, справу №927/916/19 було передано на розгляд судді Оленич Т.Г.

Ухвалою суду від 18.11.2019 позовну заяву було залишено без руху, на підставі ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду №02-01/71/19 від 27.11.2019 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи №927/916/19", було призначено повторний автоматизований розподіл господарської справи № 927/916/19.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2019, справа №927/916/19 передана на розгляд судді Лавриненко Л.М.

Ухвалою суду від 02.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду суддею Лавриненко Л.М. та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи по суті призначено на 03.03.2020 о 10:00. Зазначено, що явка в судове засідання повноважних представників сторін є обов`язковою. Провадження у даній справі зупинено до 03.03.2020.

Враховуючи, що відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕАТ-TRADE" (MD-5023, Республіка Молдова, с.Гура-Каменчій, р-1 Флорешть) є нерезидентом та не має свого представництва на території України, Господарський суд Чернігівської області, з метою здійснення належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, на виконання п.9 резолютивної частини ухвали суду від 02.12.2019, у встановленому законом порядку, передбаченому Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, через Сектор судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, звернувся із судовим дорученням про надання правової допомоги до Міністерства юстиції Республіки Молдова про вручення ухвали суду від 02.12.2019 відповідачу.

Також зазначена ухвала була направлена судом безпосередньо відповідачу на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві: Societate cu Raspundere Limitata "MEAT-TRADE", MD-5023, Republica Moldova, s. Gura Сamencii, r-l Floresti (Товариству з обмеженою відповідальністю "МЕАТ-TRADE", МD-5023, Республіка Молдова, с.Гура-Каменчій, р-1 Флорешть).

Сектор судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області листом №01.1-36/13106/19/7/263 від 13.12.2019 повідомив суд, що відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, судове доручення Господарського суду Чернігівської області про вручення судових документів представнику ТОВ "МЕАТ-TRADE" на території Республіки Молдова було направлено до Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.03.2020 провадження у справі №927/916/19 поновлено.

Станом на 03.03.2020 (дати судового засідання) докази виконання судового доручення щодо вручення ухвали суду від 02.12.2019 про відкриття провадження у справі ТОВ "МЕАТ-TRADE" через Міністерство юстиції Республіки Молдова до суду не надходили.

Ухвала Господарського суду Чернігівської області від 02.12.2019 про відкриття провадження у справі №927/916/19, направлена Господарським судом Чернігівської області безпосередньо на адресу відповідача: ТОВ "МЕАТ-TRADE", МD-5023, Республіка Молдова, с.Гура-Каменчій, р-1 Флорешть, 22.01.2020 повернулась до суду з поштовою відміткою "за незапитом".

Заяв та клопотань на дату судового засідання 03.03.2020 від сторін до суду не надходило.

Ухвалою суду від 03.03.2020 розгляд справи було відкладено на 25.06.2020 о 10:00. Зазначено, що явка повноважних представників сторін у судове засідання є не обов`язковою. Зупинено провадження у справі 927/916/19 до 25.06.2020 (надходження відповіді від компетентного органу Республіки Молдова на судове доручення про надання правової допомоги - вручення відповідачу ухвал суду від 03.03.2020).

З метою здійснення належного повідомлення відповідача (ТОВ "МЕАТ-TRADE") про дату та час розгляду справи, на виконання п.7 резолютивної частини ухвали суду від 03.03.2020, суд, через Сектор судової роботи та міжнародної правової допомоги у Чернігівській області відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернувся із судовим дорученням про надання правової допомоги до Міністерства юстиції Республіки Молдова про вручення відповідачу ухвал суду від 03.03.2020.

Також ухвали суду від 03.03.2020 були направлені судом безпосередньо відповідачу на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві: Societate cu Raspundere Limitata "MEAT-TRADE", MD-5023, Republica Moldova, s. Gura Сamencii, r-l Floresti (Товариству з обмеженою відповідальністю "МЕАТ-TRADE", МD-5023, Республіка Молдова, с.Гура-Каменчій, р-1 Флорешть).

Сектор судової роботи та міжнародної правової допомоги у Чернігівській області відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом №9891/7/20/49 від 23.03.2020 повідомив суд, що доручення Господарського суду Чернігівської області про вручення судових документів представнику відповідача на території Республіки Молдова було направлено до Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України.

Станом на 25.06.2020 докази виконання судового доручення щодо вручення судових документів (ухвал суду від 03.03.2020) ТОВ "МЕАТ-TRADE" через Міністерство юстиції Республіки Молдова до суду не надходили.

Ухвали Господарського суду Чернігівської області від 03.03.2020, направлені Господарським судом Чернігівської області безпосередньо на адресу відповідача: ТОВ "МЕАТ-TRADE", МD-5023, Республіка Молдова, с.Гура-Каменчій, р-1 Флорешть, 17.04.2020 повернулась до суду з поштовою відміткою "за незапитом".

За приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення копії судового рішення за юридичною адресою відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Заяв про зміну юридичної адреси чи свого місцезнаходження, під час розгляду справи від відповідача, відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, не надходило.

Інформація стосовно слухання судом справ є публічною і розміщується на офіційному сайті Господарського суду Чернігівської області в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність у відповідача можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1,2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) з ухвалою від 02.12.2019 про відкриття провадження у справі №927/916/19.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (ч.2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до приписів ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати суду пояснення, наводити свої доводи, які виникають під час судового розгляду; учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

До початку судового засідання від позивача надійшла письмова заява вих.№113 від 23.06.2020 про розгляд справи без участі повноважного представника позивача.

Заява позивача вих.№113 від 23.06.2020 про розгляд справи без участі його повноважного представника задоволена судом, оскільки участь в судовому засіданні є процесуальним правом сторони, відповідно до п.2 ч.1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України.

Також від позивача надійшло письмове клопотання вих.№114 від 22.06.2020 про залучення до матеріалів справи доказів понесення позивачем судових витрат, а саме: витрат на переклад матеріалів позовної заяви та ухвали суду на загальну суму 3660,00 грн; витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 10000,00 грн, які позивач просить суд стягнути з відповідача.

Клопотання позивача вих.№114 від 22.06.2020 про залучення до матеріалів справи доказів понесення позивачем судових витрат з доданими до нього документами прийнято судом до розгляду та залучено до матеріалів справи.

Інших заяв та клопотань, в тому числі в порядку ч.1 ст. 207 ГПК України, на дату судового засідання 25.06.2020 від сторін до суду не надходило.

Пунктом 6 Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 19.10.2000 № 2052-III встановлено, що, якщо виконано всі умови, зазначені у частині другій статті 15 Конвенції, суддя незалежно від положень частини першої статті 15 Конвенції може винести рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів. Відповідно до частини 2 статті 15 зазначеної Конвенції кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, в разі коли виконані всі нижчеперелічені умови:

a) документ передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією,

b) з дати направлення документа сплинув строк, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців,

c) не отримано будь-якого підтвердження незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Судом було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання, але відповідач своїм процесуальним правом участі в судових засіданнях 03.03.2020 та 25.06.2020 не скористався, повноважного представника не направив, відзиву на позовну заяву суду не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Правовідносини, пов`язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою), зокрема і питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, визначені Законом України "Про міжнародне приватне право".

Згідно з ст.38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Даний нормативний акт є спеціальною нормою у порівнянні з нормами Господарського процесуального кодексу України щодо визначення підсудності.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач - Приватне підприємство "Юніпег" (ідентифікаційний код юридичної особи 41185674) створено та зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується записом №0013073 від 02.03.2017 (а.с.16).

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача стягнення 4820 доларів США, за неналежне виконання відповідачем умов контракту №31/10-17 від 31.10.2017.

До обставин, які є предметом доказування у даній справі, відноситься встановлення факту наявності між сторонами договірних відносин; виконання позивачем умов контракту щодо поставки та продажу товару та відповідно неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлений товар.

Позивач посилається на те, що 31.10.2017 між Приватним підприємством "Юніпег" (продавець) та Societate cu Raspundere Limitata "MEAT-TRADE", MD-5023, Republica Moldova (покупець) було укладено контракт №31/10/-17, відповідно до п. 1.1.-1.4. якого продавець продає, а покупець купує і оплачує сільськогосподарську продукцію (товар) в наступному асортименті: огірок свіжий - 1000 тн, томат свіжий - 1000 тн, морква свіжа - 1000 тн, картопля свіжа - 1000 тн, буряк свіжий - 1000 тн, цибуля ріпчаста - 1000 тн, капуста свіжа - 1000 тн, яблука свіжі - 1000 тн, слива свіжа - 1000 тн, персик свіжий - 1000 тн, груша свіжа - 1000 тн та інш.

Вартість товару визначається, згідно з Інвойсом, на кожну партію товвару.

Вартість тари і упаковки входить у вартість товару.

Поставка товару здійснюється на умовах поставки, згідно з інвойсом, по ІНКОТЕРМС-2010. При цьому мається на увазі, що всі митні витрати на території покупця несе покупець, якщо інше не передбачено додатковою угодою сторін.

Ціни на товар встановлені у доларах США, зазначені в інвойсах до контракту, з базисом поставки, згідно з інвойсом, по ІНКОТЕРМС-2010. Загальна сума сума контракту складає 2000000,00 доларів США 00 центів (п. 2.1.,3.1. контракту №31/10/-17 від 31.10.2017).

У судовому засіданні 03.03.2020 судом було здійснено огляд оригіналу контракту №31/10/-17 від 31.10.2017.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що право, яке підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Згідно з частинами 1-4 статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право", у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом. Вибір права може бути здійснений щодо правочину в цілому або його окремої частини. Вибір права щодо окремих частин правочину повинен бути явно вираженим.

У відповідності до ст. 32, 33 Закону України "Про міжнародне приватне право", зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом. У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов`язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження. Дійсність правочину, його тлумачення та правові наслідки недійсності правочину визначаються правом, що застосовується до змісту правочину.

Статтею 43 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.44 Закону України "Про міжнародне приватне право" , у разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є зокрема продавець - за договором купівлі-продажу.

Пунктом 10.1. контракту №31/10/-17 від 31.10.2017 сторони визначили, що всі неврегульовані спірні питання підлягають розгляду в Господарському суді Чернігівської області, Україна.

Умовами договору сторонами не визначено матеріальне право, яке підлягає застосуванню до цього договору, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст.44 Закону України "Про міжнародне приватне право" підлягає застосування матеріальне право України, оскільки продавцем за контрактом №31/10/-17 від 31.10.2017 виступає позивач - Приватне підприємство "Юніпег", яке є резидентом України.

Отже, при розгляді даної справи суд застосовує процесуальне право - Господарський процесуальний кодекс України та норми матеріального права України, які регулюють дані прововідносини.

Частинами 1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлі-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт укладення між сторонами контракту №31/10/-17 від 31.10.2017, який по своїй правовій природі є договором поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлі-продаж.

Згідно з п. 4.1. контракту №31/10/-17 від 31.10.2017, контракт встапає в силу з 31.10.2017 і діє до 31.10.2020.

Доказів розірвання контракту №31/10/-17 від 31.10.2017 чи визнання його недійсним на момент розгляду справи сторонами суду не надано.

Пунктом 5.3. контракту №31/10/-17 від 31.10.2017 сторони погодили, що кожна партія товару повинна супроводжуватися: CMR, інвойсом, сертифікатом походження форми СТ-1, фітосанітарним сертифікатом та іншими документами, необхідними при відправці товару за межі митної території України.

Згідно з п. 8.1. контракту №31/10/-17 від 31.10.2017, товар вважається зданим продавцем і прийнятим покупцем по кількості, зазначеній у товаросупровідних документах.

Згідно з ч.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов контракту №31/10/-17 від 31.10.2017, позивач (продавець) здійснив митне оформлення експорту товару на території України на підставі митних декларацій: №UA102150/2018/015469 від 12.11.2018, №UA102150/2018/015497 від 13.11.2018, №UA102150/2018/015531 від 14.11.2018, копії яких додано до матеріалів справи, у яких зазначено: відправник/експортер - ПП «Юніпег»; одержувач - Societate cu Raspundere Limitata «MEAT-TRADE»; особа, відповідальна за фінансове врегулювання - ПП «Юніпег»; декларант - ФОП Приходько О.Л.; умови поставки - FCA м. Чернігів; митний орган - Одеська митниця ДФС; опис товару - картопля свіжа, продовольча, придатна до споживання - чиста вага нетто - 22000 кг, 22000 кг, 21500 кг, урожай 2018, див електронний інвойс, місць - 1100, 1100, 1075 / сіточні мішки; код товару 07019090; ціна товару - 1760,00 USD, 1760,00 USD, 1720,00 USD; акти завантаження: 12.11.2018, 13.11.2018, 14.11.2018; накладні: 54 від 12.11.2018, 56 від 13.11.2018, 204 від 26.09.2018; інформація про сертифікати та дозволи міститься у п. 44 митних декларацій (а.с.9-11).

Факт експорту товару підтверджується також товарно-транспортними накладними (CMR) серії А № 1048095, №1048090, №1048091, копії яких додано позивачем до матеріалів справи, з яких вбачається, що товар було передано позивачем для самовивозу автотранспортом покупця 12.11.2018, 13.11.2018, 14.11.2018.

Відповідач не надав суду заперечень щодо факту передачі та одержання товару.

Виходячи з приписів ч.2 ст. 664 Цивільного кодексу України, якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

З аналізу наданих позивачем митних декларацій №UA102150/2018/015469 від 12.11.2018, №UA102150/2018/015497 від 13.11.2018, №UA102150/2018/015531 від 14.11.2018 (а.с.9-11) та товарно-транспортних накладних (CMR) серії А №1048095, №1048090, №1048091, копії яких додано позивачем до матеріалів справи вбачається, що позивачем (продавцем) було поставлено покупцю (відповідачу) спірний товар на умовах FCA м. Чернігів, тобто для самовивозу автотранспортом покупця (відповідача) 12.11.2018, 13.11.2018, 14.11.2018.

Приймаючи до уваги, що умовами контракту №31/10/-17 від 31.10.2017 сторони не передбачили обов`язок продавця (позивача) доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні покупця (відповідача), а тому з урахуванням приписів ч.2 ст. 664 Цивільного кодексу України та наданих митних декларацій №UA102150/2018/015469 від 12.11.2018, №UA102150/2018/015497 від 13.11.2018, №UA102150/2018/015531 від 14.11.2018, суд доходить висновку, що продавець (позивач) 12.11.2018, 13.11.2018 та 14.11.2018 виконав свій обов`язок по передачі товару покупцю (відповідачу), а саме у момент здачі товару перевізникові покупця (відповідача), зазначеному у товарно-транспортних накладних (CMR), серії А №1048095, №1048090, №1048091, копії яких додано позивачем до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 7.1. контракту №31/10/-17 від 31.10.2017 передбачено, що покупець оплачує кожну партію товару банківським переказом в доларах США на рахунок продавця.

Відповідно до п. 7.2. контракту №31/10/-17 від 31.10.2017, оплата здійснюється як у попередній формі (передоплата) повній або частковій, так і з відстрочкою платежу протягом 30-ти календарних днів з моменту завершення митного оформлення товару на території України шляхом перерахування грошових коштів з рахунку покупця на рахунок продавця або на рахунок, зазначений у письмовому розпорядженні продавця.

Із наданих позивачем інвойсів №11 від 12.11.2018, №12 від 13.11.2018, №14 від 14.11.2018 до контракту №31/10/-17 від 31.10.2017 також вбачається, що позивачем (продавцем), через перевізників покупця (відповідача), зазначених у товарно-транспортних накладних (CMR), серії А №1048095, №1048090, №1048091, було відвантажено покупцю (відповідачу) товар, а саме: картоплю свіжу, продовольчу; вага брутто - 22020,00 кг, 22020,00 кг, 21520,00 кг; кількість міст - 1100, 1100, 1075; ціна за кг - 0,08 дол. США; вага нетто - 22000,00 кг, 22000,00 кг, 21500,00 кг; ціна відповідно - 1760,00 USD, 1760,00 USD, 1720,00 USD; а/м № АР 7485 ЕВ - АР 4259 ХО; а/м № OCAL 452 - ОС 453 АС; а/м № АР 1188 АН - АР 3786 ХР ; умови поставки - FCA м. Чернігів, Україна; вантажовідправник: ПП «Юніпег», м. Чернігів, Україна; 1100, 1100, 1075 (міст), сіточних мішків; порядок оплати: протягом 30- ти календарних днів з моменту поставки (а.с.12-14).

Інвойс - це документ (рахунок-фактура, яка використовується при експорті й імпорті якої-небудь продукції), що містить перелік товарів із вказівкою їх вартості, формальних особливостей (кольору, ваги і т.д.), умов поставки й відомостей про відправника-одержувача. Інвойс підтверджує зобов`язання покупця перед продавцем. При передачі даного документа у першого виникає зобов`язання оплатити товар з його пред`явленням. Таким чином, даний формуляр продавцем передається покупцеві вже при продажу конкретного товару.

Таким чином, відповідно до інвойсів №11 від 12.11.2018, №12 від 13.11.2018, №14 від 14.11.2018 до контракту №31/10/-17 від 31.10.2017, загальна вартість поставленого товару становить 5240,00 доларів США.

Приймаючи до уваги, що відповідно до митних декларацій: UA102150/2018/015469 від 12.11.2018, UA102150/2018/015497 від 13.11.2018, UA102150/2018/015531 від 14.11.2018, фактично свій обов`язок по передачі товару для самовивозу перевізникові покупця (відповідача) позивачем було виконано 12.11.2018, 13.11.2018 та 14.11.2018, а тому з урахуванням умов п.7.2. контракту №31/10/-17 від 31.10.2017, відповідач за поставлений товар зобов`язаний був розрахуватись протягом 30-ти календарних днів з моменту завершення митного оформлення товару на території України, а саме: по митній декларації № UA102150/2018/015469 від 12.11.2018 до 12.12.2018 включно; № UA102150/2018/015497 від 13.11.2018 до 13.12.2018 включно; № UA102150/2018/015531 від 14.11.2018 до 14.12.2018 включно.

Відповідно до наданої позивачем довідки №20-5/2019/2159 від 07.11.2019, виданої ПАТ «Промінвестбанк» вбачається, що станом на 07.11.2019 до ПАТ «Промінвестбанк» надійшли реєстри митних декларацій за експортним контрактом №31/10-17 від 31.10.2017, укладеним ПП «Юніпег» () з нерезидентом Societate cu Raspundere Limitata «MEAT-TRADE» (Молдова); по митній декларації № UA102150/2018/015469 від 12.11.2018 на суму 1760,00 доларів США сплачено 420,00 доларів США, заборгованість становить 1340,00 доларів США; митні декларації № UA102150/2018/015497 від 13.11.2018 на суму 1760,00 доларів США та № UA102150/2018/015531 від 14.11.2018 на суму 1720,00 доларів США не оплачені (а.с.15).

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем по митних деклараціях № UA102150/2018/015469 від 12.11.2018, № UA102150/2018/015497 від 13.11.2018 та № UA102150/2018/015531 від 14.11.2018 до контракту №31/10/-17 від 31.10.2017 складає 4820,00 доларів США, що підтверджується також обґрунтованим розрахунком заявленої до стягнення суми (а.с.26).

Посилання позивача у позовній заяві від 11.11.2019 на ст.1,4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є безпідставним, оскільки станом на 07.02.2019 зазначений Закон втратив свою чинність.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

У відповідності до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву на позов.

Всупереч наведеним нормам, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів належного виконання контракту №31/10/-17 від 31.10.2017 в частині здійснення своєчасної та повної оплати по митних деклараціях № UA102150/2018/015469 від 12.11.2018, № UA102150/2018/015497 від 13.11.2018 та № UA102150/2018/015531 від 14.11.2018, а також доказів, які підтверджують неможливість здійснення взятих на себе зобов`язань по спірному контракту, а тому дії відповідача щодо несвоєчасної та повної сплати коштів за одержаний товар є порушенням положень контракту та норм чинного законодавства.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов`язання не виконав, за одержаний товар своєчасно та в повному обсязі не розрахувався, вимоги позивача не оспорив, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині стягнення 4820,00 доларів США боргу.

На момент звернення позивача до суду (11.11.2019) з позовними вимогами про стягнення 4820,00 доларів США, еквівалент зазначеної суми становив 118099,06 грн (виходячи з даних офіційного сайту Міністерства фінансів України, курс долару США до національної валюти станом на 11.11.2018 - 24,50188 грн до 1 долару США).

Відповідно до платіжного доручення № 10 від 11.11.2019 позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1921,00 грн за звернення до суду з даним позовом.

За приписами п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки спір виник у зв`язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Відповідно до ч.1,3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві від 11.11.2019 позивач зазначає, що попередній розрахунок суми судових витрат складається також із витрат на професійну правову (юридичну) допомогу в розмірі 16000,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Відповідно до ч.1,3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням спеціалістів; витрати, пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.1-4 до ст.126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ст.13,14,15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність може здійснюватись адвокатом індивідуально, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст.1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч.3 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом п.1 ч.3 ст.123 та ст.126 Господарського процесуального кодексу України, у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Крім того, відповідно до ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Також слід зазначити, що юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом. Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: -договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в ч.2 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"); -за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; -як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; -адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; -адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; -відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17; додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 914/359/18.

У якості документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги позивачу у Господарському суді Чернігівської області, позивачем надано: ордери на надання правової допомоги: серія ЧН №070530 від 25.11.2019 (адвокат Саповський Л.І.), серія ЧН №070561 від 01.03.2020 (адвокат Саповська О.А) (а.с.31,79), а також договори №12/11-19 про надання правничої допомоги від 12.11.2019 та №25/02-2020 про надання правничої допомоги від 25.02.2020, укладені між позивачем (ПП «Юніпег») та адвокатським бюро «Леоніда Саповського», в особі керівника Саповського Леоніда Івановича (а.с.30, 80), відповідно до п.1.1.,1.2. яких адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами; надає клієнту юридичні послуги та консультації з питань, пов`язаних з виконанням зовнішньо-економічних договорів та повернення валютної виручки, у тому числі складає процесуальні документи або їх проекти; представляє клієнта з усіма правами, які надано законом позивачу при розгляді у Господарському суді Чернігівської області за позовом ПП «Юніпег» до ТОВ «MEAT-TRADE» (Республіка Молдова) про повернення валютної виручки, з правом пред`явлення позову.

У підтвердження наявності у представників позивача Саповського Л .І. та Саповської О .А. статусу адвоката, суду було надано для огляду оригінали свідоцтв про право зайняття адвокатською діяльністю: №382 від 08.05.2008, видане Чернігівською обласною КДКА на підставі рішення №4/1 від 29.04.2008 та №ЧН000840 від 10.01.2020, видане Радою адвокатів Чернігівської області.

Також адвокати Саповський Л.І. та Саповська О.А. внесені до Єдиного реєстру адвокатів України, що підтверджується відомостями з офіційного сайту Єдиного реєстру адвокатів України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://erau.unba.org.ua/.

Частинами 1, ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У поданому обгрунтованому розрахунку заявленої до стягнення суми за позовом ПП «Юніпег» до ТОВ «MEAT-TRADE» та орієнтовному (попередньому) розрахунку розміру витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, позивач зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу становлять 16000,00 грн (а.с.26,27).

Відповідно до ст. 127 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалами суду від 02.12.2019 було зобов`язано позивача надати суду у чотирьох примірниках належним чином нотаріально засвідчений переклад на російську мову зазначеної ухвали та додатково три примірники позовної заяви на російській мові, а ухвалою суду від 03.03.2020 - у чотирьох примірниках належним чином нотаріально засвідчений переклад на російську мову ухвал Господарського суду Чернігівської області від 03.03.2020. Відповідні дії були пов`язані з необхідністю дотримання встановленого порядку повідомлення сторони у справі, яка є іноземною особою, про дату, час та місце проведення судового засідання, а тому в даному випадку витрати, пов`язані з залученням перекладача, є такими, що пов`язані з розглядом справи.

У клопотанні вих.№114 від 22.06.2020 про залучення до матріалів справи доказів понесення позивачем судових витрат, позивач вказує на те, що витрати на переклад матеріалів позовної заяви та ухвал суду становлять 3660,00 грн; витрат на професійну правничу допомогу - 10000,00 грн, на підтвердження чого надано: розрахунок судових витрат, понесених позивачем у справі №927/916/19 (судовий збір - 1921,00 грн; витрати на переклад ухвал суду - 3660,00 грн; витрати на професійну правничу допомогу - 10000,00 грн).

На підтвердження витрат у розмірі 3660,00 грн на переклад ухвал суду позивачем надано документи: платіжне доручення №1167 від 03.12.2019 на суму 1190,00 грн, призначення платежу: оплата за послуги з перекладу рос.мовою ухвали суду по справі №927/916/19; акт виконаних робіт від 03.12.2019 на суму 1190,00 грн; рахунок-фактура №145 від 03.12.2019 на суму 1190,00 грн; замовлення №302 від 03.12.2019 на суму 1190,00 грн; платіжне доручення №1302 від 06.03.2020 на суму 2470,00 грн, призначення платежу: оплата за послуги з перекладу рос.мовою ухвали суду по справі №927/916/19; акт виконаних робіт від 10.03.2020 на суму 2470,00 грн; рахунок-фактуру №21 від 05.03.2020 на суму 2470,00 грн; замовлення №62 від 05.03.2020 на суму 2470,00 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: рахунок-фактуру №7 від 22.06.2020 на суму 10000,00 грн (консультація з вивченням документів - 1000,00 грн; збір доказів, організація офіційного перекладу документів - 500,00 грн; складання позовної заяви по ГПК про повернення валютної виручки - 8000,00 грн; витрати на друк та копіювання матеріалів справи - 500,00 грн); акт прийняття-передачі робіт (надання послуг) №7 від 22.06.2020 на суму 10000,00 грн, підписаний Саповським Л.І. та позивачем, який підтверджує факт надання правничої допомоги за договором №12/11-19 від 12.11.2019 в період з 12.11.2019 по 22.06.2020 у справі №927/916/19 на загальну суму 10000,00 грн.

З матеріалів справи слідує, що представником позивача було підготовлено та подано до суду позовну заяву від 11.11.2019 з додатками, обсягом 16 сторінок. При розгляді даної справи відбулося 2 судові засідання (03.03.2020 та 25.06.2020). У судовому засіданні 03.03.2020 прийняла участь повноважна представник позивача адвокат Саповська О.А., що підтверджується протоколом судового засідання, наявним в матеріалах справи.

Відповідно до платіжного доручення №1467 від 23.06.2020 на суму 10000,00 грн, призначення платежу: оплата за послуги зг.рах-факт №7 від 22.06.2020, позивачем було здійснено оплату гонорару адвокатському бюро «Леоніда Саповського» на суму 10000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивачем, згідно з вимогами 74 Господарського процесуального кодексу України, було доведено надання йому послуг з професійної правничої допомоги та послуг перекладача при розгляді справи №927/916/19 у Господарському суді Чернігівської області та відповідно оплату гонорару за надання професійної правничої допомоги у розмірі 10000,00 грн, а також витрат у розмірі 3660,00 грн на переклад процесуальних документів у даній справі.

За таких обставин, з урахуванням приписів ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на професійну правничу допомогу та послуги перекладача підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, і з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн та 3660,00 грн за послуги перекладача.

Відповідно до ст.367 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Зміст і форма судового доручення про надання правової допомоги визначені ст. 368 Господарського процесуального кодексу України.

Законом України від 10.11.1994 №240/94-ВР ратифіковано Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993.

Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, в редакції Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 28.03.1997, застосовується також у відносинах України з Республікою Молдова.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, при виконанні цієї Конвенції компетентні установи юстиції Договірних Сторін зносяться один з одним через свої центральні органи, якщо тільки цією Конвенцією не встановлений інший порядок зносин.

Згідно з ст.6 зазначеної Конвенції, договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема, складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів.

Частиною 1 ст.10 Конвенції передбачено, що запитуюча установа юстиції здійснює вручення документів у відповідності до порядку, діючому в його державі, якщо документи, що підлягають врученню написані на його мові чи на російській мові або скріплені засвідченим перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи отримувачу, якщо від погодився добровільно їх прийняти.

Вручення документів засвідчується підтвердженням, підписаним особою, якій вручений документ, і скріпленим офіційною печаткою запитуваної установи, із зазначенням дати вручення і підписом працівника установи, що вручає документ або виданий цією установою інший документ, у якому повинні бути зазначені спосіб, місце і час вручення (стаття 11).

З урахуванням вищезазначеного та з метою належного вручення процесуальних документів відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "МЕАТ-TRADE", МD-5023, Республіка Молдова, с.Гура-Каменчій, р-1 Флорешть (Societate cu Raspundere Limitata "MEAT-TRADE", MD-5023, Republica Moldova, s. Gura Сamencii, r-l Floresti), суд доходить висновку про необхідність звернутись з судовим дорученням до компетентного органу Республіки Молдова - Міністерства юстиції Республіки Молдова (вул. 31 Серпня 1989, 82 MD-2012, м. Кишинів, Республіка Молдова; str. 31 August 1989, 82 MD-2012 mun. Chisinau) через Сектор судової роботи та міжнародної правової допомоги у Чернігівській області відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою вручення відповідачу ухвали Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2020 про поновлення провадження у справі №927/916/19 та рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2020 у справі №927/916/19.

Перелік обов`язків позивача, який відповідно до ч.1 ст.41 Господарського процесуального кодексу України є учасником справи, визначений, зокрема, ст.42 Господарського процесуального кодексу України, в силу п.7 ч.2 якої, учасники справи, зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

З огляду на зазначене, суд покладає на позивача обов`язок надати суду нотаріально посвідчений переклад на російську мову ухвали Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2020 про поновлення провадження у справі №927/916/19 у 4-х примірниках та рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2020 у справі №927/916/19 у 4-х примірниках.

Керуючись ст.42,73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 124, 126, 129, 178, 202, 207, 233, 238, 241, 252, 267 Господарського процесуального кодексу України; ст. 4 Закону України „Про судовий збір", господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства "Юніпег" (вул. Гоголя, 22, кв.12, м. Чернігів, 14005, ОКПО 41185674) до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕАТ-TRADE", MD-5023, Республіка Молдова, с.Гура-Каменчій, р-1 Флорешть (Societate cu Raspundere Limitata "MEAT-TRADE", MD-5023, Republica Moldova, s. Gura Сamencii, r-l Floresti) про стягнення 4820 доларів США, задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕАТ-TRADE", MD-5023, Республіка Молдова, с.Гура-Каменчій, р-1 Флорешть (Societate cu Raspundere Limitata "MEAT-TRADE", MD-5023, Republica Moldova, s. Gura Сamencii, r-l Floresti; Codul fiscal: 155; Codul iban MD14AG12818503; MAIB Floresti cod bancar SWIFT: AGRNMD2X780) на користь Приватного підприємства "Юніпег" (вул. Гоголя, 22, кв.12, м. Чернігів, 14005, ОКПО 41185674) 4820 доларів США, що по курсу НБУ на момент звернення до суду складає 118099,06 грн; 1921,00 грн судового збору; 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 3660,00 грн витрат за послуги перекладача.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. Зобов`язати позивача - Приватне підприємство "Юніпег" (вул. Гоголя, 22, кв.12, м. Чернігів, 14005, ОКПО 41185674) у строк до 10.07.2020 включно: надати суду нотаріально посвідчений переклад на російську мову ухвали Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2020 про поновлення провадження у справі №927/916/19 у 4-х примірниках та рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2020 у справі №927/916/19 у 4-х примірниках.

4. Звернутись у встановленому законом порядку із судовим дорученням про надання правової допомоги до Міністерства юстиції Республіки Молдова (вул. 31 Серпня 1989, 82 MD-2012, м. Кишинів, Республіка Молдова; str. 31 August 1989, 82 MD-2012 mun. Chisinau) через Сектор судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області з метою вручення відповідачу - Societate cu Raspundere Limitata "MEAT-TRADE", MD-5023, Republica Moldova, s. Gura Сamencii, r-l Floresti (Товариству з обмеженою відповідальністю "МЕАТ-TRADE", МD-5023, Республіка Молдова, с.Гура-Каменчій, р-1 Флорешть): ухвали Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2020 про поновлення провадження у справі №927/916/19 та рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2020 у справі №927/916/19.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення та з урахуванням п.4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено та підписано 25.06.2020.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

До відома сторін:

- адреса Господарського суду Чернігівської області: проспект Миру, 20, м. Чернігів, Україна;

- засоби зв`язку контактні телефони: 672-847; 676-311, факс 774-462; електронна адреса Господарського суду Чернігівської області: e-mail: .

Суддя Л. М. Лавриненко