ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2020 р. м. Київ Справа № 910/15042/19

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК Холдінг"

01042, м. Київ, вул. Патріса Лумумби, буд. 5,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Дінар"

07442, Київська обл., Броварський р-н, смт Велика Димерка, вул. Бобрицька, буд. 62,

про стягнення заборгованості у розмірі 26588,48 грн.

обставини справи:

28.02.2020 через канцелярію Господарського суду Київської області з супровідним листом надійшли матеріали справи № 910/15042/19 (вх. № 563/20 від 28.02.2020).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.03.2020 справу № 910/15042/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК Холдінг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Дінар" про стягнення заборгованості у розмірі 26588,48 грн. прийнято до провадження, позовну заяву (вх. № 563/20 від 28.02.2020) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК Холдінг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Дінар" про стягнення заборгованості у розмірі 26588,48 грн. залишено без руху.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 7291/20 від 09.04.2020).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, надано відповідачу строк для реалізації права на подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписав рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки № 280482 від 22.02.2018 з оплати товару, що поставлений позивачем та прийнятий відповідачем, у зв`язку з чим, заявлено до стягнення борг у розмірі 17525,46 грн., з урахуванням інфляційних втрат, а також нараховані пеня у розмірі 3624,69 грн., штраф у розмірі 5123,33 грн. та 3 % річних у розмірі 315,00 грн.

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «МКМ Холдінг»

На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар всього на суму 17077,46 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 4515 від 12.03.2019; № 4880 від 18.03.2019.

Проте, у визначений пунктом 4.1 Договору строк відповідач за поставлений товар не розрахувався, в наслідок чого виникла заборгованість у розмірі 17077,46 грн.

Згідно з пунктом 7.5. Договору за несвоєчасно оплату поставленого товару, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної обліковою ставки НБУ за кожен день прострочення оплати.

Відповідно до пункту 7.6 Договору за прострочення оплати товару, який поставлений, більше ніж на 10 календарних днів з моменту настання платежу, покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 30% від суми поставленого товару.

З огляду на те, що відповідач, у визначений договором строк, за товар не розрахувався, позивачем на підставі пунктів 7.5, 7.6, 9.3 Договору нараховано пеню у розмірі 3624,69 грн., штраф у розмірі 5123,33 грн. та на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України - 3% річних у розмірі 315,00 грн. та інфляційні втрати.

На адресу відповідача направлено претензію з вимогою сплати грошових коштів, яка отримана уповноваженим представником відповідача 02.05.2019, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення ПАТ «Укрпошта».

Проте, станом на дату звернення з позовом до суду грошові кошти відповідачем не сплачено.

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Дінар»

Відповідач відзиву на позовну заяву, доказів сплати або контр - розрахунку суми заборгованості суду не надав, належне повідомлення судом відповідача про судове засідання підтверджується наявними матеріалами справи про направлення йому ухвали суду на адресу, що встановлена з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 07442, Київська обл., Броварський р-н, смт Велика Димерка, вул. Бобрицька, буд. 62.

За приписом пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до статті 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, винесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

За трекінгом відстеження відправлення з сайту ПАТ "Укрпошта" у мережі Інтернет № 860 судом встановлено, що ухвала суду про відкриття провадження у справі вручена відповідачу 25.04.2020.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи щодо нього у господарському суді та його процесуальні права на надання суду заперечень на позов і доказів.

Норми права, що підлягають застосуванню

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «МКМ Холдінг» (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АПК Дінар» (далі - відповідач, покупець) укладено договір поставки № 2180482 від 22.02.2018 (далі - Договір) згідно з яким постачальник зобов`язується систематично доставляти і передавати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати оплату за нього на умовах даного договору.

Відповідно до пункту 4.1 Договору оплата кожної партії здійснюється протягом 3 календарних днів з моменту отримання товару.

Згідно з пунктом 5.4 Договору право власності на куплений товар, відповідальність за його якість переходить до покупця з моменту підписання видаткової накладної чи оформлення інших аналогічних документів, що засвідчують факт поставки.

Пунктом 7.5. Договору визначено, що за несвоєчасну оплату поставленого товару, покупець сплачує пеню у розмірі подвійної обліковою ставки НБУ за кожен день прострочення оплати.

Відповідно до пункту 7.6 Договору за прострочення оплати товару, який поставлений, більше ніж на 10 календарних днів з моменту настання платежу, покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 30% від суми поставленого товару.

Згідно з пунктом 10.1 Договору цей договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до його повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

На виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар всього на суму 17077,46 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 4515 від 12.03.2019 на суму 9547,78 грн.; № 4880 від 18.03.2019 на суму 7529,68 грн.

Відтак, з огляду на визначений пунктом 4.1 Договору строк, суд зазначає, що граничний термін сплати грошових коштів за видатковими накладними: № 14515 - 15.03.2019; № 1551819 21.03.2019.

Станом на дату звернення з позовом до суду - 17.04.2020, грошові кошти відповідачем не сплачено, відповідачем вказаного не спростовано, отже, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення грошові кошти у розмірі 17077,46 грн.

Крім того, позивачем за порушення строків оплати товару правомірно нараховано штрафні санкції на підставі пунктів 7.5. 7.6 Договору і 3 % річних та інфляційні втрати на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, зазначає, що він арифметично невірний.

Здійснивши розрахунок, суд зазначає, що стягненню підлягає пеня у розмірі 2934,54 грн., штраф у розмірі 5123,33 грн., 3 % річних у розмірі 310,70 грн. та інфляційні втрати у розмірі 290,06 грн.

Відносно заявлених позивачем орієнтовних витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За результатами розгляду вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на те, що матеріали справи не містять їх обгрунтованого розрахунку, доказів їх надання та оплати.

Частинами 1, 3, 4 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 73, 74, 76-80, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов (вх. № 563/20 від 28.02.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК Холдінг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Дінар" про стягнення заборгованості у розмірі 26588,48 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Дінар" (07442, Київська обл., Броварський р-н, смт Велика Димерка, вул. Бобрицька, буд. 62, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ММК Холдінг" (01042, м. Київ, вул. Патріса Лумумби, буд. 5, ) 17077,46 грн. (сімнадцять тисяч сімдесят сім гривень сорок шість копійок) основного боргу, 2934,54 грн. (дві тисячі дев`ятсот тридцять чотири гривні п`ятдесят чотири копійки) пені, 5123,33 грн. (п`ять тисяч сто двадцять три гривні тридцять три копійки) штрафу, 310,70 грн. (триста десять гривень сімдесят копійок) 3 % річних, 290,06 грн. (двісті дев`яносто гривень шість копійок) інфляційних втрат, 1859,41 грн. (одна тисяча вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень сорок одна копійка) судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.06.2020.

Суддя С.О. Саванчук