ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року Черкаси справа № 925/536/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О. І.,

без виклику учасників справи, розглянув справу за позовом

фізичної особи-підприємця Іваник Ірини Геннадіївни до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» про стягнення заборгованості 40 420,82 грн,

Фізична особа-підприємець Іваник Ірина Геннадіївна звернулася у Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» про стягнення заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу, згідно з договором про замовлення послуги експедирування вантажів від 12.10.2019 №101 у розмірі 40 420,82 грн, з яких: 40 000,00 грн основного боргу, 420,82 грн 3% річних та відшкодування судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.05.2020 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, (висновки експертів і заяви свідків), що підтверджують заперечення проти позову протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

04.06.2020 відповідач надіслав до суду відзив від 03.06.2020 на позовну заяву, у якому у задоволенні позову просить відмовити повністю, у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю вимог. Відповідач вказав, що позивач не вжив усіх заходів, необхідних для належного виконання ним зобов`язання у розумінні статті 193 Господарського кодексу України. Підтвердженням чого є те, що жодних листів з уточненням чи розрахувався замовник із експедитором за договором на адресу відповідача не надходило. Відповідач зазначив, що на погоджених умовах договору сторони домовились про розрахунок за надані послуги повинен відбуватися лише коштами замовника і жодних виключень з умов договору не передбачено, а тому виконання договору має бути відповідно до умов статті 193 Господарського кодексу України, яка перетинається зі статтею 526 Цивільного кодексу України.

Відзив прийнято судом до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 12.06.2020 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» про розгляд справи з повідомленням сторін у судовому засіданні.

Відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи у порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами

Оскільки учасниками справи, у встановлений у Кодексі та в ухвалі суду строк, не подано інших доказів, суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» (експедитором1 - відповідач у справі), в особі директора Возмілова Д.В., що діє на підставі Статуту, та фізичною особою-підприємцем Іваник Іриною Геннадіївною (експедитором2 - позивач у справі) було укладено договір про замовлення послуги експедирування вантажів №101 (далі - договір, а.с. 8-13), за умовами якого експедитор2 зобов`язався організувати доставлення або прийняти і доставити погоджений із експедитором1 вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій особі, а експедитора1 зобов`язався сплатити за експедирування/перевезення вантажу погоджену плату.

Згідно з пунктом 1.2 договору вартість перевезення, порядок розрахунків, форма оплати та інші істотні умови договору погоджуються сторонами і вказуються в заявці на перевезення вантажу (додаток №1 до договору).

Відповідно до пункту 1.5 договору факт організації/виконання кожного автомобільного перевезення підтверджується шляхом підписання сторонами відповідних актів виконаних робіт (надання послуг). Якщо інше не зазначено в заявці, то акт (окрім інформації, яка відповідно до вимог законодавства зазначається в ньому) повинен бути складений державною мовою та обов`язково містити інформацію про: 1) номер/дату договору; 2) номер/дату заявки; 3) маршрут перевезення; 4) вид/марку/реєстраційний номер транспортного засобу. Інформація вказана у акті не повинна суперечити інформації, вказаній у заявці/CMR/ТТН, а наявність протиріч прирівнюється до помилки (із наслідками передбаченими договором).

У пункті 1.7 договору сторони домовились, що:

заявка є обов`язковою та пріоритетною частиною договору, а сканована (фото) копія підписаної заявки, яка передана за допомогою засобів електронного зв`язку має юридичне та/або доказове значення і силу оригінального (паперового) примірника заявки (підпункт 1.7.1);

факт підписання експедитором2 заявки є належним та достатнім свідченням того, що експедитор2 у повній мірі проінформований експедитором1 про вид/особливості вантажу, про вимоги щодо його завантаження/кріплення/перевезення/розвантаження, та погодився на дотримання/забезпечення цих вимог (подальші претензії з цього приводу не пред`являються та/або не розглядаються (підпункт 1.7.2);

заявка підписана представниками сторін і скріплена печатками (штампами) експедитора1 і експедитора2 є підтвердженою заявкою (підпункт 1.7.3).

Відповідно до пункту 3.1 договору ціни в договорі є договірними, встановленими у національній валюті України - гривні. Загальну ціну договору становить сума усіх цін фрахтів/заявок (ставок за перевезення) за підтвердженими заявками, які було виконано протягом строку дії договору.

У пункті 3.2 договору закріплено, що ціна фрахту/заявки (ставка за перевезення) і строк її оплати узгоджується сторонами та зазначається у заявках. Якщо ціну фрахту (ставку за перевезення) визначено в іноземній валюті, то остаточні розрахунки між сторонами здійснюються в гривні за офіційним курсом НБУ на день розвантаження (якщо інше не вказано в заявці), а у випадку, коли сторони визначили розмір неустойки/компенсації в іноземній валюті, то її сплата здійснюється також у гривні за офіційним курсом НБУ на день порушення/події (якщо інше не вказано в заявці).

Згідно з пунктом 3.5 договору розрахунки за договором здійснюються у безготівковій формі протягом п`яти банківських днів після підписання сторонами акту (якщо інше не передбачено у заявці).

Відповідно до пункту 5.5 договору договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року. Якщо жодна із сторін за тридцять днів до закінчення строку дії договору письмово не попередить іншу сторону про припинення договору на майбутнє, то даний договір зберігає свою чинність для сторін кожного разу на один рік (є пролонгованим). Кількість пролонгацій сторонами не обмежується.

На виконання вищевказаних вимог договору 18.11.2019 сторонами була підписана Заявка №343-2 (а.с. 14), відповідно до якої перевізник зобов`язався з 09:00 20.11.2019 до 25.11.2019 доставити вантаж - автомобільні фільтри та моторне масло загальною масою 11 т. 120 куб. за маршрутом: Алякнішкіс (Литва) - п/п Верхні Церабяжоу - смт. Городище (Україна); адреса митного розвантаження: м.Київ, вул.Новопирогівська, 58; ставка за перевезення: 40 000,00 грн. У заявці також встановлено умови оплати - безготівковий розрахунок на протязі 7 днів при отриманні оригіналів документів (заявка - 2 шт.), рахунок, акт - 2 шт., CMR - 2 шт. оригінали, договір - 2 шт., тристороння угода - 1 шт., реєстраційні документи, завірені мокрою печаткою (копія вірна), та за умови відсутності помилок у їх оформленні.

На підтвердження виконання Заявки складені дві міжнародні товаротранспортні накладні типу CMR (а.с. 16-17).

25.11.2019 сторонами складено акт виконаних. Акт виконаних робіт підписано сторонами за договором, послуги виконані у повному об`ємі, сторони не мають претензій одне до одного (а.с. 15).

Позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №ЧП-000395 від 25.11.2019 на оплату наданих транспортних послуг на суму 40000,00 грн (а.с. 18).

28.12.2019 на адресу відповідача позивачем було направлено претензію з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 40000,00 грн протягом трьох днів з дати отримання даної претензії та попереджено про звернення до суду у разі невиконання даної вимоги (а.с. 19). Претензію вручено уповноваженому представнику відповідача 23.01.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 22). Претензія залишилась без відповіді та задоволення.

У зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором у частині несплати заборгованості, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу у сумі 40000,00 грн та нарахованих відсотків річних.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між сторонами виникли господарські відносини, які за своєю правовою природою охоплюються визначенням договору транспортного експедирування (у даному випадку - послуги на перевезення вантажу автомобільним транспортом) на підставі письмового строкового оплатного договору.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» відносини в галузі транспортно-експедиторської діяльності регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, законами України «Про транспорт», «Про зовнішньоекономічну діяльність», «Про транзит вантажів», цим Законом, іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Транспортно-експедиторська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання різних форм власності, які для виконання доручень клієнтів чи відповідно до технологій роботи можуть мати: склади, різні види транспортних засобів, контейнери, виробничі приміщення тощо. Експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України. (стаття 4 Закону).

Крім наведеного вище Закону договір транспортного експедирування регламентовано главою 64 Цивільного кодексу України та главою 32 Господарського кодексу України.

У статті 316 Господарського кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Як встановлено судом, за умовами договору відповідач доручив позивачу здійснювати пошук перевізників для здійснення перевезень. Умовами договору визначено, що позивач взяв на себе зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення власними силами/засобами, або залучити на договірній основі до процесу перевезення окремого (фактичного) перевізника, який повинен бути резидентом України (якщо інше не зазначено у заявці). Як встановлено судом, перевезення вантажу було здійснено позивачем з залученням перевізника VIDIVS'KA KATERYNA, на підставі заявки, у якій у свою чергу, відповідач зобов`язався сплатити витрати за перевезення вантажу.

Аналогічні положення містяться також у статті 929 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

У статті 931 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Судом також встановлено, що на виконання умов договору відповідачем було подано заявку, яка прийнята позивачем до виконання. Позивачем було надано автомобільний транспорт під завантаження та доставлено вантаж у місце призначення. Сторонами у заявці також було узгоджено вартість виконаних перевізником послуг на суму 40000,00 грн.

Враховуючи відсутність претензій відповідача стосовно неналежного надання транспортних послуг чи іншого невиконання умов договору, суд дійшов висновку, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Сторонами у договорі та у заявці погоджено порядок оплати та визначено, що оплата проводиться протягом 7 днів при отриманні оригіналів документів, які підтверджують факт надання послуг.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що хоча позивачем не надано доказів направлення визначених у заявці документів, проте з огляду на надані докази та направлення позовних матеріалів (які містять усі визначені у заявці документи), а також наявність акту виконаних робіт, який підписаний позивачем та відповідачем та яким підтверджується надання позивачем останньому транспортно-експедиційних послуг у суду є достатні підстави для встановлення факту виконання позивачем зобов`язань за договором. Отже, позивач правомірно вимагає проведення оплати за надані послуги, тому його позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Відповідно до статей 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних допустимих та належних доказів належного та повного розрахунку за надані транспортні послуги, у розумінні вимог статей 74, 76 Господарського процесуального кодексу України, відповідач суду не подав, тому вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 40000,00 грн підлягає до задоволення.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

На підставі вказаних вимог позивач нарахував відповідачу 420,82 грн 3% річних за період прострочення з 02.12.2020 до 07.04.2020, які просить стягнути разом з основною сумою заборгованості.

З огляду на наведені вище обставини щодо визначення строку виконання зобов`язання про оплату наданих послуг та ненадання позивачем доказів на підтвердження направлення відповідачу наведених у заявці документів, вимога позивача про стягнення 420,82 грн 3% річних не підлягає до задоволення.

Щодо заперечень відповідача, які полягають у посиланні останнього на обов`язок проведення розрахунку за надані послуги лише коштами замовника, то суд вважає, що вони є необґрунтованими, тому суд відхиляє їх з огляду на зазначене.

Згідно з частиною першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 даного Кодексу і статтею 193 Господарського Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд вважає, що відсутність надходження коштів від замовника не є підставою невиконання зобов`язання, тобто здійснення розрахунків з позивачем. Отже, суд не приймає до уваги посилання відповідача на невиконання зобов`язання по оплаті наданих послуг, у зв`язку з відсутністю у нього коштів, які він повинен отримати від замовника.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 2102,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» (вул.Пушкіна, 100, офіс 1, м.Черкаси, 18001, ідентифікаційний код 39505251) на користь фізичної особи-підприємця Іваник Ірини Геннадіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 ) 40000,00 грн заборгованості та 2102,00 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко