ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" червня 2020 р. м. ХарківСправа № 922/400/20
Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Казмерчук М.Т.

учасники справи не забезпечили свою явку в засідання суду

розглянувши в межах підготовчого провадження клопотання відповідача (вх. № 14004 від 22 червня 2020 року) про долучення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 , м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Аста-Плюс», м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, на стороні відповідача - Управління державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, м. Харків,

про визнання недійсними окремі пункти Статуту та рішення загальних зборів засновників,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області за правилами загального позовного провадження перебуває справа № 922/400/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аста Плюс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, про визнання недійсними окремі пункти Статуту та рішення загальних зборів засновників.

22 червня 2020 року представник відповідача направив на адресу суду клопотання, в порядку статті 80 Господарського процесуального кодексу України, про долучення доказів (вх. № 14004). Обґрунтовуючи свою позицію представник відповідача зауважив, що документи, які додані до клопотання мають значення для подальшого розгляду справи адже встановлюють обставини, які входять до предмета доказування. Крім того, просить суд визнати причину пропуску строку на подання доказів поважною, встановити додатковий строк для надання цих доказів.

Розглянувши вказане клопотання відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно статті 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Даний принцип також знайшов своє відображення у статті 13 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ГПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. (Рішення ЄСПЛ у справі "Надточий проти України" від 15 травня 2008 року)

За змістом частини 3 статті 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 80 зазначеної статті).

З огляду на зазначені норми процесуального права, які регламентують механізм надання доказів зокрема відповідачем, суд констатує, що останній подав клопотання про долучення доказів з пропуском встановленого господарського процесуального кодексу України строку.

Так, як свідчать матеріали справи, 08 травня 2020 року, через канцелярію суду, відповідачем поданий відзив (вх. № 10444) із клопотанням про визнання причини пропуску строку на подання відзиву поважними та поновлення пропущеного процесуального строку.

18 травня 2020 року, ухвалою господарського суду Харківської області, в задоволені клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку - відмовлено. Визнано причину пропуску строку на подання відзиву на позов поважною та за ініціативою суду, продовжено відповідачу процесуальний строк на подання до суду відзиву до 18 травня 2020 року. Прийнято до розгляду із залученням до матеріалів справи відзив відповідача (від 08 травня 2020 року за вих. № 10444).

Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненнями нею процесуальних дій.

Разом з тим, право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Наслідки пропуску процесуальних строків передбачені частинами 1, 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України, а саме право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Поведінка заявників складає об`єктивний факт /.../ який необхідно брати до уваги для визначення факту перевищення розумного строку, зазначеного у статті 6 § 1 (Poiss v. Austria (Пойсс проти Австрії), § 57; Wiesinger v. Austria (Вісінгер проти Австрії), § 57; Humen v. Poland (Гумен проти Польщі) [ВП], § 66). Кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази, в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands (Домбо Бегеер Б.В . проти Нідерландів § 33).

Відповідач належними та допустимими доказами не обґрунтував неможливість подання клопотання в порядку статті 80 ГПК України у встановлений строк з причин, що не залежали від нього. Такі причини судом також не встановлені.

Зокрема, як на підставу для визнання судом причини пропуску строку на подання доказів, обумовлених статтею 80 Господарського процесуального кодексу України, представник відповідача вказує на те, що лише 01 червня 2020 року ознайомився із відповіддю на відзив, яка містила у додатках письмову вимогу позивача від 08 травня 2020 року про скликання позачергових зборів учасників та надання копій документів товариства. Як зазначає відповідач, з метою усунення непорозумінь, відповідачем було надіслано на адресу позивача відповідь на письмову вимогу учасника товариства про надання документів та інформації за вих. № 02-14/06-20.

Суд вважає, що відповідач, з метою отримання процесуальної привілегії, намагається ввести суд в оману, оскільки в матеріалах відповіді на відзив, в тому числі міститься докази надсилання на адресу відповідача письмової вимоги про скликання позачергових зборів учасників та надання копії документів від 08 травня 2020 року. А вже отримання із відділення поштового зв`язку поштової кореспонденції - зона відповідальності підприємства-відповідача, яку останній несе в повному об`ємі та не може перекладати її на суд, шляхом подання заяв про визнання причини пропуску строку на подання доказів - поважною.

Європейського суду з прав людини у справі у своїх рішеннях неодноразово наголошував на важливості дотримання формалізованих норм цивільного процесу, за допомогою яких сторони забезпечують вирішення спору цивільного характеру, оскільки завдяки цьому може обмежуватися обсяг дискреції, забезпечуватися рівність сторін, запобігатися свавілля, забезпечуватися ефективне вирішення спору та розгляд справи судом упродовж розумного строку, а також забезпечуватися юридична визначеність та повага до суду.

Таким чином, дослідивши подані матеріали, суд визнав клопотання відповідача, подане в порядку статті 80 Господарського процесуального кодексу України про долучення доказів, необґрунтованим та оформленим з порушенням вказаних вимог статей та, відповідно, відсутні підстави для його задоволення.

Керуючись статтями 42, 80, 118, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -

УХВАЛИВ:

Відмовити відповідачу у визнанні поважними причин неподання доказів.

Залишити без розгляду клопотання позивача (вх. № 14004 від 22 червня 2020 року) про долучення доказів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвалу підписано 22 червня 2020 року.

Суддя Н.В. Калініченко
справа № 922/400/20