РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.06.2020Справа № 910/4365/20

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехнологія Груп»

про стягнення 278 404,40 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехнологія Груп» (надалі - ТОВ «Промтехнологія Груп») про стягнення 278 404,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не вжито заходів з реєстрації податкових накладних, що призвело до втрати позивачем права на податковий кредит, у зв`язку з чим позивачем понесено збитки у розмірі 278 404,40 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

07.05.2020 через канцелярію суду від ТОВ «Промтехнологія Груп» надійшла заява про продовження строків подання відзиву, в якій відповідач просить суд продовжити строк подання відзиву на позов на строк дії карантину.

05.06.2020 до Господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позов, в якому зазначає, що відповідач склав та направив через «Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» до ДФС України податкові накладні для їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, проте центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику було безпідставно зупинено реєстрацію вищевказаних податкових накладних на підставі рішення контролюючого органу. Крім того, відповідач зазначає, що ТОВ «Промтехнологія Груп» було вчинено дії для відновлення реєстрації податкових накладних, проте відповідачем було отримано рішення ДПС у м. Києві про відмову у реєстрації вищезазначених податкових накладних.

15.06.2020 позивач через відділ автоматизованого документообігу суду подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач податкові накладні на сплачені АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» суми не зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних, що є порушенням вимог чинного законодавства та умов договору.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

18.01.2018 між Публічним акціонерним товариством «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», яке перейменоване в АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (замовник) та ТОВ «Промтехнологія Груп» (підрядник) укладено договір підряду №2018/Д/ОГМ/83 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого підрядник зобов`язується, за дорученням замовника, виконати відновлення деталей та вузлів обладнання (в т.ч. агрегатів) що належать замовнику, іменовані в подальшому «роботи», а замовник зобов`язується надати об`єми (об`єкт) робіт (ремфонд, запасні частини) підряднику, прийняти виконані роботи по акту та сплатити вартість виконаних робіт.

Згідно з п. 2.1 Договору вартість робіт, доручених до виконання підрядника, погоджена сторонами у відповідних додатках (специфікаціях) до даного договору.

Відповідно до п. 6.1. Договору після закінчення робіт у відповідності з діючими нормами та правилами оформлюється акт виконаних робіт та акт прийому-передачі обладнання (запасних частин) з ремонту. Якість виконаних робіт затверджується підрядником наданням замовнику паспорта на гарантійний ремонт (за наявності вимог про гарантійні зобов`язання в договорі або додатку (специфікації) до договору). Крім того, підрядник зобов`язаний скласти та передати замовнику такі документи:

- рахунок-фактуру на виконані роботи;

- податкову накладну.

Згідно з п. 9.10 Договору підрядник несе обов`язок по контролю, за наявністю державної реєстрації, знаходженням за місцем реєстрації та своєчасною сплатою податків, зборів та інших обов`язкових платежів підприємствами-контрагентами підрядника. Підрядчик зобов`язується відшкодовувати в повному обсязі всі збитки замовника, які можуть виникнути у зв`язку з невизнанням податковими органами проведених операцій належними (законними) у зв`язку з наявністю в ланцюгу контрагентів підрядника підприємств, які скоїли податкове правопорушення, чи скоєння податкового правопорушення самим підрядником, а також у випадку неналежного оформлення підрядником первинних документів. Також підрядник зобов`язується відшкодовувати збитки в частині невизнаного ПДВ, у зв`язку з порушенням порядку виписки (реєстрації) податкової накладної, у випадку якщо це призвело до позбавлення замовника права на податковий кредит. Факт нанесення даних збитків підтверджується відповідним актом ненормативного характеру, прийнятим податковим органом по відношенню до замовника. При цьому, з моменту прийняття податковим органом акта ненормативного характеру і до дати вступу його в законну силу, замовник має право притримувати грошові кошти, призначені для виплати підряднику по даному договору чи іншому договору, в розмірі суми, вказаної в акті податкового органу, а у випадку набрання ним законної сили - здійснити першочергове погашення спричинених збитків за рахунок такої суми, а у випадку її недостатності - пред`явити вимогу про погашення збитків в загальному порядку. Сторони дійшли згоди, що з моменту прийняття податковим органом акта ненормативного характеру по відношенню до замовника, нарахування замовнику штрафних санкцій (штрафів, пені), за неналежне виконання договірних зобов`язань, передбачених даним договором та діючим законодавством України припиняється. Закінчення строку дії даного договору не звільняє підрядника від зобов`язання відшкодування в повному обсязі збитків в порядку, передбачених даним договором.

На виконання умов Договору відповідач виконав, а позивач прийняв роботи на загальну суму 3 340 852,80 грн., що підтверджується актами виконаних робіт №105 від 05.03.2019 на суму 434 520,00 грн., №147 від 19.03.2019 на суму 289 680,00 грн., №179 від 25.03.2019 на суму 108 734,40 грн., №180 від 25.03.2019 на суму 196 880,40 грн., №184 від 25.03.2019 на суму 108 734,40 грн., №185 від 25.03.2019 на суму 65 626,80 грн., №186 від 25.03.2019 на суму 65 626,80 грн., №188 від 25.03.2019 на суму 328 134,00 грн. та №190 від 25.03.2019 на суму 72 489,60 грн.

В свою чергу позивачем повністю оплачено виконані відповідачем роботи, що підтверджується платіжними дорученнями №6001547 від 19.04.2019 на суму 434 520,00 грн., №6004186 від 29.05.2019 на суму 289 680,00 грн., №6003950 від 24.05.2019 на суму 108 734,40 грн., №6004446 від 30.05.2019 на суму 196880,40 грн., №6004447 від 30.05.2019 на суму 181 224,00 грн., №6004220 від 29.05.2019 на суму 65 626,80 грн., №6004219 від 29.05.2019 на суму 65 626,80 грн., №6004448 від 30.05.2019 на суму 328 134,00 грн. та №6001547 від 19.04.2019 на суму 434 520,00 грн.

Як зазначає позивач, із Єдиного реєстру податкових накладних позивачу стало відомо, що реєстрація податкових накладних №43 від 05.03.2019 на суму 434 520,00 грн., №87 від 19.03.2019 на суму 289 680,00 грн., №96 від 25.03.2019 на суму 108 734,40 грн., №94 від 25.03.2019 на суму 196 880,40 грн., №93 від 25.03.2019 на суму 108 734,40 грн., №92 від 25.03.2019 на суму 65 626,80 грн., №95 від 25.03.2019 на суму 65 626,80 грн., №97 від 25.03.2019 на суму 328 134,00 грн. та №98 від 25.03.2019 на суму 72 489,60 грн. зупинена податковими органами на підставі пункту 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку» та запропоновано постачальнику надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію.

У зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з претензією № 52-16/53 від 13.11.2019, в якій зазначив що на даний час податкові накладні №43 від 05.03.2019, №87 від 19.03.2019, №96 від 25.03.2019, №94 від 25.03.2019, №93 від 25.03.2019, №92 від 25.03.2019, №95 від 25.03.2019, №97 від 25.03.2019 та №98 від 25.03.2019 не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що призводить до позбавлення позивача права на податковий кредит і до понесення збитків, у зв`язку з чим просив відповідача в добровільному порядку перерахувати позивачу суму збитків у розмірі 278 404,40 грн. протягом семи календарних днів з моменту отримання даної претензії.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що призвело до втрати позивачем права на податковий кредит і до понесення збитків у розмірі 278 404,40 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Укладений між сторонами Договір є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України та Глави 33 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджується (платіжні доручення №6001547 від 19.04.2019, №6004186 від 29.05.2019, №6003950 від 24.05.2019, №6004446 від 30.05.2019, №6004447 від 30.05.2019, №6004220 від 29.05.2019, №6004219 від 29.05.2019, №6004448 від 30.05.2019 та №6001547 від 19.04.2019), що позивач розрахувався в повному обсязі за виконані на підставі Договору роботи.

Однак, як зазначає позивач, в порушення ст. 201 Податкового кодексу України, відповідач не зареєстрував належним чином в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №43 від 05.03.2019 на суму 434 520,00 грн., №87 від 19.03.2019 на суму 289 680,00 грн., №96 від 25.03.2019 на суму 108 734,40 грн., №94 від 25.03.2019 на суму 196 880,40 грн., №93 від 25.03.2019 на суму 108 734,40 грн., №92 від 25.03.2019 на суму 65 626,80 грн., №95 від 25.03.2019 на суму 65 626,80 грн., №97 від 25.03.2019 на суму 328 134,00 грн. та №98 від 25.03.2019 на суму 72 489,60 грн., оскільки реєстрацію податкових накладних було зупинено, що вбачається з Єдиного реєстру податкових накладних, у зв`язку з чим порушив вимоги п. 9.10 Договору.

В свою чергу, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що вказані податкові накладні були включені відповідачем до складу податкових зобов`язань з податку на додану вартість у податковій декларації за березень 2019 року, проте центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику було безпідставно зупинено реєстрацію податкових накладних та такі дії Державної податкової служби України наразі оскаржуються відповідачем в судовому порядку.

Крім того, відповідач зазначає, що ТОВ «Промтехнологія Груп» було вжито заходів для відновлення реєстрації податкових накладних №43 від 05.03.2019, №87 від 19.03.2019, №96 від 25.03.2019, №94 від 25.03.2019, №93 від 25.03.2019, №92 від 25.03.2019, №95 від 25.03.2019, №97 від 25.03.2019 та №98 від 25.03.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних шляхом подання відповідних пояснень та копій документів, проте 03.12.2019 відповідачем було отримано рішення Державної податкової служби України про відмову у реєстрації вищезазначених податкових накладних.

Проте, суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, з огляду на наступне.

У відповідності до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця.

За приписами п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Як вбачається з викладеного вище, згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту. Згідно п. 201.16. ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Статтею 120-1.1 Податкового кодексу України визначено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

- 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 21.02.2018 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) визначено вимоги щодо реєстрації або відмови у реєстрації податкових накладних при їх невідповідності вимогам податкового законодавства.

Відповідно до п. 15 вказаного Порядку письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Як зазначає відповідач, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику було безпідставно зупинено реєстрацію податкових накладних та такі дії Державної податкової служби України наразі оскаржуються відповідачем в судовому порядку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Промтехнологія Груп» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у м. Києві, Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, на підтвердження чого надано копію позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехнологія Груп», за результатами розгляду якої ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2020 у справі № 640/1285/20 відкрито провадження в адміністративній справі. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши вказану позовну заяву, суд зазначає, що відповідно до її змісту та прохальної частини ТОВ «Промтехнологія Груп» заявлено вимогу, зокрема, про визнання протиправним та скасування рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №1293000/39725947 від 30.09.2019 та № 1292999/39725947 від 30.09.2019 про відмову в реєстрації податкових накладних №36 від 2202.2019 та №38 від 26.02.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані податкові накладні №36 від 22.09.2019 та №38 від 26.02.2019, тобто оскаржуються дії пов`язані з відмовою у реєстрації податкових накладних №36 від 2202.2019 та №38 від 26.02.2019, в той час як спір у даній справі стосується податкових накладних №43 від 05.03.2019, №87 від 19.03.2019, №96 від 25.03.2019, №94 від 25.03.2019, №93 від 25.03.2019, №92 від 25.03.2019, №95 від 25.03.2019, №97 від 25.03.2019 та №98 від 25.03.2019.

Таким чином, суд вважає безпідставним посилання відповідача на факт оскарження в судовому порядку дій Державної податкової служби України щодо зупинення реєстрації податкових накладних, які входять в предмет доказування у даній справі.

Крім того, як зазначає відповідач Товариством з обмеженою відповідальністю «Промтехнологія Груп» було вжито заходів для відновлення реєстрації податкових накладних №43 від 05.03.2019, №87 від 19.03.2019, №96 від 25.03.2019, №94 від 25.03.2019, №93 від 25.03.2019, №92 від 25.03.2019, №95 від 25.03.2019, №97 від 25.03.2019 та №98 від 25.03.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних шляхом подання відповідних пояснень та копій документів, проте 03.12.2019 відповідачем було отримано рішення Державної податкової служби України про відмову у реєстрації вищезазначених податкових накладних.

Однак, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази оскарження відповідачем в судовому порядку рішень Державної податкової служби України про відмову у реєстрації вищезазначених податкових накладних, як і відсутні докази звернення відповідача до суду з позовом про зобов`язання контролюючого органу здійснити реєстрацію податкових накладних №43 від 05.03.2019, №87 від 19.03.2019, №96 від 25.03.2019, №94 від 25.03.2019, №93 від 25.03.2019, №92 від 25.03.2019, №95 від 25.03.2019, №97 від 25.03.2019 та №98 від 25.03.2019.

При цьому, суд вважає безпідставним посилання відповідача на приписи ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки станом на дату винесення рішення у даній справі шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду з позовом на дії Державної податкової служби України сплив, враховуючи що рішення Державної податкової служби України про відмову у реєстрації вищезазначених податкових накладних відповідач отримав 03.12.2019, а вказаний шестимісячний строк, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази реєстрації податкових накладних №43 від 05.03.2019, №87 від 19.03.2019, №96 від 25.03.2019, №94 від 25.03.2019, №93 від 25.03.2019, №92 від 25.03.2019, №95 від 25.03.2019, №97 від 25.03.2019 та №98 від 25.03.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, в силу вимог п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін. визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Так, згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно, лише зареєстрована в Єдиному реєстрі податкова накладна є підставою для формування податкового кредиту.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Частинами 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно приписів статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) шкоди;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача покладено на позивача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню (Постанова Вищого господарського суду України від 19 березня 2015 року у справі №910/19489/14).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Відтак, суд зазначає, що однією із умов формування податкового кредиту покупцем є факт реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН. Відсутність такої реєстрації виключає можливість формування податкового кредиту за такою податковою накладною, а отже настанню збитків для позивача, як контрагента відповідача.

Тобто, згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України відсутність реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних не надає позивачу права на відображення суми податку у складі податкового кредиту, тому, зі спливом річного терміну (365 днів з квітня 2019) для усунення недоліків при реєстрації вищезазначених податкових накладних позивачу, завдано збитків на загальну суму 278 404,40 грн. втраченого податкового кредиту.

Таким чином, враховуючи що позивачем було сплачено відповідачу вартість товару разом з ПДВ, проте внаслідок бездіяльності відповідача відшкодування вказано ПДВ позивачу з бюджету стало неможливим, у зв`язку з чим право позивача на відшкодування податкового кредиту у сумі 278 404,40 грн. вважається порушеним, а відтак останньому на вказану суму завдано збитки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено склад цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, оскільки позивачем доведено причинно - наслідковий зв`язок між діями відповідача та понесеними позивачем збитками, а також належним чином обґрунтовано розмір заподіяних збитків.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови Договору та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 201 Податкового кодексу України, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 278 404,40 грн. на відшкодування податкового кредиту позивача підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 231, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехнологія Груп» (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63; ідентифікаційний код 39725947) на користь Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг; ідентифікаційний код 00191000) збитки у розмірі 278 404 (двісті сімдесят вісім тисяч чотириста чотири) грн. 40 коп. та судовий збір у розмірі 4 176 (чотири тисячі сто сімдесят шість) грн. 07 коп. Видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий