ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 922/1909/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Пількова К. М., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Грузицька І. В.,

представники учасників справи:

позивача - Кругляк Р. Є.,

відповідача - Гараєва О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 (судді: Барбашова С. В. - головуючий, Істоміна О. А., Тихий П. В.) і рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2019 (судді: Шарко Л. В. - головуючий, Аріт К. В., Суслова В. В.) у справі

за позовом Приватного підприємства "УКРЗІЗ"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця"

про стягнення 492 391,72 грн;

за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця"

до Приватного підприємства "УКРЗІЗ"

про стягнення 1 960 885,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. У червні 2017 року Приватне підприємство "УКРЗІЗ" (далі - ПП "УКРЗІЗ") звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця") про стягнення заборгованості у сумі 462 429,00 грн, пені у сумі 13 397,68 грн за період із 11.05.2017 по 01.08.2017, 3 154,60 грн - 3 % річних за період із 11.05.2017 по 01.08.2017 та 13 410,44 грн інфляційних втрат за період із 11.05.2019 по 30.06.2019 (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, яку суд прийняв), обґрунтовуючи позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки продукції від 06.01.2017 № П/НХ-1716/НЮ (далі - спірний договір) у частині повної та вчасної оплати поставленого товару.

1.2. У липні 2017 року АТ "Укрзалізниця" звернулося до Господарського суду Харківської області із зустрічною позовною заявою до ПП "УКРЗІЗ" про стягнення 1 960 885,80 грн, зазначаючи про поставку відповідачем неякісного товару, який не відповідає вимогам, визначеним у специфікації № 1 до спірного договору, а саме ГОСТу 12.4.010-75 і технічним вимогам предмета закупівлі, що підтверджується висновком комплексної судової експертизи від 26.06.2017 № 6161/11059-11061 і є істотним порушенням вимог щодо якості товару, у зв`язку з чим АТ "Укрзалізниця" просило стягнути сплачену за договором суму за товар і штраф за постачання неякісного товару на підставі пункту 7.2 договору.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Справа розглядалася судами неодноразово.

2.2. Оскаржуваним рішенням Господарського суду Харківської області від 25.11.2019 первісні позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з АТ "Укрзалізниця" на користь ПП "УКРЗІЗ" основну заборгованість в сумі 462 429,00 грн; пеню в сумі 1 1807,78 грн; 3 % річних у сумі 2 812,58 грн; інфляційні втрати в сумі 13 410,44 грн; судовий збір у сумі 7 356,91 грн.

У задоволенні первісних позовних вимог у частині стягнення пені в сумі 1 589,90 грн і 3 % річних у сумі 342,02 грн відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

2.3. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2019 змінено, викладено резолютивну частину в такій редакції: первісні позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з АТ "Укрзалізниця " на користь ПП "УКРЗІЗ" основну заборгованість в сумі 462 429,00 грн; пеню в сумі 13 397,68 грн; 3 % річних у сумі 3 116,64 грн; інфляційні втрати у сумі 13 410,44 грн; судовий збір у сумі 7 385,31 грн.

У задоволенні первісних позовних вимог у частині стягнення 3 % річних в сумі 37,96 грн відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

2.4. Судові рішення аргументовано доведенням ПП "УКРЗІЗ" правомірності вимог про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар, а також пені, 3 % річних, інфляційних втрат у зв`язку із порушенням зобов`язань з оплати отриманого товару.

При цьому зустрічні позовні вимоги про стягнення з ПП "УКРЗІЗ" коштів за поставку неякісного товару суди визнали недоведеними.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись із постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 і рішенням Господарського суду Харківської області від 25.11.2019, АТ "Укрзалізниця" просить їх скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження положеннями пунктів 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме застосуванням судами норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 14.06.2018 у справі № 908/26/17, від 13.12.2019 у справі № 904/5002/18 та від 13.02.2020 у справі № 927/293/19, а також порушення норм процесуального права.

Скаржник зауважує про порушення вимог статей 4, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, наголошуючи на відсутності у позивача за первісним позовом права на позов щодо частини позовних вимог про стягнення пені та 3 % річних за період з 26.07.2017 по 01.08.2017, оскільки на дату звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог позивач за первісним позовом намагався захистити своє право наперед, що суперечить змісту статті 4 Господарського процесуального кодексу України.

Заявник касаційної скарги вважає, що суди порушили положення пункт 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України щодо відмови у задоволенні клопотання АТ "Укрзалізниця " про зупинення провадження у справі до вирішення спору у справі № 642/6798/18, що, на думку скаржника, перешкодило встановленню у цій справі обставин, які мають значення для справи.

На переконання заявника касаційної скарги, суди безпідставно відхилили висновок комплексної судової експертизи від 26.06.2017 № 6161/11059-11061, а також відступили від вказівки суду касаційної інстанції щодо призначення експертизи для дослідження якості товару в межах цієї справи.

Крім того, скаржник вважає, що суди неправильно застосували норми матеріального права, а саме положення статей 712, 679 Цивільного кодексу України і статей 268, 269 Господарського кодексу України, та залишили поза увагою, що недоліки товару є істотним порушенням вимог стосовно якості товару, що відповідно до частини 5 статті 268 Господарського кодексу України є підставою для неоплати АТ "Укрзалізниця" вартості другої партії товару за спірним договором і, відповідно, для відмови у задоволенні первісного позову; для повернення сплаченої суми за поставку першої партії товару за спірним договором і, відповідно, для задоволення зустрічного позову.

3.2. У відзиві на касаційну скаргу ПП "УКРЗІЗ" просить відмовити у її задоволенні, акцентуючи, що справа неодноразово розглядалася судами, і недоліки судових рішень про які зазначалося у постановах суду касаційної інстанції від 23.05.2018 і від 23.07.2019, усунуті судами, справу повно і всебічно розглянуто, вирішено спір по суті.

4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу, в частині підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, необхідно залишити без задоволення, а в частині підстав, передбачених пунктом 1 зазначеної норми, - закрити касаційне провадження.

4.2. Суди попередніх інстанцій установили, що 06.01.2017 між ПП "УКРЗІЗ" (постачальник) і АТ "Укрзалізниця" (покупець) укладено договір поставки товару № П/НХ-1716/НЮ, за умовами якого постачальник зобов`язавався поставити і передати у визначені у договорі строки продукцію (товар) відповідно до специфікації № 1 (додаток № 1, який є невід`ємною частиною договору), а покупець - прийняти і своєчасно оплатити товар (пункт 1.1 договору).

У договорі також передбачено такі умови:

- найменування товару: код ДК 016-2010:14.19.2 одяг дитячий, одяг інший та аксесуари одягу інші, з текстильного полотна, крім трикотажних (Код ДК 021:2015:18141000-9 робочі рукавиці (рукавиці комбіновані)). Асортимент товару зазначено у специфікації № 1, яка додається до договору (додаток № 1). Виробником товару є ПП "УКРЗІЗ". Рік виготовлення - 2017 (пункти 1.2, 1.3. 1.4, 1.5 договору);

- якість товару, що постачається, повинна відповідати встановленим нормативним документам згідно зі специфікацією № 1 і зразком продукції, поданим на електронні торги (пункт 2.1 договору);

- покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною, наведеною у специфікації № 1. Вартість товару становить 2 019 429,00 грн, з урахуванням ПДВ 20 % - 336571,50 грн (пункти 3.1, 3.4 договору);

- постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP (61080, м. Харків, вул. Південнопроектна, 2а, Виробничий підрозділ "Харківський головний матеріально-технічний склад" Регіональної філії "Південна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"). Товар поставляється транспортом постачальника за рахунок постачальника на склад покупця впродовж 7 календарних днів з дня отримання письмової вимоги. Необхідною умовою поставки товару є тільки письмова вимога покупця постачальнику на відвантаження товару в кількості та вартості постачання. Товар за договором може поставлятися партіями (пункти 5.1.1, 5.1.2, 5.1.5 договору).

4.3. Суди установили, що згідно з пунктом 5.1.2 договору АТ "Укрзалізниця" 02.03.2017 звернулося до ПП "УКРЗІЗ" із письмовою вимогою № НХ 07/15-221 про відвантаження рукавиць комбінованих (код товару за класифікатором ТМР - 8811) у кількості 150 000 пар загальною вартістю 1 557 000,00 грн, у тому числі ПДВ - 20 % - 259 500,00 грн.

03.03.2017 АТ "Укрзалізниця" отримало першу партію комбінованих рукавиць у кількості 150 000 пар на загальну суму 1 557 000,00 грн, що підтверджується видатковою накладною від 03.03.2017 № УЗ-0000017.

ПП "УКРЗІЗ" надало рахунок-фактуру від 03.03.2017 № УЗ-0000022, а також документи на підтвердження якості товару, а саме: декларацію про відповідність технічному регламенту засобів індивідуального захисту, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2008 № 761 із додатком; сертифікат експертизи типу від 02.03.2017 № UA.TR.001.L00013-17, виданий Державним підприємством "Укрметртестстандарт" із додатком; сертифікат відповідності № UA.1.003.0002846-17 із терміном дії з 02.03.2017 до 01.03.2018 із додатком; паспорт якості, виданий 02.03.2017 № 01/03; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 24.03.2015 № 05.03.02-04/43640 із додатком (том 1, а. с. 34-40, 42-44).

За змістом пункту 4.2 спірного договору покупець зобов`язаний оплатити постачальникові кожну прийняту партію товару впродовж 20 банківських днів із дати поставки товару за умови надання постачальником рахунка-фактури, видаткової накладної, документів щодо якості на поставлений товар.

Суди установили, що на виконання умов договору АТ "Укрзалізниця" згідно з платіжним дорученням від 29.03.2017 № 188263 здійснило оплату поставленого товару на суму 1 557 000,00 грн (том 1, а. с. 173).

4.4. У подальшому, як установили суди попередніх інстанцій, на вимогу АТ "Укрзалізниця" від 04.04.2017 № НХ07/15-365 на поставку продукції ПП "УРЗІЗ" поставило продукцію - 44 550 пар рукавиць комбінованих загальною вартістю 462 429,00 грн (у тому числі ПДВ у сумі 77 071,50 грн) і надало необхідні супровідні документи, а саме: рахунок-фактуру від 06.04.2017 № УЗ-0000038; видаткову накладну від 06.04.2017 № УЗ-0000033; документи на підтвердження якості товару: декларацію про відповідність технічному регламенту засобів індивідуального захисту від 02.03.2017, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2008 № 761 із додатком; сертифікат експертизи типу від 02.03.2017 № UA.TR.001.L00013-17, виданий Державним підприємством "Укрметртестстандарт" із додатком; сертифікат відповідності № UA.1.003.0002846-17 із терміном дії з 02.03.2017 до 01.03.2018 із додатком; паспорт якості, виданий 02.03.2017 № 01/03; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 24.03.2015 № 05.03.02-04/43640 з додатком (том 1, а. с. 28-29, 34-39, 41-44).

06.04.2017 АТ "Укрзалізниця" отримало другу партію товару в кількості 44 550 одиниць на загальну суму 462 429,00 грн, що підтверджується видатковою накладною від 06.04.2017 № УЗ-0000033 (том 1, а. с. 29).

Підтвердженням приймання товару у власність покупцем згідно з пунктом 5.2.5 договору є акти прийому-передачі товару від 03.03.2017 № 2 і від 06.04.2017 № 97, підписані уповноваженими представниками сторін (том 1, а. с. 24, 31).

Видаткові накладні від 03.03.2017 № УЗ-0000017 і від 06.04.2017 № УЗ-0000033, а також акти прийому-передачі товару від 03.03.2017 № 52 та від 06.04.2017 № 97, як установили суди попередніх інстанцій, підписані представниками обох сторін та скріплені печатками юридичних осіб - покупця і постачальника за договором.

4.5. Отже, як установили суди, за змістом матеріалів справи ПП "УКРЗІЗ" поставило АТ "Укрзалізниця" товар згідно зі спірним договором (рукавиці комбіновані) у загальній кількості 194 550 пар на загальну суму 2 019 429,00 грн.

Проте АТ "Укрзалізниця" отриманого за видатковою накладною від 06.04.2017 № УЗ-0000033 товару на суму 462 429,00 грн не оплатило.

4.6. Предметом первісного позову є вимога ПП "УКРЗІЗ" про стягнення з АТ "Укрзалізниця" заборгованості з оплати поставленого товару у сумі 462 429,00 грн, а також пені у сумі 13 397,68 грн за період із 11.05.2017 по 01.08.2017, 3 % річних у сумі 3 154,60 грн за період із 11.05.2017 по 01.08.2017 та інфляційних втрат у сумі 13 410,44 грн за період із 11.05.2019 по 30.06.2019 у зв`язку із неналежним виконанням покупцем зобов`язань за договором щодо своєчасної оплати отриманого товару.

4.7. У статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 712 цього Кодексу за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У статті 692 Цивільного кодексу України унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

4.8. За змістом статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Штрафними санкціями за змістом статті 230 цього Кодексу визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 7.3 спірного договору покупець за несвоєчасну оплату сплачує постачальникові пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення від суми неоплаченої вартості товару.

4.9. Згідно з частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

4.10. Суди попередніх інстанцій установили, що ПП "УКРЗІЗ" на виконання усіх зобов`язань за спірним договором здійснило поставку товару у належній кількості та якості, передбаченій договором та вимогами на поставку, що підтверджується відповідними документами, а АТ "Укрзалізниця" отриманий товар прийняло, однак у межах строків, передбачених у пункті 4.2 договору не здійснило повної оплати його вартості, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 462 429,00 грн, яку належить стягнути. Крім того, суди дійшли висновку щодо обґрунтованості нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат за порушення виконання зобов`язань.

Водночас суд апеляційної інстанції, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум, дійшов висновку про помилкове визначення ПП "УКРЗІЗ" періоду нарахування пені та 3 % річних, у зв`язку з чим первісні позовні вимоги ПП "УКРЗІЗ" про стягнення з АТ "Укрзалізниця" задовольнив частково, а саме стягнув заборгованість у сумі 462 429, 00 грн, пеню у сумі 13 397,68 грн, 3 % річних у сумі 3 116,64 грн, інфляційні втрати у сумі 13 410,44 грн. Відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних у сумі 37,96 грн.

4.11. Разом із цим АТ "Укрзалізниця" подало до суду зустрічну позовну заяву про стягнення з ПП "УКРЗІЗ" 1 960 885,80 грн, у тому числі сплаченої за договором суми за першу партію товару (1 557 000,00 грн) і штрафу у сумі 403 885,80 грн, що становить 20 % від загальної вартості поставленого неякісного товару згідно з пунктом 7.2 договору, із посиланням на висновок комплексної судової експертизи з дослідження волокнистих матеріалів і виробів з них та експертизи з дослідження полімерних матеріалів та виробів з них від 26.06.2017 №6161/11059-11061, складений судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені М. С. Бокаріуса за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000440, наголошуючи на невідповідності поставленого ПП "УКРЗІЗ" згідно з договором товару визначеній якості (ГОСТу 12.4.010-75) і технічним вимогам щодо предмета закупівлі, а отже акцентуючи неможливість використання комбінованих рукавиць за цільовим призначенням.

4.12. Як свідчать матеріали справи та установили суди попередніх інстанцій, на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2017 про надання тимчасового доступу до речей та документів за матеріалами кримінального провадження від 28.03.2017 № 0000440, згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 13.04.2017, складеним старшим слідчим СУ ГУПН в Харківській області, з комори Виробничого підрозділу "Харківський головний матеріально-технічний склад" філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" вилучено комбіновані рукавиці, поставлені за спірним договором у кількості 250 упаковок (по 400 штук в упаковці згідно з биркою постачальника) (том 1, а. с. 178-180).

10.05.2017 АТ "Українська залізниця" направило ПП "УКРЗІЗ" повідомлення разом з актом прийому-передачі товару від 06.04.2017 № 97, що 13.04.2017 у межах кримінального провадження від 28.03.2017 № 0000440 для експертних досліджень вилучені поставлені за спірним договором комбіновані рукавиці з метою встановлення їх якості та призупиненням до отримання результатів експертизи оплати за договором.

Згідно з висновком комплексної судової експертизи з дослідження волокнистих матеріалів та виробів з них та експертизи з дослідження полімерних матеріалів та виробів з них від 26.06.2017 № 6161/11059-11061 досліджені комбіновані рукавиці не відповідають ГОСТ 12.4.010-75 "Система стандартов безопасности труда. Средства индивидуальной защиты. Рукавицы специальные. Технические условия" (ГОСТ 12.4.010-75) і технічним вимогам до предмета закупівлі, у тому числі в частині значень поверхневої щільності тканини для верху і тканини для надолонника.

25.07.2017 Регіональна філія "Південна залізниця" звернулася до ПП "УКРЗІЗ" із вимогою про повернення сплаченої вартості неякісного товару у розмірі 1 557 000,00 грн на підставі частини 5 статті 268 Господарського кодексу України, яку підприємство залишило без задоволення, що стало підставою для звернення до суду із зустрічним позовом.

4.13. ПП "УКРЗІЗ", у свою чергу, на підтвердження належного виконання ним зобов`язань за укладеним між сторонами договором, послалося на висновок комплексної експертизи волокнистих матеріалів та виробів з них та товарознавчої експертизи № 23426/23512 від 29.10.2018, яку Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. М. С. Бокаріуса провів за матеріалам кримінального провадження № 0000440 за заявою адвоката підозрюваного у кримінальному провадженні (керівника ПП "УКРЗІЗ" станом на час здійснення спірних поставок).

Так, за результатами проведеного товарознавчого дослідження установлено, що надані 5 пар рукавиць комбінованих виробника ПП "УКРЗІЗ" відповідають ГОСТ 12.4.010-75 "ССБТ. Рукавицы специальные. Технические условия", технічним вимогам до предмета закупівлі.

4.14. За змістом частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 цього Кодексу).

Згідно зі статтями 76-78 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

При цьому у постанові від 23.05.2018 у справі, яка розглядається, суд касаційної інстанції, скасовуючи судові рішення та передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначив, що висновок комплексної судової експертизи від 26.06.2017 № 6161/11059-11061 не може мати для господарського суду заздалегідь встановленої сили і повинен бути оцінений господарським судом на загальних підставах.

4.15. Суд апеляційної інстанції установив, що як свідчать матеріали справи, за спірним договором ПП "УКРЗІЗ" двома партіями (03.03.2017 і 06.04.2017) поставило АТ "Укрзалізниця" 194 500 штук комбінованих рукавиць.

За змістом спірного договору якість продукції (комбінованих рукавиць) повинна відповідати встановленим нормативним документам, згідно зі специфікацією № 1 (додаток № 1 до договору), зокрема ГОСТу 12.4.010-75, матеріал - двунитка сурова апретована (ар.104) з брезентовим надолонником; щільність двунитки - 270 г/м2, щільність брезенту - 556 г/м2 Підтвердженням якості товару з боку постачальника є декларація про відповідність продукції вимогам Технічного регламенту засобів індивідуального захисту, сертифікат перевірки типу, сертифікат відповідності, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи, паспорт якості, етикетка.

Сторони не оспорюють, що ПП "УКРЗІЗ" під час поставки продукції за договором на підтвердження її якості надавало повний пакет документів, виданих належним чином спеціалізованими державними установами, а саме: декларацію про відповідність Технічному регламенту засобів індивідуального захисту, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2008 № 761, із додатком; сертифікат експертизи типу від 02.03.2017 № UA.TR.001.L00013-17, виданий Державним підприємством "Укрметртестстандарт" із додатком; сертифікат відповідності № UA.1.003.0002846-17 із терміном дії з 02.03.2017 до 01.03.2018 із додатком; висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 24.03.2015 № 05.03.02-04/43640 із додатком); паспорти якості товару від 02.03.2017 № 01/03 та від 04.04.2017 № 01/04.

Суд апеляційної інстанції установив, що достовірність документів щодо якості поставленого ПП "УКРЗІЗ" товару або їх підроблення протягом майже трьох років із часу здійснення спірних поставок у встановленому порядку АТ "Укрзалізниця" не спростувало, у зв`язку з чим, а також з огляду на підписання АТ "Укрзалізниця" актів приймання-передачі від 03.03.2017 № 52 і від 06.04.2017 № 97 суд дійшов висновку про відповідність поставленої за договором продукції вимогам за якістю. АТ "Укрзалізниця" відповідно до пункту 5.2.6 договору під час вхідного контролю якості продукції жодних зауважень ПП "УКРЗІЗ" не висловило.

При цьому, як установив суд апеляційної інстанції, в межах кримінального провадження № 0000440, відкритого 28.03.2017, під час тимчасового доступу до речей та документів на складі № 1 Виробничого підрозділу "Харківський головний матеріально-технічний склад" регіональна філія "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" органами досудового розслідування 13.04.2017 виявили поставлений ПП "УКРЗІЗ" за спірним договором товар лише у кількості 106 474 штук комбінованих рукавиць, з яких для проведення відповідного експертного дослідження з метою встановлення їх якості було вилучено 250 упаковок по 400 штук в упаковці (100 000 пар), що відображено у протоколі тимчасового доступу. Частину товару в кількості 94 500 штук для проведення відповідних досліджень вилучено не було.

Під час вилучення продукції слідчі органи не зафіксували, до якої із двох партій поставленого ПП "УРЗІЗ" товару за договором належить вилучене майно.

За змістом висновку експерта від 26.06.2017 № 6161/11059-11061, отриманого в ході досудового розслідування кримінальної справи № 0000440 від 28.03.2017, за результатами експертного дослідження тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні було встановлено невідповідність наданих на вивчення 102 пар рукавиць вимогам ГОСТ 12.4.010-75 і технічним вимогам до предмета закупівлі, в тому числі в частині значень поверхневої щільності тканини для верху і тканини для надолонника.

Однак зі змісту цього висновку експертизи неможливо встановити, чи мав досліджений товар відповідне маркування ПП "УКРЗІЗ" (бирки, етикетки постачальника тощо), а згідно з розділом 4 ГОСТ 12.4.010-75 "Средства индивидуальной защиты. Рукавицы специальные. Технические условия" маркування рукавиць є обов`язковим. У висновку не зафіксовано, до якої із двох партій поставок за договором належали комбіновані рукавиці, якість яких було досліджено під час проведення експертизи, що унеможливлює достеменне підтвердження невідповідності певної партії поставленої продукції або її обсягу в цілому критеріям якості, визначеним сторонами у договорі.

Водночас, як установив суд апеляційної інстанції, висновок експерта від 26.06.2017 № 6161/11059-11061 не спростовує факту відповідності поставлених ПП "УКРЗІЗ" рукавиць вимогам щодо якості продукції, що підтверджені постачальником у момент поставки належними доказами - деклараціями, сертифікатами, висновками державної санітарно-епідеміологічної експертизи та паспортами якості, відповідно до пункту 2.2 спірного договору та прийняті покупцем.

4.16. Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій на підставі здійсненої оцінки всіх доказів у справі в їх сукупності дійшли правильного висновку про недоведення АТ "Укрзалізниця" своїх вимог щодо стягнення з ПП "УКРЗІЗ" грошових коштів у зв`язку із поставкою неякісного товару.

4.17. АТ "Укрзалізниця", звертаючись із касаційною скаргою на підставі пункту 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, зазначило про порушення судами норм процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

За змістом частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

4.17.1. Зазначаючи у касаційній скарзі про порушення норм процесуального права, скаржник наголошує, що всупереч вимогам пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Так, за змістом пункту 5 частини 1 статті 227 цього Кодексу суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як свідчать матеріали справи, 25.10.2019 АТ "Укрзалізниця" подало до суду першої інстанції клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 369/11508/19, яка перебуває у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції, що згідно з положеннями процесуального законодавства суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дають змогу встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, отже з огляду на предмет спору у цій справі (№ 922/1909/17) та обставини, що підлягають встановленню і дослідженню в межах господарської справи, а також враховуючи зібрані докази, що стосуються предмета спору, обставин на підтвердження неможливості розгляду справи № 922/1909/17 до вирішення спору у кримінальній справі № 369/11508/19 не встановлено, а заявник у клопотанні не зазначив, які саме обставини, підстави, факти не можуть бути з`ясовані та встановлені під час розгляду справи № 922/1909/17, однак будуть встановлені під час розгляду справи № 369/11508/19, матимуть значення для вирішення спору у господарській справі та суттєво вплинуть на результати її розгляду.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення в іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 369/11508/19, розгляд справи № 369/11508/19 не є перешкодою для встановлення та оцінки, з урахуванням вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України, суттєвих обставин у цій справі під час її розгляду.

Посилаючись на правову позицію, викладену, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/5425/18 та від 20.06.2019 у справі № 910/12694/18 суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

4.17.2. У касаційній скарзі, обґрунтовуючи порушення судами норм процесуального права, АТ "Укрзалізниця" звертає увагу на порушення положень статей 86 і 236 Господарського процесуального кодексу України і безпідставне відхилення клопотання АТ "Укрзалізниця" про призначення експертизи матеріалів, речовин та виробів (комбінованих рукавиць, що були предметом договору), заявленого з підстав критичної оцінки Верховним Судом висновку експертизи від 26.06.2017 № 6161/11059-11061, викладеної у постанові від 23.05.2018 у цій справі.

За змістом частини 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Суд апеляційної інстанції, визнаючи необґрунтованими доводи, викладені в апеляційній скарзі АТ "Укрзалізниця" про безпідставну відмову суду першої інстанції у задоволенні клопотання товариства про призначення експертизи, дійшов висновку про правильність висновків суду, виходячи із встановлених на підставі оцінки всіх доказів у справі в їх сукупності обставин, зазначивши, що за змістом процесуального законодавства рішення щодо наявності чи, навпаки, відсутності підстав для призначення повторної експертизи у справі є правом суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції наголосив, що призначення повторної експертизи після спливу майже двох років з моменту поставки товару є недоцільним, а зважаючи на обставини справи і чинні процесуальні норми, є неможливим.

4.18. Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає недоведеними доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, щодо порушення судами норм процесуального права і наявності підставі для передачі справи на новий розгляд до суду, у зв`язку з чим касаційну скаргу, подану на підставі пункту 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, необхідно залишити без задоволення, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2020, якою частково змінено рішення місцевого суду, - без змін.

4.19. Щодо доводів, наведених у касаційній скарзі АТ "Укрзалізниця", поданій на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що касаційне провадження в цій частині необхідно закрити з таких підстав.

Так, у касаційній скарзі АТ "Укрзалізниця" наголошує на застосуванні судом апеляційної інстанції положень Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Державного арбітражу СРСР від 25.04.1966 № П-7, ГОСТ-24297-87 Вхідний контроль продукції Основні положення, що затверджений та введений у дію згідно з постановою Державного комітету СРСР по стандартам від 04.06.1987 № 1809 без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 13.12.2019 у справі № 904/5002/18, у подальшому підкріпленого висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.02.2020 у справі № 927/293/19. Крім того, скаржник акцентує на незастосуванні судом апеляційної інстанції висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14.06.2018 у справі № 908/26/17, стосовно того, що захист судом порушеного права позивача на майбутнє не відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Проте колегія суддів не може взяти до уваги наведені у касаційній скарзі посилання на постанови Верховного Суду від 13.12.2019 у справі № 904/5002/18, від 13.02.2020 у справі № 927/293/19 і від 14.06.2018 у справі № 908/26/17, згідно з якими було скасовано ухвалені у справі судові рішення судів попередніх інстанцій, а справи направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, позаяк скасування судових рішень у справі і направлення справи на новий розгляд до суду не означає остаточного вирішення спору і формування остаточних правових висновків суду у відповідній справі, адже за результатами такого розгляду мають бути встановлені обставини та досліджені докази, які не були, відповідно, встановлені та досліджені у попередньому судовому розгляді, що вплине і на правові висновки суду в такій справі.

4.20. Ураховуючи наведене, касаційне провадження у справі № 922/1909/17 за касаційною скаргою АТ "Українська залізниця" в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, необхідно закрити.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. За змістом статті 300 цього Кодексу суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.3. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

5.4. Згідно з частиною 1 статті 309 цього Кодексу суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.5. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що Східний апеляційний господарський суд прийняв постанову від 11.02.2020 із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для її скасування з підстав касаційного оскарження (пункт 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України) немає.

5.6. Доводи, викладені у касаційній скарзі, про порушення і неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послалися суди, ґрунтуються на переоцінці доказів, зібраних у справі, що за змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України не належить до повноважень суду касаційної інстанції, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскарженої у справі постанови немає.

5.7. За змістом пункту 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Отже, касаційне провадження у справі № 922/1909/17 за касаційною скаргою АТ "Укрзалізниця" в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, необхідно закрити.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 296, 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційне провадження у справі № 922/1909/17 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" в частині підстави, передбаченої у пункті 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

2. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" в частині підстави, передбаченої у пункті 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення.

3. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 у справі № 922/1909/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді К. М. Пільков

Ю. Я. Чумак