ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2801/19

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, за участю секретаря судового засідання Д.Ю.Кантарії, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-виробнича фірма Г.АРТ, м. Київ

про розірвання договору оренди земельної ділянки

представники:

від позивача - С.П.Морозенко

від відповідача - О.М.Покутній

від прокуратури О.Є.Івашин

вільні слухачі Т.В.Єжкун, В.М.Осипчук, А.Коганкова, О.Г.Мефодій

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації №34-1049вих19 від 04.11.2019 року (вх.№2911/19 від 11.11.2019 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-виробнича фірма Г.АРТ про розірвання Договору оренди земельної ділянки, від 31.10.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Кузміченком А.П. №6533, зареєстрований у Бориспільському районному відділі земельних ресурсів 03.11.2003 року за №9 від 31.10.2003 року, укладений між Київською обласною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгівельно-виробнича фірма Г.АРТ.

Ухвалою суду від 18.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2801/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10.12.2019 року.

До суду від представника відповідача надійшло клопотання №94 від 09.12.2019 року (вх. №24444/19 від 09.12.2019 року) про відкладення розгляду справи.

Представники позивача та прокуратури у судовому засіданні 10.12.2019 року не заперечували проти поданого відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, представником позивача та прокурором у судовому засіданні 10.12.2019 року подано спільне клопотання про продовження строків підготовчого провадження у справі №911/2801/19 на тридцять днів.

Ухвалою суду від 10.12.2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/2801/19 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 28.01.2020 року.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 13.12.2019 року (вх. №24946/19 від 16.12.2019 року), в якому відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

До суду від прокуратури надійшла відповідь на відзив №34-11224вих-19 від 23.12.2019 року (вх. №25685/19 від 26.12.2019 року).

До суду від позивача надійшло клопотання б/н від 28.12.2019 року (вх. №15/20 від 02.01.2020 року) про розгляд справи без участі представника позивача.

До суду від відповідача надійшло клопотання №108 від 14.01.2020 року (вх. №1133/20 від 17.01.2020) про долучення доказів до матеріалів справи, заперечення на відповідь на відзив №110 від 20.01.2020 року (вх. №1488/20 від 22.01.2019) та клопотання №113 від 20.01.2020 року (вх. №1489/20 від 22.01.2020) про долучення доказів до матеріалів справи.

До суду від позивача надійшли пояснення б/н від 28.01.2020 року (вх. №1953/20 від 28.01.2020 року).

До суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 28.01.2020 року (вх. №1978/20 від 28.01.2020 року) про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державної служби геології та надр України та клопотання б/н від 28.01.2020 (вх. №1977/20 від 28.01.2020) про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 28.01.2020 року відкладено розгляд справи на 25.02.2020 року.

До суду від відповідача надійшло клопотання №121 від 17.02.2020 року (вх. №3807/20 від 18.02.2020) про долучення доказів до матеріалів справи.

До суду від прокурора надійшли письмові пояснення №05/9/2-252вих20 від 21.02.2020 року (вх. №4225/20 від 24.02.2020) на виконання вимог ухвали суду від 28.01.2020 року.

До суду від позивача на виконання вимог ухвали суду від 28.01.2020 року надійшли заперечення б/н від 25.02.2020 року (вх. №4317/20 від 25.02.2020 року) щодо поданої відповідачем заяви про залучення третьої особи та доручення доказів до матеріалів справи.

Прокурор та представник позивача у судовому засіданні 25.02.2020 року заперечували проти поданого клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державної служби геології та надр України.

Ухвалою суду від 25.02.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача б/н від 28.01.2020 року про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача Державної служби геології та надр України та відкладено підготовче провадження на 10.03.2020 року.

До суду від відповідача надійшло клопотання №127 від 06.03.2020 року (вх. №5204/20 від 06.03.2020 року) про долучення доказів до матеріалів справи, заява №129 від 06.03.2020 року (вх. №5224/20 від 10.03.2020 року) про долучення доказів до матеріалів справи та заява №124 від 05.03.2020 року (вх. №5225/20 від 10.03.2020 року) про попередній розрахунок суми судових витрат.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року закрито підготовче провадження у справі №911/2801/19 та призначено розгляд справи по суті на 07.04.2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 року №215, відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 року з 12.03.2020 р. по 03.04.2020 р. на всій території України встановлено карантин та відповідні обмежувальні заходи. Враховуючи вказану постанову, а також, лист Голови ради суддів України від 16.03.2020 року №9рс-186/20 з метою убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу СОVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, ухвалою суду від 31.03.2020 року відкладено розгляд справи по суті без зазначення дати проведення судового засідання.

До суду електронною поштою від відповідача надійшло клопотання б/н від 01.04.2020 року (вх. №6886/20 від 01.04.2020 року) про відкладення розгляду справи, призначеного на 07.04.2020 року та заперечення б/н від 01.04.2020 року (вх. №6922/20 від 01.04.2020 року) щодо судового розгляду справи без участі сторін, у порядку письмового провадження.

До суду електронною поштою від позивача надійшло клопотання б/н від 03.04.2020 року (вх. №7030/20 від 06.04.2020 року) про відкладення розгляду справи, призначеного на 07.04.2020 року.

Ухвалою суду від 12.05.2020 року розгляд справи призначено на 16.06.2020 року.

До суду від прокуратури надійшли заперечення №05/09/2-51вих-20 від 17.04.2020 року (вх. №7990/20 від 27.04.2020 року) з доданими доказами, які прокурор просить прийняти та долучити до матеріалів справи поновивши строк на подання таких доказів.

До суду від відповідача надійшли заперечення на процесуальні дії прокуратури №146 від 01.06.2020 року (вх. №10915/20 від 03.06.2020 року), в яких відповідач просить відмовити прокурору в поновленні строку на подання письмових доказів, долучених до заперечень №05/09/2-512вих-20 від 17.04.2020 року, а у разі поновлення строку на подання доказів, відмовити у задоволенні клопотання про приєднання письмових доказів, отриманих з матеріалів кримінальних проваджень, оскільки такі докази не відносяться до предмету спору та одержані з порушення закону.

Також, до суду від відповідача надійшло клопотання №148 від 05.06.2020 року (вх. №11379/20 від 09.06.2020 року) про поновлення процесуального строку для подання доказів та приєднання до матеріалів справи таких доказів.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.06.2020 року заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та поновлення строку на подання письмових доказів, долучених до заперечень №05/09/2-512вих-20 від 17.04.2020 року.

Розглянувши у судовому засіданні 16.06.2020 року перед початком розгляду справи по суті подані прокурором та відповідачем клопотання про поновлення процесуального строку для подання доказів та приєднання до матеріалів справи таких доказів судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким за законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частиною 8 ст. 80 ГПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ч. 1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 119 ГПК України, пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію, а згідно ч. 8 ст. 80 ГПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Прокурор, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для подання доказів, вказує, що відповідачем Звіт незалежного аудитора щодо фінансової звітності ТОВ «Г.АРТ» подано до суду 06.03.2020 року (вх. №5204/20 від 06.03.2020 року), а Бориспільською місцевою прокуратурою отримано 11.03.2020 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції №34-2461вх-20 (додано до заперечення). Водночас, ухвалою суду від 10.03.2020 року закрито підготовче провадження. Прокурор зазначив, що вказані обставини унеможливили своєчасне вивчення змісту Звіту та, як наслідок, своєчасне надання письмових пояснень стосовно поданого відповідачем доказу на спростування обставин, викладених у такому звіті.

Відповідно до ст. 42 ГПК України, учасники мають право подавати докази; надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду і заперечення проти заяв, клопотань доводів і міркувань інших осіб. Учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Суд вважає, що прокурором, відповідно до ч. 8 ст. 80 ГПК України, обґрунтовано неможливість своєчасного подання доказів у встановлений законом строк. На думку суду, можливість вчасного подання доказів прокурором не залежала виключно від волевиявлення самого прокурора, тобто не мала суб`єктивний характер, а мала об`єктивний характер. Вказані прокурором докази пов`язані з предметом спору та підлягають оцінці судом поряд з іншими письмовими доказами, наявними у справі.

Враховуючи специфіку спору, принцип об`єктивності та неупередженості, змагальності сторін, необхідність повного та всебічного з`ясування обставин, а також обсяг доказування, значення доказів для об`єктивного розгляду справи, враховуючи, що прокурор обґрунтував неможливість подання доказів у вказаний строк з причин, що не залежали від нього, суд вважає за необхідне визнати поважними причини неподання доказів, долучених до заперечень.

З аналогічних підстав суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про поновлення строку для подання доказів та залучення таких доказів до матеріалів справи, оскільки, відповідач обґрунтував неможливість подання доказів у вказаний строк з причин, що не залежали від нього, суд вважає за необхідне визнати поважними причини неподання доказів, долучених до заперечень відповідача. Судом взято до уваги, що докази, які відповідач просить суд залучити до матеріалів справи отримані після закриття провадження у справі і про такі докази відповідачу заздалегідь не було відомо.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального звинувачення.

Таким чином, враховуючи викладене, а також беручи до уваги завдання і засади господарського судочинства, зокрема принципи рівності перед законом і судом та змагальності сторін суд дійшов висновку, що клопотання прокурора та відповідача про долучення доказів підлягають задоволенню, оскільки подання таких доказів сприятиме всебічному та повному з`ясуванню всіх обставин справи, а тому, суд визнає поважними причини пропуску прокурором та відповідачем строків для подання доказів, поновлює строк для подання таких доказів та долучає до матеріалів справи додаткові докази, які надані прокурором та відповідачем до суду.

Прокурор та позивач у судовому засіданні 16.06.2020 року вимоги позовної заяви підтримали та просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.06.2020 року проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях та просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 16.06.2020 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, присутніх у судовому засіданні, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до проекту відведення земельної ділянки в довгострокову оренду (строком 49 років) ТОВ «Торгівельно-виробнича фірма «Г.Арт» для організації кар`єру яружного піску на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, 31.10.2003 року між Київською обласною державною адміністрацією в особі заступника голови Бориспільської РДА Пензая М.Я. (за договором - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича фірма «Г.Арт» в особі директора Скиби М.І. (за договором - орендар), укладено Договір оренди земельної ділянки, згідно умов якого ТОВ «Торгівельно-виробнича фірма «Г.Арт» отримало в строкове, платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області за межами с. Глибоке, Бориспільського району, Київської області, загальною площею 28,985 га, для організації кар`єру яружного піску строком на 49 років (далі - Договір).

11.07.2012 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та внесення відомостей про земельну ділянку до автоматизованої системи державного земельного кадастру для організації кар`єру яружного піску ТОВ «ТВФ «Г.Арт» на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, розробленої ПП «Земля-2009», вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :03:006:0132.

Як зазначено прокурором, ТОВ «ТВФ «Г.Арт»» здійснює господарську діяльність на підставі спеціального дозволу на користування надрами №3275 від 30.10.2003 року, виданого згідно Наказу Державної служби геології та надр України від 16.05.2013 року №235 на видобування піску, придатного для застосування в якості матеріалу для благоустрою, рекультивації та планування площадок Гартівського родовища площею 27,3 га.

У жовтні 2015 року проведено планову перевірку ТОВ «Торгівельно-виробнича фірма «Г.Арт», під час якої встановлено ряд порушень, у тому числі, відсутність гірничого відводу.

Наказом Державної служби геології та надр України від 02.12.2015 року №404 дію спецдозволу на користування надрами №3275 від 30.10.2003 року зупинено та станом на день звернення прокурора до суду з позовом не відновлено.

Як зазначає прокурор у позові, незважаючи на те, що дію спецдозволу на користування надрами №3275 від 30.10.2003 року зупинено, ТОВ «ТВФ «Г.Арт» продовжувало видобування корисної копалини з 31.12.2015 р. по 08.09.2017 р., в результаті чого, згідно висновку експерта за результатами проведення судово-інженерно-екологічної експертизи №5790/18-48 від 29.03.2018 року, розмір відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок видобутку піску будівельного на Гартівському родовищі в період зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №3275 від 30.10.2003 року (з 02.12.2015 р. по 08.09.2017 р.) становить 71428761, 60 грн.

У зв`язку з чим, Головним управлінням Національної поліції у Київській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000182 від 26.03.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 240, ч. 3, ст. 28, ч. 2 ст. 364-1 КК України.

В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз проведено судову інженерно-екологічну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання «Чи є небезпека довкіллю внаслідок розробки піщаного кар`єру та видобування піску ТОВ «ТВФ «Г.Арт» () на Гартівському родовищі яружного піску, що розташоване, за адресою: Київська область Бориспільський район, 3 км на південь від м. Бориспіль в межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області (кадастровий номер земельної ділянки :03:006:0132)?».

Згідно висновку експертизи №21237/18-48 від 30.10.2018 року по вказаному питанню, за результатами огляду місця події та проведення експертних досліджень виявлено ознаки небезпечних для довкілля явищ та процесів, які виникли в результаті видобування піску в кар`єрі, яким на підставі Договору оренди володіє ТОВ «ТВФ «Г.Арт». Під час огляду території кар`єру та прилеглих до неї земельних ділянок виявлено ознаки водної ерозії ґрунтів, яка призвела до зсувів ґрунту та екологічної породи в нижні горизонти кар`єру. Також, виявлено руйнування захисного обвалування кар`єру внаслідок недотримання безпечної відстані від місця видобутку піску до вказаного захисного обвалування. Виявлено необхідність у проведенні спеціальних робіт з метою запобігання подальшому розвитку водної ерозії, зсувів ґрунту та руйнуванню захисного обвалування.

На думку прокурора, на підставі вказаного можна стверджувати, що внаслідок розробки піщаного кар`єру та видобування піску ТОВ «ТВФ «Г.Арт» на Гартівському родовищі яружного піску створена небезпека для довкілля та завдані збитки державі.

В подальшому, 17.05.2019 року посадовим особам ТОВ «Торгівельно-виробнича фірма «Г.Арт» повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст.364-1, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 п. 1 ст. 240 КК України.

Крім того, листом Держгеонадр №20024/03/04-19 від 27.09.2019 року прокуратуру повідомлено, що протоколом засідання комісії з питань надрокористування від 16.09.2019 року №11/2019 прийнято рішення щодо рекомендації стосовно анулювання спеціального дозволу від 30.10.2003 року №3275 в судовому порядку, що унеможливить використання ТОВ «ТВФ «Г.Арт» земельної ділянки відповідно до мети договору.

Враховуючи викладене, прокурор вважає, що у зв`язку із тим, що ТОВ «ТВФ «Г.Арт» використовувало орендовану земельну ділянку з порушенням вимог чинного земельного і екологічного законодавства, Договір оренди земельної ділянки від 31.10.2003 року підлягає розірванню.

Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України, на органи прокуратури покладено обов`язок представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно п. 4 ст. 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Також, частиною 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор вважає, що невиконання договірних зобов`язань відповідачем порушує інтереси держави в частині використання земельної ділянки з порушенням вимог чинного земельного і екологічного законодавства, чим створена небезпека для довкілля та державі завдані збитки у особливо великих розмірах, а саме на суму 71428761,60 грн.

Зважаючи на викладене, суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого належить вжиття заходів реагування на виявлені порушення є - Київська обласна державна адміністрація.

Прокурором встановлено, що вказаним суб`єктом належні заходи реагування у зв`язку з наявними порушеннями не вживались. Так, Бориспільською місцевою прокуратурою, з метою встановлення підстав для представництва, на адресу Київської обласної державної адміністрації скеровано лист №34-8878вих19 від 26.07.2019 року, в якому поставлено питання, зокрема, щодо того чи вживались останніми заходи претензійно-позовного характеру до ТОВ «ТВФ «Г.Арт» у зв`язку з виявленими порушеннями.

В подальшому, на адресу Бориспільської місцевої прокуратури від Департаменту екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації надійшов лист №03-02.2-07/1143/1644 від 01.08.2019 року, згідно якого Київська обласна державна адміністрація не має можливості звертатись до суду у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору. При цьому, стосовно того чи скеровувались відповідні листи з вимогою вжити заходів з метою усунення таких порушень відповіді не надано.

Статтею 2 Бюджетного кодексу України встановлено, що бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Тобто, відсутність коштів фактично позбавила можливості Київську обласну державну адміністрацію звернутися з даним позовом до суду. Таким чином, відсутність належної претензійно-позовної роботи з боку Київської обласної державної адміністрації, на думку прокурора, свідчить про нездійснення уповноваженим державним органом покладеного на нього законом обов`язку із захисту державних інтересів у сфері оренди землі.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі №905/803/18.

Виходячи із змісту рішення Конституційного суду України у справі №3-рп/99 від 08.04.1999, прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. При цьому, інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій ні з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Таким чином, органом, уповноваженим на захист порушених інтересів держави у даному спорі, не вжито належних заходів, спрямованих на усунення наслідків порушення умов Договору, зважаючи на це, прокурором вживаються заходи, спрямовані на захист майнових інтересів держави в суді. Необхідність звернення прокурора з позовною заявою зумовлена потребою захистити майнові інтереси держави, оскільки, держава позбавляється права розпоряджатись земельною ділянкою відповідно до її цільового призначення, чим завдаються збитки бюджету.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Київською обласною державною адміністрацією в особі заступника голови Бориспільської РДА Пензая М.Я. (за договором - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича фірма «Г.Арт» в особі директора Скиби М.І. (за договором - орендар) 31.10.2003 року укладено Договір оренди, згідно умов якого ТОВ «Торгівельно-виробнича фірма «Г.Арт» отримало у строкове, платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області за межами с. Глибоке, Бориспільського району, Київської області, загальною площею 28,985 га, для організації кар`єру яружного піску строком на 49 років.

Відповідно до п. 1 Договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове, платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області за межами с. Глибоке, Бориспільського району Київської області. Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 28,9998 гектара, в тому числі, порушені землі 14,2998 га, відкриті землі без рослинного покрову (піски) 12,1 га, чагарники 2,6 га. Грошова оцінка земельної ділянки становить 1373720,53 грн.

Згідно п. 2.1. Договору, земельна ділянка передається в оренду для організації кар`єру яружного піску.

Орендна плата в розмірі 68686,03 грн., в т.ч. ПДВ, що становить 5723,84 грн. за кожний місяць (із розрахунку 5723,84 грн.*12 місяців) вносить на розрахунковий рахунок Глибоцької сільської ради. Періодичність внесення орендної плати: щомісячно, не пізніше 15 числа наступного місяця. У розмір орендної плати входить податок на землю в розмірі 13737,20 грн. (п. 2.3. Договору).

Згідно п. 3.2 Договору, орендар зобов`язаний використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до мети, визначеної у пункті 2.1 цього договору, дотримуючись при цьому вимог чинного земельного і екологічного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі.

Відповідно до абз. 3 п. 4 Договору, підставою розірвання договору є вимога однієї із сторін у випадку невиконання іншою стороною обов`язків, передбачених договором.

У пункті 8 Договору сторони погодили, що цей Договір набуває чинності після його підписання сторонами, нотаріального посвідчення, державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній на момент укладення Договору), орендар зобов`язаний виконувати встановлені щодо об`єкта оренди зобов`язання, додержуватись вимог, встановлених статтею 22 цього Закону, та виконувати обов`язки відповідно до умов договору оренди і Земельного кодексу України.

Згідно п. б ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент укладення Договору), землекористувачі зобов`язані додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля.

Так, пунктом б) ст. 143 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент укладення договору), визначено, що підставою для примусового припинення прав на земельну ділянку є неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров`ю населення) в строки, встановлені вказівками (приписами) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Згідно ч. 2 ст. 13 Цивільного кодексу України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

У відповідності до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Положеннями ч.ч. 1, 4 ст. 124 Земельного кодексу України визначено порядок передачі земельних ділянок в оренду та встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно ст. 12 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній на момент укладення Договору), договір оренди землі - це угода сторін про взаємні зобов`язання, відповідно до яких орендодавець за плату передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк.

Істотні умови договору оренди землі визначено ст.ст. 14, 22-23 Закону України «Про оренду землі», до яких віднесено цільове призначення, умови використання і збереження якості землі.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 2 ст. 28 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній на момент укладення Договору) передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами їх обов`язків, передбачених статтями 22, 23 цього Закону та договором, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке суттєво перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до положень п. д) ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент укладення Договору), підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам.

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 34 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Так, за результатами планової перевірки Державною службою геології та надр України ТОВ «ВТФ «Г.АРТ» (жовтень 2015 року) встановлено відсутність гірничого відводу та ряд інших порушень. Внаслідок чого, наказом Державної служби геології та надр України від 02.12.2015 року №404 зупинено дію спецдозволу на користування відповідачем надрами від 30.10.2003 року №3275.

Однак, ТОВ «ВТФ «Г.АРТ» всупереч дії наказу, яким зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами №3275 від 30.10.2003 року продовжувало незаконно провадити господарську діяльність з видобування піску, в результаті чого відповідачем заподіяно збитки державі у розмірі 71428761,60 грн. та створено небезпеку для довкілля. Зазначене підтверджується, зокрема, висновками судової інженерно-екологічної експертизи від 29.03.2018 року №5790/18-48 та від 30.10.2018 року №21237/18-48, які проведено Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз в межах кримінального провадження №0000015.

Слідчим управлінням ГУ НП у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000182 від 26.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України. Також, слідчим управлінням ГУ НП у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 13.01.2017 року за ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 263 КК України.

Вказані судові інженерно-екологічні експертизи проведено відповідно до поставлених питань шляхом вивчення наданих на дослідження копій матеріалів кримінального провадження №0000015, аналізу нормативної, нормативно-технічної, спеціальної технічної документації у галузі охорони навколишнього природного середовища, ситуаційного аналізу, порівняння результатів дослідження з вимогами нормативної, нормативно-технічної, спеціальної технічної документації та фактичними даними, які обумовили виникнення досліджуваної події. Об`єктом інженерно-технічної експертизи є матеріалізовані джерела інформації, що містять фактичні дані про обставини досліджуваної ситуації, які були виявлені та досліджені під час огляду місця події та наводяться в матеріалах кримінального провадження №0000015.

Відповідно до вимог ст. 70 та ч. 2 ст. 102 КПК України, експертів попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст.ст. 384, 385 КК України.

Висновком судової інженерно-екологічної експертизи №5790/18-48 від 29.03.2018 року встановлено, що розмір відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок видобутку піску будівельного на Гартівському родовищі в період призупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №3275 від 30.10.2003 року (з 02.12.2015 по 08.09.2017) становить 71428761,60 грн.

Згідно висновку судової інженерно-екологічної експертизи №21237/18-48 від 30.10.2018 року встановлено, що за результатами огляду місця події та проведення експертних досліджень (протокол огляду від 16.10.2018 року) виявлено ознаки небезпечних для довкілля явищ та процесів, які виникли в результаті видобування піску в кар`єрі, яким на підставі оренди володіє ТОВ «ТВФ «Г.Арт». Під час огляду території кар`єру та прилеглих до неї земельних ділянок виявлено ознаки водної ерозії ґрунтів, яка призвела до зсувів ґрунту та геологічної породи в нижні горизонти кар`єру. Також виявлено руйнування захисного обвалування кар`єру внаслідок недотримання безпечної відстані від місця видобутку піску до вказаного захисного обвалування. Виявлена необхідність у проведенні спеціальних робіт з метою запобігання подальшому розвитку водної ерозії, зсувів ґрунту та руйнуванню захисного обвалування. Окремі ознаки водної ерозії ґрунтів, в тому числі, верхнього (родючого) шару ґрунту, руйнування захисного обвалування зафіксовано на фото. Вказаним висновком встановлено, що внаслідок розробки піщаного кар`єру та видобування піску ТОВ «ТВФ «Г.Арт» на Гартівському родовищі яружного піску, що розташоване за адресою: Київська область, Бориспільський р-н, 3 км. на південь від м. Бориспіль в межах Глибоцької сільської ради, Бориспільського району Київської області (кадастровий номер земельної ділянки: :03:006:0132) створена небезпека для довкілля.

Крім того, прокурором до матеріалів справи долучено висновок №13-2/111 від 08.10.2019 року судової економічної експертизи Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, проведеної на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 12.08.2019 року в межах кримінального провадження №0000182, яким документально підтверджено часткову реалізацію ТОВ «ТВФ «Г.Арт» піску на загальну суму 6017808,50 грн. та на загальний об`єм 395832,313 тон, видобутого з Гартівського родовища на протязі 2016-2017 р.р.). Дана експертиза, на думку прокурора, підтверджує різницю у розмірі 178399,472 тон між об`ємом корисної копалини, яка фактично продана відповідачем, та об`ємом піску, проаналізованого аудитором у бухгалтерській звітності.

Також, для з`ясування питань фактичної зміни рельєфу і ґрунтового покриву Гартівського родовища після зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №3275 від 30.10.2003 року в межах кримінального провадження №0000015, з якого виділено в матеріали кримінального провадження №0000182 було залучено спеціаліста маркшейдера гірничого інженера, фахівця з просторово-геометричних зйомок в надрах землі та на її поверхні з наступним зображенням результатів зйомки на планах, картах і розрізах, яким проведено маркшейдерські роботи по заміру та підрахунку об`ємів видобутку на Гартівському родовищі піску за період з 31.12.2015 по 10.02.2018 р.р.

Відповідно до Інструкції з виконання маркшейдерських робіт НПАОП 74.2-5.01-85 спеціалістом Халімончуком С.В. 10.02.2018 року виконано маркшейдерські роботи шляхом проведення тахеометричної зйомки Гартівського родовища піску (кар`єру) у Бориспільському районі Київської області, польових вимірів та визначено об`єм видобувних робіт. За результатами проведених робіт ТОВ «Геотехпромпроект» складено «Технічний звіт по виконаним маркшейдерським роботам з проведення заміру та підрахунку об`ємів видобутку на Гартівському родовищі піску в період з 31.12.2015 по 10.02.2018» з якого вбачається, що об`єм видобутку піску на Гартівському родовищі в період з 31.12.2015 по 10.02.2018 становить 132866 м3.

Таким чином, окремі матеріали кримінального провадження №0000015 та кримінального провадження №0000182 є доказами у кримінальному провадженні та зберігають доказову силу в господарському судочинстві, як письмові докази, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 91 ГПК України).

Посилання відповідача на те, що маркшейдер, який виконував вказаний вище технічний звіт не був присутнім на об`єкті не доведені належними та допустимими доказами, оскільки лист Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області від 26.05.2020 року та лист Українського гідрометеорологічного центру №01-18/594 від 13.05.2020 року не можуть бути доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України, які спростовують факт відсутності огляду експертом земельної ділянки.

Заперечуючи проти позову відповідач у відзиві зазначає, що починаючи з 2014 року ТОВ «ТВФ «Г.АРТ» неодноразово подавало до Київської обласної ради заяви про надання гірничого відводу з повним пакетом документів. Однак, дане питання не було вирішено на сесії Київської обласної ради.

У зв`язку із тимчасовим призупиненням дії спеціального дозволу на користування надрами №3275 від 30.10.2003 року (термін дії до 16.04.2020 року) на видобування піщано-гравійної сировини у Гартівському родовищі піску директором ТОВ «ТВФ «Г.АРТ» видано наказ №4 від 21.12.2015 року, яким, зокрема, тимчасово призупинено видобування піщано-гравійної сировини (піску) у Гартівському родовищі; здійснено продаж піску виключно із залишків готової продукції наявних на складі.

13.04.2017 року до Київської обласної ради повторно подано заяву про надання гірничого відводу ТОВ «ТВФ «Г.АРТ». 08.11.2017 року відбулося засідання постійної комісії Київської обласної ради з питань екології, водних ресурсів, природокористування, ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та інших надзвичайних ситуацій, на якій розглядалося питання про надання гірничого відводу, однак, рішення по суті питання прийнято не було.

Згідно додатку до протоколу №11 від 14.12.2017 року Комісія рекомендувала постійній комісії з питань регламенту депутатської діяльності, законності, правопорядку, взаємодії з правоохоронними органами та запобігання корупції розглянути питання щодо внесення до порядку денного найближчої сесії Київської обласної ради питання про надання гірничого відводу ТОВ «ТВФ «Г.АРТ». Відповідно до додатку №8 до протоколу №1 від 04.01.2018 року, постійна Комісія рекомендувала голові Київської обласної ради включити в проект рішення Київської обласної ради «Про надання гірничого відводу ТОВ «ТВФ «Г.АРТ» в проект порядку денного чергової сесії Київської обласної ради. Одночасно Комісія рекомендувала сесії розглянути та підтримати вказаний проект рішення.

Оскільки, питання надання гірничого відводу було проігноровано, регламентна Комісія повторно розглянула питання ТОВ «ТВФ «Г.АРТ» та повторно рекомендувала сесії розглянути та підтримати даний проект рішення. Вказаний факт підтверджується Додатком №15 до протоколу №4 від 06.06.2018 року засідання постійної комісії з питань регламенту, депутатської діяльності, законності, правопорядку, взаємодії з правоохоронними органами та запобігання корупції. В подальшому, питання щодо надання гірничого відводу ТОВ «ТВФ «Г.АРТ» неодноразово вирішувалось Комісією проте, дане питання не було вирішено на жодних чергових сесіях Київської обласної ради.

ТОВ «ТВФ «Г.АРТ» направлено ряд звернень, зокрема, на адресу ооганів державної влади щодо неможливості здійснення своєї господарської діяльності в зв`язку з тим, що Київською обласною радою відкладається питання про надання гірничого відводу відповідачу. Відповідач зазначає, що гірничі роботи по видобуванню піску відповідач не проводив, що підтверджується наказом директора ТОВ «ТВФ «Г.АРТ» №4 від 21.12.2015 року про тимчасове призупинення видобування піщано-гравійної сировини (піску) у Гартівському родовищі та зверненнями до посадових осіб щодо ситуації, яка склалася у ТОВ «ТВФ «Г.АРТ», а також штатними розписами ТОВ «Г.АРТ», з яких вбачається зменшення кількісного штату працівників підприємства в зв`язку із зупинення робіт на Гартівському родовищі. За повідомленням відповідача, видобутку у період зупинки спецдозволу №3275 від 30.10.2003 року не було, а була реалізація піску (готової продукції), заскладованих («накопаних») раніше, що підтверджується звітністю «Звітний баланс корисних копалин» ТОВ «ТВФ «Г.АРТ», яка подається до Держгеонадр. Згідно Акту перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта), складеного 08.02.2019 року Головним управління Держпраці у Київській області, під час проведення перевірки ТОВ «ТВФ «Г.АРТ» з 28.01.2019 року по 08.02.2019 року встановлено, що з 2016 року та по теперішній час видобуток корисної копалини не здійснюється та гірничі роботи не ведуться. Працівники звільнені.

На думку відповідача, експерт, який проводив експертизи на які посилається прокурор в позовній заяві, не здійснював вихід на територію земельної ділянки, а отже, не здійснював її візуальний огляд, не було безпосередньо на земельній ділянці жодних замірів спеціальними пристроями. При складанні висновків експерт використовував, як інформаційні дані - кадастрову карту (електронний ресурс) та супутникову карту (електронний ресурс). У висновку №21237/18-48 від 30.10.2018 року експерт посилається на кадастровий номер спірної ділянки :03:006:0132. Однак, згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Київській області 21.10.2019 року на адвокатський запит від 03.10.2019 року, відповідно до програмного забезпечення ведення Державного земельного кадастру, відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0132 відсутні. Отже, на думку відповідача, експертизи, проведені на підставі даних, які не відповідають дійсності. Висновки експерта щодо розміру збитків спростовуються звітністю «Звітний баланс корисних копалин» форми 5-гр ТОВ «ТВФ «Г.АРТ», яка подається до Держгеонадр, яка не була досліджена експертом.

Так, Державною екологічною інспекцією у Київській області під час перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства не було встановлено з боку відповідача істотних порушень екологічної безпеки спірної земельної ділянки. Згідно Акту №69 Державної екологічної інспекції у Київській області, складеного на підставі перевірки ТОВ «ТВФ «Г.АРТ», яка була проведена з 24.04.2017 року по 26.04.2017 року, зазначено, що ТОВ «ТВФ «Г.АРТ» вимоги висновку державної екологічної експертизи дотримано, заходи з охорони земель та дотримання екологічних обмежень у використанні земель, передбачених проектами землеустрою, виконуються.

Актом №77 Державної екологічної інспекції у Київській області, складеного на підставі перевірки ТОВ «ТВФ «Г.АРТ», яка була проведена з 27.04.2017 року по 08.05.2017 року, встановлено відсутність здійснення видобування піску.

Для продовження спеціального дозволу на користування надрами Гартівського родовища Бориспільського району Київської області ДП «Укргеофізика» складено висновок №265 від 16.10.2019 року, яким встановлено, що станом на 10.12.2019 року ТОВ «ТВФ «Г.АРТ» є власником спеціального дозволу на користування надрами. Також, відповідач звертає увагу, що ТОВ «ТВФ «Г.АРТ» має гірничий відвід №7 від 29.09.2004 року, виданий Київською ОДА терміном на 10 років (до 29.09.2014 року) на підставі дозволу на видобуток корисних копалин, затвердженого відповідними спеціалістами геологорозвідувальної та геолого-технічної документації щодо розвідки і видобування піску на Гартівському родовищі.

Відповідач ТОВ «ТВФ «Г.Арт» є юридичною особою, яка здійснює господарську діяльність з видобутку піщаної суміші (піску) на підставі спеціального дозволу користування надрами №3275 від 30.10.2003 року, виданого згідно Наказу Державної служби геології та надр України від 16.05.2013 року №235 на видобування піску, придатного для застосування в якості матеріалу для благоустрою, рекультивації та планування площадок Гартівського родовища площею 27,3 га.

З метою видобування піску на Гартівському родовищі на сесії Київської обласної ради прийнято рішення про надання ТОВ «ТВФ «Г.Арт» гірничого відводу строком на 10 років, що підтверджується Актом про надання гірничого відводу від 29.04.2004 року.

Згідно ст. 17 Кодексу України «Про надра», гірничим відводом є частина надр, надана користувачам для промислової розробки родовищ корисних копалин та цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин. Користування надрами за межами гірничого відводу забороняється.

В жовтні 2015 року Центральним міжрегіональним відділом Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології України проведено перевірку ТОВ «ТВФ «Г.Арт», під час якої виявлено відсутність гірничого відводу, про що складено Акт перевірки №06-05/22/2015-34/п(113) від 09.10.2015 року.

Наказом Державної служби геології та надр України №404 від 02.12.2015 року дію спецдозволу №3275 від 30.10.2003 року (видобування піску, придатного для застосування в якості матеріалу для благоустрою, рекультивації та планування площадок Гартівського родовища) зупинено та станом на час пред`явлення позовної заяви не відновлено. Підставою прийняття вказаного рішення є порушення відповідачем природоохоронного законодавства, у тому числі, відсутність гірничого відводу.

Відповідно до абз. 3, 4 п. 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011 року, після зупинення дії дозволу надрокористувач зобов`язаний зупинити проведення на наданій йому в користування ділянці надр робіт, передбачених дозволом.

Зупинення дії дозволу не звільняє надрокористувача від обов`язку проводити на ділянці надр роботи, пов`язані із запобіганням виникненню аварійної ситуації або усуненням її наслідків.

Отже, з викладеного вбачається, що єдиними видами робіт, які дозволяється проводити на момент зупинення дозволу, являються роботи по запобіганню аварійним ситуаціям. Будь-які інші роботи, пов`язані із видобуванням корисних копалин заборонено.

Відповідно до ч. 4 ст. 66 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, проводиться після оформлення в установленому порядку прав користування надрами і відновлення земель згідно із затвердженим проектом рекультивації на раніше відпрацьованих площах у встановлені строки.

Згідно ст. 16 Кодексу України про надра, діяльність, пов`язана із користуванням надрами, підлягає ліцензуванню, тобто фізичні та юридичні особи, які мають намір видобувати корисні копалини, повинні отримати спеціальний дозвіл (ліцензію) на користування ділянкою надр.

У відповідності до наказу Державного комітету по земельним ресурсам «Про затвердження Порядку видачі та анулювання спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок» від 04.01.2005 №1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 січня 2005 р. за №70/10350, надання спеціальних дозволів (ліцензій) на користування надрами здійснюється після попереднього погодження з органами місцевого самоврядування або органами державної виконавчої влади питання щодо надання земельної ділянки для зазначених потреб (фізичні та юридичні особи на час видобування корисних копалин укладають із власником земельної ділянки договір оренди), крім випадків, коли у наданні земельної ділянки немає потреби.

Слід зазначити, що спеціальні дозволи (ліцензії) на користування надрами у межах конкретної ділянки надаються спеціалізованим підприємствам, установам, організаціям і громадянам, які мають відповідну кваліфікацію, матеріально-технічні та економічні можливості для користування надрами.

Крім того, гірничий відвід не є правовстановлюючим документом в розумінні норм Земельного кодексу України. Даний документ є лише необхідною умовою для видобутку піску, але не достатньою умовою для користування землею.

Посилання відповідача на те, що гірничі роботи по видобуванню піску не проводяться, що підтверджується наказом директора ТОВ «ТВФ «Г.Арт» №4 від 21.12.2015 про тимчасове призупинення видобування піщано-гравійної сировини (піску) у Гартівському родовищі та те, що підприємством здійснювалась тільки реалізація раніше видобутої продукції спростовуються наступним.

Акт про надання гірничого відводу від 29.04.2004 року видавався ТОВ «ТВФ «Г.Арт» строком на 10 років, тобто, його дія закінчилась 29.04.2014 року, а тому, видобуток піску мав припинитись з вказаного часу, однак, вказане порушення виявлено в жовтні 2015 року в ході планової перевірки Держгеонадрами ТОВ «ТВФ «Г.Арт», після чого зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами №3275 від 30.10.2003 року.

Листом Держгеонадр №20024/03/04-19 від 27.09.2019 року прокуратуру повідомлено, що протоколом засідання комісії з питань надрокористування від 16.09.2019 року №11/2019 прийнято рішення щодо рекомендації стосовно анулювання спеціального дозволу від 30.10.2003 року №3275 в судовому порядку, що унеможливить використання ТОВ «ТВФ «Г.Арт» земельної ділянки відповідно до мети договору.

В Акті перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) №09/268/9А, складеного 08.02.2019 року ГУ Держпраці у Київській області зазначено, що дію спеціального дозволу №3275 від 30.10.2003 року зупинено, що з 2016 року по час проведення перевірки видобуток корисної копалини не здійснюється та гірничі роботи не ведуться, однак, у вказаному акті не зазначено місяць з якого такі роботи не ведуться, натомість зазначено рік з 2016 року.

Вказане, зокрема підтверджується і висновками експертиз, проведених в рамках кримінального провадження №0000182 від 26.03.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 240, ч. 3, ст. 28, ч. 2 ст. 364-1 КК України, в одній з яких експерт посилається на кадастровий номер земельної ділянки :03:006:0132.

Також, долучені відповідачем до відзиву Акти перевірок ТОВ «ТВФ «Г.Арт», окрім іншого, містять посилання на ряд порушень, зокрема відсутність плану розвитку гірничих робіт, ненадання у повному обсязі геологічної документації та відсутність на час проведення перевірок спеціального дозволу на користування надрами. Зокрема, порушення вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин викладені у Акті перевірки №06-03/22/2019-10/п (27), складеного Центральним міжрегіональним відділом Департаменту державного екологічного контролю.

Стосовно долученої відповідачем до матеріалів справи копії рішення Київської обласної ради від 19.12.2019 року «Про надання гірничого відводу ТОВ «Торгівельно-виробнича фірма «Г.АРТ», суд вважає за необхідне зазначити, що вказане рішення, зокрема, підтверджує те, що у період з 02.12.2015 року до 06.11.2019 року (момент пред`явлення позовної заяви) у відповідача були відсутні дозвільні документи, як і б надавали право на проведення робіт на ділянці площею 28,9998 га для організації кар`єру яружного піску, яка знаходиться в адміністративних межах Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області за межами с. Глибоке Бориспільського району Київської області. Рішення про надання гірничого відводу ТОВ «ТВФ «Г.Арт» прийнято 19.12.2019 року, при цьому суд зазначає, що отримання відповідачем гірничого відводу у 2019 році не спростовує порушення відповідачем законодавства під час провадження господарської діяльності за відсутності спецдозволу протягом 2015-2017 р.р.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що ТОВ «ТВФ «Г.АРТ» з 2014 року неодноразово подавало до Київської обласної ради документи для отримання гірничого відводу, які залишалися без прийнятого позитивного рішення, оскільки, за відсутності дозвільних документів заборонено проводити видобувні роботи.

Стосовно кадастрового номеру земельної ділянки та заперечень відповідача з цього приводу, суд зазначає наступне.

Так, відповідач посилається на листи Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 03.01.2020 року №29-10-0.222-150/2-20 та від 17.01.2020 року №29-10-0.222-669/2-20 щодо відсутності в Державному земельному кадастрі відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0132, що, на думку відповідача, свідчить про неналежне проведення судової інженерно-екологічної експертизи №5790/18-48 від 29.03.18.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Так, спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :03:006:0132 11.07.2012, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та внесення відомостей про земельну ділянку до автоматизованої системи державного земельного кадастру для організації кар`єру яружного піску ТОВ «ТВФ «Г.Арт» на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, розробленої ПП «Земля-2009», в якій містяться координати вказаної ділянки.

До позовної заяви долучено копії проекту технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для організації кар`єру яружного піску ТОВ «ТВФ «Г.АРТ» на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, на титульному аркуші якого міститься позначка про визначення кадастрового номера земельної ділянки :03:006:0132, що також зазначено і у листі Головного управління Держгеокадастру у Київській області №310-10-0.332-15169/2-19 від 25.11.2019 року. Головним управлінням зазначено, що в архіві та місцевому фонді документації із землеустрою Відділу у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області обліковується другий примірник договору оренди земельної ділянки ТОВ «ВТФ «Г.АРТ» з кадастровим номером :03:006:0132, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності па землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі від 03.11.2003 року №9 та документації із землеустрою, яка стала підставою для формування вищезазначеної земельної ділянки.

Відтак, посилання експерта у висновку судової інженерно-екологічної експертизи на кадастровий номер земельної ділянки :03:006:0132, з урахуванням проведення огляду місця події - вказаної земельної ділянки, експертних досліджень, фотофіксації піщаного кар`єру, є обґрунтованими, а листи Головного управління Держгеокадастру у Київській області носять інформативний характер та не можуть розглядатися судом як докази неналежного проведення Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз судових інженерно-екологічних експертиз від 29.03.2018 року №5790/18-48 та від 30.10.2018 року №21237/18-48.

З огляду на викладене, доданими до справи належними доказами підтверджується факт сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:0132 із визначеною площею 28,985 та місцем розташування - територія Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, яка передана в оренду ТОВ «ТВФ «Г.АРТ».

Разом з тим, відсутність кадастрового номера спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі не свідчить про те, що вказаної території не існує і неможливо проводити будь-яке співставлення територій під час експертних досліджень. У висновку судової інженерно-екологічної експертизи №5790/18-48 від 29.03.2018 року зазначено рекомендовану науково-технічну та довідкову літературу, інші інформаційні джерела: Кадастрова карта, Супутникова карта України. Під час проведення вказаної експертизи, експерт, з урахуванням наданих матеріалів кримінального провадження,визначив на Публічній кадастровій карті України територію, яка відведена в оренду ТОВ «ТВФ «Г.АРТ». Крім того, за наявності координат земельної ділянки, які містяться у документації із землеустрою, експерти здійснюють прив`язку таких координат до інформаційних систем, що також надає змогу ідентифікувати територію, стосовно якої проводиться експертиза.

Щодо посилання відповідача на звітність форми 5-ГР, суд зазначає наступне.

З метою забезпечення державного обліку запасів і проявів корисних копалин та використання мінерально-сировинної бази України, організації ведення Державного балансу запасів корисних копалин, користувачам надр необхідно подавати до Держгеонадр форми звітності щодо обліку запасів корисних копалин (річні): 5-гр (тверді горючі, металічні та неметалічні корисні копалини); 6-гр (нафта, природний газ, конденсат, етан, пропан, бутани, гелій);7-гр (підземні води).

Форми звітності та інструкції із заповнення форм звітності затверджені наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 14.03.2016 №97 «Про затвердження форм звітності щодо обліку запасів корисних копалин та інструкцій з їх заповнення». На підставі звітних балансів запасів корисних копалин ДНВП «Геоінформ України» складає Державний баланс запасів корисних копалин України.

Суд зазначає, що посилання відповідача на звітність форми 5-ГР не свідчить про відсутність реального видобування піску будівельного у період з 02.12.2015 по 08.09.2017 на Гартівському родовищі в період зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №3275 від 30.10.2003 року.

Державна служба геології та надр України здійснює контроль за своєчасним поданням користувачами надр форми 5-ГР, перевіряє відповідність зазначених відомостей вимогам цієї Інструкції та інших нормативно-правових актів, надає методичну допомогу з питань складання форми 5-ГР, вживає заходів для інформаційно-технічного забезпечення, інформаційно-аналітичного супроводження робіт щодо звітності про стан запасів корисних копалин, їх зміни та ведення електронної бази державного балансу запасів корисних копалин (Інструкція із заповнення форми звітності № 5-ГР (тверді горючі, металічні та неметалічні корисні копалини) (річна), затверджена наказ Міністерства екології та природних ресурсів України №97 від 14.03.16 р.)

Отже, Держгеонадра за результатами розгляду поданої звітності форми 5-ГР не проводить перевірку використання території, а здійснює контроль за своєчасним поданням користувачами надр звітності форми 5-ГР.

В межах кримінальних проваджень №0000015 та №0000182 встановлено обставини, які підтверджують фактичне видобування піску будівельного на Гартівському родовищі у період з 02.12.2015 року по 08.09.2017 року.

Стосовно проведених органами виконавчої влади перевірок діяльності ТОВ «ТВФ «Г.АРТ», слід зазначити, що вказаними перевірками, зокрема встановлювалось, відсутність плану розвитку гірничих робіт, не надання відповідачем у повному обсязі геологічної документації.

Стосовно поданого відповідачем Звіту незалежного аудитора стосовно фінансової звітності ТОВ «Г.Арт» станом на 04.10.2019 року слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність», аудит фінансової звітності аудиторська послуга з перевірки даних бухгалтерського обліку і показників фінансової звітності та/або консолідованої фінансової звітності юридичної особи або представництва іноземного суб`єкта господарювання, або іншого суб`єкта, який подає фінансову та консолідовану фінансову звітність групи, з метою висловлення незалежної думки аудитора про її відповідність в усіх суттєвих аспектах вимогам національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, міжнародних стандартів фінансової звітності або іншим вимогам.

Аудиторський звіт документ, підготовлений суб`єктом аудиторської діяльності за результатами аудиту фінансової звітності (консолідованої фінансової звітності) відповідно до міжнародних стандартів (п. 6 ст. 1 Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність»).

Предметом спору у даній справі є розірвання Договору оренди земельної ділянки у зв`язку із порушенням вимог земельного та природоохоронного законодавства під час фактичного користування земельною ділянкою на Гартівському родовищі, а тому, норми Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність» та його дотримання не впливають на зобов`язання сторін за Договором оренди земельної ділянки від 31.10.2003 р. Суд зазначає, що враховуючи положення Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність», аудиторський звіт складається за результатами перевірки фінансової та бухгалтерської звітності підприємства та підтверджує дотримання вимог законодавства про бухгалтерський облік та своєчасне подання звітності відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Враховуючи зазначене, наданий відповідачем Звіт незалежного аудитора стосовно фінансової звітності ТОВ «ТВФ «Г.Арт» станом на 04.10.2019 року не може підтверджувати дотримання процесу технології обробки піску, його відповідність технологічним вимогам та факт фактичного видобування піску на Гартівському родовищі, оскільки, аудитор не є фахівцем, що може надати оцінку технології видобування корисних копалин, в той час, як такі технічні процеси визначаються геолого-геофізичними матеріалами, зокрема, розробленої Геолого-економічної оцінки Гартівського родовища пісків у Бориспільському районі Київської області 2003 року.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач користувався спірною земельною ділянкою з порушенням вимог земельного та екологічного законодавства, яке полягає у використанні ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, у період призупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №3275 від 30.10.2003 року, у зв`язку із чим державі завдано збитки у розмірі 71428761,60 грн. та створено небезпеку для довкілля.

Факт користування земельною ділянкою для видобутку корисних копалин без поновлення дії спеціального дозволу на користування надрами, відсутності гірничого відводу підтверджується наявними у справі матеріалами та доказами. Отримання відповідачем гірничого відводу у 2019 році та продовження строку дії спеціальних дозволів на користування надрами не спростовує порушення відповідачем норм чинного законодавства під час здійснення незаконної господарської діяльності протягом 2015-2017 р.р. за відсутності спеціального дозволу на користування надрами.

Нарахування розміру збитків проведено відповідно до Методики визначення розмірів відшкодування збитків, внаслідок самовільного користування надрами» затвердженої Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 29.08.2011 р. №303.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України, а також, ст.ст. 31, 32 Закону України «Про оренду землі», договір оренди може бути розірваний за згодою сторін; на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний (з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 Господарського кодексу України ).

Згідно ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за змістом статті 3 ЦК належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі №912/1385/17.

Пунктом 2.21. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», у разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 ЗК України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України «Про оренду землі».

Усі інші твердження та заперечення відповідача не спростовують вищевикладених висновків суду.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, №4241/03, від 28.10.2010).

Частиною 1 ст. 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Частиною 2 ст. 79 ГПК України визначено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для розгляду справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича фірма «Г.АРТ» про розірвання договору оренди земельної ділянки задовольнити повністю.

2. Розірвати Договір оренди земельної ділянки б/н від 31.10.2003 р., укладений між Київською обласною державною адміністрацією (01196, м. Київ, площа Лесі Українки, буд. 1, ) та ТОВ «Торгівельно-виробнича фірма «Г.АРТ» (04108, м. Київ, проспект Правди, буд. 9-Б, кв. 10, ), посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Кузьміченком А.П. 31.10.2003 р. за №6533, зареєстрований у Бориспільському районному відділі земельних ресурсів 03.11.2003 р. за №9.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробнича фірма «Г.АРТ» (04108, м. Київ, проспект Правди, буд. 9-Б, кв. 10, ) на користь прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2, на р/р 5641, МФО 820172, Державне казначейство України, м. Київ) 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 26.06.2020 року.

Суддя Д.Г. Заєць