ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/4126/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" (31200, Хмельницька обл., Волочиський район, місто Волочиськ, вул. Котляревського, будинок 7; ідент. код 37993500)

до Публічного акціонерного товариства "Агрофірма "8 Березня" (63720, Харківська обл., Куп`янський район, село Кіндрашівка, вул. Садова; ідент. код 32015641)

про стягнення 3142113,25 грн.

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Агрофірма "8 Березня" (63720, Харківська обл., Куп`янський район, село Кіндрашівка, вул. Садова; ідент. код 32015641)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" (31200, Хмельницька обл., Волочиський район, місто Волочиськ, вул. Котляревського, будинок 7; ідент. код 37993500)

про стягнення 143731,12 грн.

за участю представників:

позивача за первісним позовом - Лотоцька О.Б.;

відповідача за первісним позовом Вишневецька Т.А

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "Вітагро", 16.12.2019 звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Агрофірма "8 Березня" з вимогою про стягнення неустойки у розмірі 3142113,25 штрафу. Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань обумовлених сторонами у Договорі поставки зерна № В69-04/19ХВ-Ф від 24.04.2019 р. в частині дотримання строку поставки товару. Судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 47131,70 грн., позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.12.2019 року прийнято позовну заяву ТОВ "Агрохімічна компанія "Вітагро" прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження.

10.01.2020 року Публічне акціонерне товариство "Агрофірма "8 Березня" звернулось до суду з зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "Вітагро" про стягнення заборгованості у розмірі 143731,12 грн., з яких 141310,72 грн. основний борг, 1131,47 грн. інфляційні втрати, 1288,93 грн. 3% річних. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач за зустрічним позовом вказує на неналежне виконання покупцем (ТОВ "Агрохімічна компанія "Вітагро") взятих на себе зобов`язань щодо оплати прийнятого товару у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.01.2020 року прийнято зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Агрофірма "8 Березня" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "Вітагро" про стягнення 143731,12 грн. для спільного розгляду з первісним позовом по справі № 922/4126/19.

У підготовчому засіданні 05.02.2020 у справі було, зокрема, задоволено клопотання позивача за первісним позовом (вх. 259) щодо заміни назви позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом, оскільки вказані зміни внесені засновником юр. особи до установчих документів вказаної юридичної особи, у зв`язку з чим постановлено протокольну ухвалу про заміну назви і юридичної адреси заявника та продовжено розгляд справи з урахуванням внесених змін: повне найменування юридичної особи ідент. номер 37993500 (позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом) - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер"; місцезнаходження юр. особи - 31200, Хмельницька обл., Волочиський район, місто Волочиськ, вул. Котляревського, будинок 7.

У підготовчому засіданні 03.03.2020 р. було постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 922/4126/19 до судового розгляду по суті на 12.03.2020 р. о 10:30, в порядку передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України.

У судовому засіданні 12.03.2020 р. було постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 07.04.2020 р. об 11:00, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

В призначене на 07.04.2020 судове засідання представники сторін не прибули, у долучених до матеріалів справи клопотаннях, які надійшли від сторін 06.04.2020 (від ТОВ "Вітагро Партнер" за вх. 1032, від ПАТ "Агрофірма "8 Березня" за вх. 8490), викладено прохання відкласти судове засідання у справі на інший день, але не раніше часу закінчення карантину та надзвичайної ситуації на території України, з посиланням на убезпечення від ризику життя та здоров`я людей та з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19.

У судовому засіданні 07.04.2020 р. було оголошено перерви з розгляду справи по суті до 12.05.2020 р. о 10:00, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України, про що було викладено у відповідному процесуальному документі.

У судовому засіданні 12.05.2020 р. було постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 11.06.2020 р. о 12:00, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

У судовому засіданні 11.06.2020 р. було постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 15.06.2020 р. об 11:30, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

При розгляді справи, враховуючи запровадження на всій території України карантинних обмежень, було враховано принцип "розумного строку розгляду спору. При цьому, суд констатує, що надані учасниками справи протягом підготовчого провадження заяви по суті справи та докази на підтвердження своїх правових позицій по суті спору, свідчать, що дотримання процесуальних прав сторін та відсутності обставин які б перешкоджали розгляду справи по суті та прийняття рішення у справі.

У судових засіданнях 11.06.2020 та 15.06.2020 представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) у повному обсязі підтримав вимоги первісного позову наполягаючи на порушенні ПАТ "Агрофірма "8 Березня" взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим позивачем, як покупцем, правомірно, в порядку п. 8.2. договору нараховано та заявлено до стягнення штраф у розмірі 100% від вартості непоставленого (недопоставленого) товару. В свою чергу, заперечуючи проти зустрічних вимог ПАТ "Агрофірма "8 Березня" про стягнення боргу за частину придбаної, але не оплаченої продукції (зерно пшениці) представник ТОВ "Вітагро Партнер" заперечує, вказуючи, що в цій частині товар було поставлено поза межами договору поставки зерна № В69-04/19ХВ-Ф від 24.04.2019, тобто строк оплати цього товару не узгоджено сторонами, а відтак, за відсутності письмової вимоги, строк такої оплати не настав, а зустрічний позов подано передчасно.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) заперечує проти первісного позову, наголошуючи, що у даному випадку, сторони договору поставки зерна № В69-04/19ХВ-Ф від 24.04.2019 р., не дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, зокрема щодо порядку поставки товару (адреси та назви зернового складу), оскільки додаткова угода, в якій мали б бути визначені вказані умови, сторонами підписана так і не була, а відтак недосягнення у спосіб визначений договором, зазначеної істотної умови є підставою для визнання такого договору неукладеним. Тобто вказаний договір не породжує жодних юридичних наслідків для сторін. При цьому, представник ТОВ Агрофірми "8 Березня" вважає, що поставка пшениці у розмірі 714,116 т. вартістю 3142113,45 грн. в т.ч. ПДВ у розмірі 523685,54 грн. була здійснена відповідна без укладення письмового договору поставки, що допускається ч. 1 ст. 181ГК України. Одночасно просить задовольнити поданий ним зустрічний позов, вказуючи на неналежне виконання саме ТОВ "Вітагро Партнер" взятих на себе зобов`язань в частині оплати отриманого товару у повному обсязі, у зв`язку з чим, крім суми основного боргу у розмірі 141310,72 грн., в порядку приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано до стягнення 1131,47 грн. інфляційних втрат та 1288,93 грн. 3% річних.

Таким чином, відповідач за первісним позовом вважає, що в його діях відсутня вина, позов ТОВ "Вітагро Партнер" не доведений жодними доказами та не може бути задоволений судом, а вимоги зустрічного позову доведені належними доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази надані до суду, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

24 квітня 2019 року між ТОВ "Агрохімічна компанія «ВІТАГРО" (у подальшому перейменовано У ТОВ "Вітагро Партнер") (покупець, позивач за первісним позовом) та Публічним акціонерним товариством "Агрофірма "8 Березня" (постачальник відповідач за первісним позовом) був укладений договір поставки зерна № В69-04/19ХВ-Ф, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався в строки, визначені договором, передати у власність покупця зерно пшениці 2019 року врожаю (товар), а покупець зобов`язався прийняти і оплатити товар ( п. 1.1. Договору ).

Згідно п. 1.2. Договору сторонами встановлено, що право власності на Товар переходить до Покупця з моменту отримання Покупцем складської квитанції, здійснення передавальних написів (індосаментів) на обох частинах подвійного складського свідоцтва, підписання уповноваженими представниками накладної на отримання Товару

Пунктом 1.4. Договору визначено, Товар, що є предметом цього договору буде постачатись вперше, шляхом створення (вирощення) такого Товару на відповідних сільськогосподарських угіддях (земельних ділянках), законним власником та користувачем яких є Постачальник.

Відповідно до п. 2.1. Договору, кількість Товару складає 682 (шістсот вісімдесят дві) тонн+/-5%, та буде вирощена і зібрана на земельних ділянках с/г призначення, які належать Постачальнику.

Якість товару має відповідати вимогам стандартів, що діють на території України та стандартам системи ISCC. Остаточні вага та якість Товару визначаються згідно видаткових накладних та складських документів на Товар Зернового складу, (п.2.2, 2.3 Договору).

За умовами, визначеними у п. п. 2.5. договору, передача у власність покупця (поставка) здійснюється на Зерновому складі в строки відповідно до пункту 5.1 цього договору.

Сторони визначили у пункті 3.1 Договору, ціна Товару 4400,00 грн. за 1 тону в т.ч. ПДВ. Базова сума договору становить 3000000,00 грн. в тому числі ПДВ (п. 3.2 Договору).

Остаточна сума Договору визначається сумою всіх видаткових накладних щодо виконання цього договору поставки.

Умови та порядок розрахунків узгоджені сторонами в розділі 4 договору, зокрема, п.п 4.1.-4.4 договору сторони передбачили, що покупець здійснює попередню оплату товару в розмірі 800000,00 грн. в тому числі ПДВ, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 10-ти робочих днів з дати підписання цього договору. Покупець здійснює попередню оплату Товару в розмірі 2 200 000,00 грн. в тому числі ПДВ, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 2-х робочих днів з дати підписання цього договору. Загальна сума передоплати (п.4.1.-4.2. Договору) підлягає поверненню у разі не виконання Постачальником умов цього Договору, або розірвання Сторонами цього Договору чи визнання його недійсним, не укладеним тощо (п. 4.3 Договору). Остаточний розрахунок (оплата залишку) здійснюється після переходу права власності на підставі підписаних сторонами документів зазначених в п. 1.2. Договору протягом трьох банківських днів та/або у разі якщо існує забор гованість постачальника перед покупцем згідно укладених між ними договорів поставки товару, за бажанням по купця (ТОВ «Агрохімічна компанія «ВІТАГРО»), буде проведено взаємозалік зустрічних однорідних грошових вимог, що не потребуватиме додаткових угод.

Постачальник зобов`язується передати покупцю товар відповідно до умов даного Договору до «01» вересня 2019 ро ку. (п. 5.1. договору).

Умови поставки узгоджені сторонами у розділі 6 договору, а саме поставка товару здійснюється за рахунок постачальника. товар за даним договором поставляється покупцю партіями згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс у редакції 2010 року. Адреса та назва Елеватора (Зернового складу) будуть погоджені сторо нами шляхом підписання, за місяць до планової поставки Товару, Додаткової угоди №1 до Договору поставки зерна.

Як зазначає позивач за первісним позовом, на виконання умов договору поставки зерна №В69-04/19ХВ-Ф від 24.04.2019 р., а саме п. 4.1 та п. 4.2 договору, покупцем було здійснило попередню оплату 03.05.2019 р. в розмірі 800800,73 грн. та 06.05.2019 р. в розмірі 2200002,00 грн. в тому числі ПДВ.

Проте відповідачем за первісним позовом взяті на себе зобов`язання щодо дотримання строку поставки товару не були виконані, а саме товар «Пшениця 3 кл.» в кількості 616,376 тон. на загальну суму 2260047,39 грн. та товар «Пшениця 4 кл.» в кількості 97,74 тон. на загальну суму 358380,32 грн. в тому числі ПДВ було поставлено по видатковій накладній № 185 від 20 вересня 2019 року. Поставка Зерна пшениці здійснювалась згідно договору зберігання № ПЗ-ПЗ-149 від 23.07.2019 р. укладеного між ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" та ТОВ "Круп`янськ Агро Інвест" на Зерновий склад ТОВ "Куп`янськ Агро Інвест", що підтверджується тристоронніми Актами приймання передачі №А000000174 від 20.09.2019 р. та №А000000174 від 20.09.2019 р. Означені документи засвідченні підписами повноважних представників сторін, та печатками.

Тобто, поставка товару була здійснена із простроченням понад 7 календарних дня, у зв`язку із чим позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача, відповідно до п.8.2. договору штрафу у розмірі 100% від суми непоставленого товару, що дорівнює 3142113,25 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги є обґрунтованими, проте підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, як встановлено нормами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

За змістом ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Істотними умовами договору поставки є: предмет договору, строки і порядок його поставки та оплати. Істотними визнаються також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Дослідивши умови підписаного між сторонами договору поставник, на який позивач за первісним позовом посилається як на підставу виникнення взаємних прав та обов`язків, суд, враховуючи принцип свободи договору, визнає, що сторонами досягнуті та узгоджені істотні умови договору даного виду, а відтак він є укладеним.

Матеріалами справи підтверджено, що сторонами було досягнуто згоди щодо строку поставки до 01.09.2019 р.

У подальшому сторонами визнається, що відповідачем за первісним позовом було направлено позивачу (покупцю) лист від 16.08.2019 р. вих. № 88, в якому запропоновано продовжити кінцевий термін поставки зерна за договором поставки зерна № В69-04/19ХВ-Ф від 24.04.2019 р. до 20.09.2019 р., у зв`язку з тим, що елеватор не має можливості прийняти зерно.

В свою чергу, покупець, своїм листом підтвердив згоду відтермінування строку поставки зерна до 10.09.2019 р.

Крім того, до матеріалів справи долучено лист ТОВ "Куп`янськ Агро Інвест" від 04.09.2019 р. № 04-09/2019, в якому обумовлений сторонами спірного договору зерновий склад в особі директора Погребняк А.А. повідомляє директора ПАТ "Агрофірма "8 Березня" про відсутність можливості прийняти продукцію та просить здійснити поставку зерна орієнтовно до 05.10.2019 р.

При цьому, факт поставки товару у загальній кількості 714,116 т. на суму 3142113,25 грн. на підставі видаткової накладної № 185 від 20.09.2019 р. не спростовується сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, суд встановив, що дійсно відповідач за первісним позовом, передавши товар у власність позивача шляхом поставки його до зернового складу, лише 20.09.2019, прострочив виконання взятого на себе зобов`язання за договором поставки зерна № В69-04/19ХВ-Ф від 24.04.2019 р., в п. 5.1 якого сторонами визначено кінцеву дату поставки - 01.09.2019 року. Проте судом також враховано, що сторонами, шляхом обміну листами було досягнуто згоди на продовження строку поставки до 10.09.2020 р., в відтак фактично постачальником (відповідачем за первісним позовом) було прострочено поставку на 10 днів.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України до відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються положення Цивільного кодексу України, насамперед, загальні положення про забезпечення виконання зобов`язання, встановлені його статтями 546-548.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Сторони під час укладання договору поставки передбачили, що у разі порушення строків поставки товару понад 7 календарних днів постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 100% від вартості непоставленого (недопоставленого) товару ( п. 8.2 договору)

Таким чином, фактично сторонами унормовано у договорі відповідальність за несвоєчасне виконання взятого відповідачем на себе зобов`язань щодо поставки товару у вигляді 100 відсоткового штрафу.

Господарським кодексом України закріплено право сторін на власний розсуд формулювати умову договору про штрафні санкції (з дотриманням правил ч.1 ст. 231), їх розмір, спосіб обчислення, підстави застосування, співвідношення із збитками.

Оскільки фактичні обставини справи свідчать про порушення відповідачем умов договору щодо термінів поставки товару, що визнається останнім, то суд дійшов висновку про наявність правових підстав для нарахування з відповідача за первісним позовом передбаченої пунктом 8.2 договору неустойки.

Враховуючи вищевикладене, суд визнає обґрунтованим нарахування позивачем за первісним позовом штрафних санкцій за 10 днів прострочення понад 7 днів).

Разом з тим, при вирішення даного спору судом враховано наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо ж порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 7 Оглядового листа ВГСУ № 01-06/767/2013 від 29.04.2013 року за наявності підстав, передбачених ч.3ст. 551 ЦК України, ч.1ст. 233 ГК України, розмір пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, може бути зменшений за рішенням господарського суду.

Окрім цього, згідно з Рішенням КСУ №7-рп/2013 від 11.07.2013 року передбачається, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч.3ст. 509 та ч. 1, 2ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Передбачається, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Конституційний суд зауважує, що захист від цих зловживань має базуватись на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст. 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання).

У відносинах, що оцінюються судом, зобов`язання відповідачем за первісним позовом виконано на 100%; порушення зобов`язання не завдало жодних збитків іншим учасникам господарських відносин; прострочення тривало лише 10 днів; позивачем не доведено вини відповідача (постачальника) у простроченні; до матеріалів справи надані докази вчинення останнім завчасних дій на виконання взятого на себе зобов`язання у строки обумовлені у договорі, а відтак суд вважає за можливе та справедливе з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, які враховуючи правовідносини, що склались між сторонами визнаються надмірним тягарем для постачальника, та керуючись принципами справедливість, добросовісність і розумність як основні засади цивільного законодавства, суд застосував повноваження щодо зменшення значного розміру штрафу, який підлягає стягненню, до розміру 3%.

За таких обставин суд вважає за доцільне зменшити розмір штрафу, який слід стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача та встановити його в розмірі 94263,40 грн.

Судовий збір у розмірі 47131,70 грн., відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду первісного позову покладається судом на відповідача за первісним позовом.

Розглянувши зустрічні позовні вимоги суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного.

Предметом зустрічного позову є вимога ПАТ "АГРОФІРМА "8 БЕРЕЗНЯ" (позивач за зустрічним позовом) про стягнення з ТОВ "ВІТАГРО Партнер" (відповідача за зустрічним позовом) заборгованості в розмірі 143731,12 грн. за частину отриманого але не оплаченого товару.

Як вже встановлено судом правовідносини між сторонами щодо придбання пшениці виникли на підставі договору поставки зерна № В69-04/19ХВ-Ф від 24.04.2019 року.

На яким, позивач за зустрічним позовом поставив на підставі видаткової накладної № 185 від 20 вересня 2019 року товар, а саме «Пшениця 3 кл.» в кількості 616,376 тон. на загальну суму 2260047,39 грн. та «Пшениця 4 кл.» в кількості 97,74 тон. на загальну суму 358380,32 грн. в тому числі ПДВ, а відповідач за зустрічним позовом отримав, що не спростовано сторонами спору (т. 1 а.с. 17-19)

Звертаючись із даним зустрічним позовом до суду, постачальник зазначає, що на ним було поставлено відповідачу за зустрічним позовом товар на загальну суму 3142113,45 грн. Таким чином у відповідача за зустрічним позовом, внаслідок поставки обумовленого сторонами товару, виник кореспондуючий обов`язок оплати поставлений товар.

Проте оплата отриманого без зауважень товару (передплата) здійснена не у повному обсязі, а саме лише у розмірі 3000802,73 грн.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи вищевикладене, не надання відповідачем доказів здійснення своєчасної оплати поставленого товару у повному обсязі, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого ПАТ "АГРОФІРМА "8 БЕРЕЗНЯ" товару на суму 141310,72 грн.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З приписами статей 13, 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи містять докази виконання позивачем за зустрічним позовом взятих на себе зобов`язань щодо поставки відповідачу товару та не містять доказів в підтвердження оплати відповідачем заборгованості за поставлений товар, що є предметом зустрічного позову, при цьому учасниками справи не зазначено про існування таких доказів.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач за зустрічним позовом не надав суду належних доказів виконання домовленості або вмотивованих заперечень проти неї, а також враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, вимоги позивача за зустрічним позовом в сумі основного боргу у розмірі 141310,72 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його правильність, а тому вимога позивача про стягнення 1288,93 грн. 3% річних за період з 21.09.19 по 09.01.2020 та інфляційних втрат у розмірі 1131,47 грн. за період з жовтня по листопад 2019 р., підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір у розмірі 2102,00 грн., відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду зустрічного позову покладається судом на відповідача за зустрічним позовом.

Згідно ч. 11 ст. 238 ГПК України, у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Суд вважає за необхідне провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають стягненню за первісним та зустрічним позовах, та стягнути різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Керуючись статтями 2, 73-74, 76-79, 80, 86, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов ТОВ "Вітагро Партнер" про стягнення 3142113,25 грн. задовольнити частково, а саме стягнути з Публічного акціонерного товариства "Агрофірма "8 Березня" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" 94263,40 грн. штрафу та 47131,70 грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині первісного позову відмовити.

2. Зустрічний позов ПАТ "Агрофірма "8 Березня" про стягнення 143731,12 грн. задовольнити повністю, а саме стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" на користь Публічного акціонерного товариства "Агрофірма "8 Березня" 141310,72 грн. основний борг, 1131,47 грн. інфляційні втрати, 1288,93 грн. 3% річних, а також 2155,97 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Провести зустрічне зарахування грошових сум та судових витрат, що підлягають стягненню за первісним і зустрічним позовами.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" (31200, Хмельницька обл., Волочиський район, місто Волочиськ, вул. Котляревського, будинок 7; ідент. код 37993500) на користь Публічного акціонерного товариства "Агрофірма "8 Березня" (63720, Харківська обл., Куп`янський район, село Кіндрашівка, вул. Садова; ідент. код 32015641) 49467,72 грн. боргу.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Агрофірма "8 Березня" (63720, Харківська обл., Куп`янський район, село Кіндрашівка, вул. Садова; ідент. код 32015641) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітагро Партнер" (31200, Хмельницька обл., Волочиський район, місто Волочиськ, вул. Котляревського, будинок 7; ідент. код 37993500) 44975,73 грн. судового збору за подачу первісного позову.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення та з урахуванням п.17.5 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України та п. 4 розділ Х Прикінцеві положення ГПК України.

Повне рішення складено "22" червня 2020 р.

Суддя М.І. Шатерніков