УХВАЛА

23 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 917/1964/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Кондратова І.Д., Стратієнко Л.В.,

розглянувши касаційну скаргу Служби автомобільних доріг в Полтавській області

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2020

(головуючий суддя Лакіза В.В., судді Бородіна Л.І., Здоровко Л.М.)

у справі №917/1964/19 Господарського суду Полтавської області

за позовом Білецьківської сільської ради

до Служби автомобільних доріг в Полтавській області

про визнання протиправним повідомлення про планову діяльність,

ВСТАНОВИВ:

Білецьківська сільська рада звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовом до Служби автомобільних доріг в Полтавській області про визнання протиправним повідомлення про планову діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, реєстраційний номер справи про оцінку впливу на довкілля планової діяльності № /15207.

Позивач посилається, зокрема, на те, що повідомлення про планову діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, є протиправним з огляду на відсутність підстав для проведення позивачем повторної оцінки впливу планової діяльності за наявності діючого повідомлення №18 (згідно з ст. 9 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля"), оскільки на визначений предмет планової діяльності вже було прийняте відповідне рішення про відмову у видачі висновку з оцінки впливу на довкілля. Позивач вважає, що відповідач повинен був надати документи на повторний розгляд, звернувшись до ради у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", усунувши недоліки, які вказані у попередньому висновку. На думку позивача, відповідач розпочав повторну процедуру з оцінки впливу на довкілля без прийняття рішення про провадження планової діяльності.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.11.2019 відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2020 скасовано ухвалу Господарського суду Полтавської області від 15.11.2019 у справі №917/1964/19. Справу №917/1964/19 направлено на розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що спір у справі підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки відповідач є замовником планової діяльності, тобто є суб`єктом господарювання, а до компетенції господарських судів належать спори щодо оскарження актів суб`єктів господарювання та їх органів.

При цьому апеляційний суд керувався приписами ст. 4, п. 10 ч. 1 ст. 20 ГПК України, ч. 3 ст. 2 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля".

Отже, за висновком суду апеляційної інстанції, суб`єктний склад сторін у цій справі відповідає критеріям Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки спір у даній справі, на думку позивача, виник, внаслідок неправомірних дій відповідача, як суб`єкта господарювання, внаслідок винесення повідомлення про планову діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, Служба автомобільних доріг в Полтавській області звернулася до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2020 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Полтавської області від 15.11.2019 у цій справі.

В обґрунтування зазначених вимог скаржник зазначає, що Господарський суд Полтавської області дійшов правильного висновку, що позовна заява у цій справі не належить до справ, зазначених у ст. 20 ГПК України, що відносяться до юрисдикції господарських судів. Відповідач вказує, що між сторонами відсутні господарські відносини, з яких виник спір про право. Заявник вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, визначених п. 10 ч. 1 ст. 20 ГПК України. На думку скаржника, повідомлення про планову діяльність є проміжним документом при підготовці звіту з оцінки впливу на довкілля відповідно до ст.ст. 5, 6, 14 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" та не може бути предметом оскарження у судовому порядку.

По суті доводи касаційної скарги зведені до твердження скаржника про неможливість вирішення спору у цій справі судами господарської юрисдикції. Тобто предметом касаційного розгляду є питання щодо визначення юрисдикції цього спору.

Відповідно до ч. 6 ст. 302 ГПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; 2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 303 ГПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати може бути вирішене до прийняття постанови судом касаційної інстанції. Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.

Враховуючи, що судове рішення у справі оскаржуються з підстав порушення юрисдикції, зважаючи на відсутність випадків, про які йдеться у ч. 6 ст. 302 ГПК України, Суд дійшов висновку про необхідність передачі справи №917/1964/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Справу №917/1964/19 разом з касаційною скаргою Служби автомобільних доріг в Полтавській області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2020 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді І. Кондратова

Л. Стратієнко