Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2020 р. м. Рівне

Справа № 918/47/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Андишули Ю.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом фізичної особи-підприємця Вакуленка Олександра Вікторовича

до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення заборгованості в сумі 37 502 грн 68 коп.,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Ковальчук І.В., довіреність № 26-20 від 02.01.2020 р.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск DVD-R, серійний номер MAP6B2WK.

У судовому засіданні 15 червня 2020 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2020 року фізична особа-підприємець Вакуленко Олександр Вікторович (далі - Підприємець, позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - Підприємство, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 37 502 грн 68 коп., з яких: 30 445 грн 15 коп. - інфляційні втрати, 7 057 грн 53 коп. - три відсотки річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.12.2019 р. між ПП "Ферарі" (первісний кредитор) та Підприємцем (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 19-12, за яким ПП "Ферарі" передало позивачу право вимоги по стягненню з Підприємця інфляційних втрат, 3% річних, що належить первісному кредитору за договором підряду № 29-12 від 22.11.2012 року, право на стягнення яких виникло з 29.04.2016 р.

Ухвалою суду від 20 січня 2020 року позовну заяву Підприємця від 11.01.2020 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи призначено на 17 лютого 2020 року.

29 січня 2020 року від відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив від 28.01.2020 р. № 6/158 (а.с. 42-45). До відзиву Підприємством додано копію рішення Господарського суду Рівненської області від 27 травня 2019 року № 918/307/19 (а.с. 46-48). У відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову та посилається на те, що у позовній заяві у справі № 918/47/20 позивач знову просить суд задовольнити позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за той самий період прострочення виконання зобов`язань, що був заявлений у позовній заяві, у задоволенні якої відмовлено суддею Андрійчук О.В., у справі № 918/307/19. Також у відзиві відповідач зазначає, що п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року дану справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та замінено судове засідання для розгляду справи, яке призначене на 17 лютого 2020 року, підготовчим засіданням.

Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року підготовче засідання відкладено на 12 березня 2020 року.

6 березня 2020 року від позивача на адресу суду надійшла заява від 03.03.2020 р. (а.с. 66), в якій останній просить розглянути справу без його участі на підставі наявних матеріалів. Крім того, в даній заяві позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

12 березня 2020 року Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося до Господарського суду Рівненської області із зустрічним позовом до фізичної особи-підприємця Вакуленка Олександра Вікторовича, Приватного підприємства "Ферарі" про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним.

Ухвалою суду від 12 березня 2020 року зустрічний позов і додані до нього документи повернуто Дочірньому підприємству "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Ухвалою суду від 12 березня 2020 року підготовче засідання відкладено на 30 березня 2020 року.

Ухвалою суду від 30 березня 2020 року строк підготовчого провадження у даній справі продовжено на 30 днів до 17 травня 2020 року включно, а підготовче засідання відкладено на 4 травня 2020 року.

1 квітня 2020 року від позивача на адресу суду надійшла заява про залучення доказів (а.с. 90-103). Зокрема позивачем долучено копію постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 23.08.2016 р. у справі № 918/326/16, копію акту прийому-передачі документів від 19.12.2019 р., копію акту прийому-передачі документів від 25.08.2016 р., копію ухвали Господарського суду Рівненської області від 01.03.2019 р. у справі № 918/328/16, копію акту звірки від 27.12.2019 р. та докази направлення заяви з додатками відповідачу.

27 квітня 2020 року від позивача на адресу суду надійшла заява від 23.04.2020 р. (а.с. 110), в якій останній просить у зв`язку із продовженням карантину на всій території України до 11.05.2020 р. провести підготовче засідання без його участі.

4 травня 2020 року від відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява (а.с. 112-117), в якій останній просить витребувати у позивача для огляду наступні первинні документи:

1. Оригінал прибуткового касового ордеру від 20.12.2019 у розмірі 7000 грн.

2. Оригінал прибуткового касового ордеру від 24.12.2019 у розмірі 6000 грн.

3. Оригінал прибуткового касового ордеру від 26.12.2019 у розмірі 8000 грн.

4. Оригінал Книги реєстрації касових ордерів за 2019 рік.

5. Оригінали видаткових касових ордерів від 20.12.2019 року, від 24.12.2019 року та від 26.12.2019 року.

6. За відсутності видаткових касових ордерів від 20.12.2019 року, від 24.12.2019 року та від 26.12.2019 року витребувати банківські виписки про безготівкові операції ФОП Вакуленко О.В. за період з 20.12.2019 по 26.12.2019 року.

Ухвалою суду від 4 травня 2020 року заяву Підприємства задоволено та витребувано у фізичної особи-підприємця Вакуленка Олександра Вікторовича додаткові докази, які необхідно було надати до 15 травня 2020 року включно.

Ухвалою суду від 4 травня 2020 року підготовче провадження у даній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 18 травня 2020 року.

18 травня 2020 року від позивача на електронну адресу суду надійшла заява від 18.05.2020 р. про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням на території України карантину (а.с. 133). В даній заяві позивач повідомив, що ухвалу про витребування доказів отримано поштою лише 14.05.2020 р., а відтак останній не мав достатнього часу для її виконання. Також позивач зазначив, що вимоги ухвали про витребування доказів будуть виконані до наступного судового засідання.

Ухвалою суду від 18 травня 2020 року розгляд справи відкладено на 15 червня 2020 року.

9 червня 2020 року від позивача на адресу суду надійшла заява від 03.06.2020 р. (а.с. 151-152), до якої долучено копії касових ордерів ПП "Ферарі" від 20.12.2019 р., від 24.12.2019 р., від 26.12.2019 р. Щодо інших витребуваних документів позивач зазначив, що відповідно до чинного законодавства облік видаткових операцій фізичної особи-підприємця відбувається у спрощеному режимі і є відмінним від касових операцій юридичних осіб, а тому ведення видаткових касових операцій з оформленням видаткових касових ордерів від імені підприємця чинним законодавством не передбачено.

У судовому засіданні 15 червня 2020 року представник Підприємства позов заперечив з підстав, зазначених у відзиві.

Позивач у судове засідання 15 червня 2020 року не з`явився, однак 09.06.2020 р. від останнього на адресу суду надійшла заява від 03.06.2020 р. (а.с. 153), в якій останній просить розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі матеріалів. Крім того, в даній заяві позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

З врахуванням заяви позивача та того, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для розгляду справи, суд здійснює її розгляд без участі позивача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Підприємства, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2012 року між Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - Генпідрядник) та Приватним підприємством "Ферарі" (далі - Субпідрядник) укладено договір генпідряду № 29-12, за яким Генпідрядник доручає, а Субпідрядник зобов`язується надати послуги з поточного ремонту автомобільної дороги місцевого значення Т1806 Немовичі-Березне-В.Межиричі-Федорівка км 4+600-км 7+600 за рахунок коштів державного бюджету.

У зв`язку з неналежним виконання умов вказаного договору в частині оплати виконаних підрядних робіт рішенням Господарського суду Рівненської області у справі № 918/421/15 від 13 травня 2015 року, яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 8 липня 2015 року, стягнуто з Підприємства на користь Приватного підприємства "Ферарі" 170 370 грн 19 коп. боргу.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду у справі № 918/328/16 від 23 серпня 2016 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 6 грудня 2016 року, стягнуто з Підприємства на користь Приватного підприємства "Ферарі" 151 191 грн 52 коп. інфляційних втрат за період з травня 2013 року по квітень 2016 року та 15 333 грн 29 коп. 3% річних за період з 29.04.2013 року по 28.04.2016 року.

Судом встановлено, що у травні 2019 року фізична особа-підприємець Вакуленко Олександр Вікторович звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог фізична особа-підприємець Вакуленко Олександр Вікторович посилався на те, що 23.08.2016 року між ПП "Ферарі" (первісний кредитор) та позивачем (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 3, за яким ПП "Ферарі" передало позивачу право вимоги по стягненню з ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" інфляційних втрат, 3% річних, що належать первісному кредитору за договором підряду № 29-12 від 22.11.2012 року.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 27 травня 2019 року у справі № 918/307/19, яке набрало законної сили, у задоволенні позову фізичної особи-підприємця Вакуленка Олександра Вікторовича до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення інфляційних втрат в розмірі 24 567 грн 35 коп. та 3 % річних в розмірі 7 057 грн 53 коп. відмовлено повністю.

З вищенаведеного рішення судом встановлено, що фізична особа-підприємець Вакуленко Олександр Вікторович звертався з позовом до суду про стягнення з Підприємства інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 29.04.2016 року по 15.09.2017 року.

Також судом встановлено, що підставою позовних вимог у справі № 918/307/19 був договір про відступлення права вимоги № 3 від 23 серпня 2016 року, укладений між ПП "Ферарі" та Підприємцем.

Як зазначив відповідач у відзиві, що у позовній заяві у справі № 918/47/20 позивач знову просить суд задовольнити позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за той самий період прострочення виконання зобов`язань, що був заявлений у позовній заяві, у задоволенні якої відмовлено суддею Андрійчук О.В., у справі № 918/307/19. Також у відзиві відповідач зазначив, що п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

В той час, як було встановлено судом вище, у справі № 918/307/19 Підприємець звернувся про стягнення з Підприємства інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 29.04.2016 року по 15.09.2017 року, що є предметом спору. Однак, як було зазначено судом вище, що Підприємець, як на підставу позову у справі № 918/307/19 посилався на договір про відступлення права вимоги № 3 від 23 серпня 2016 року, укладений між ПП "Ферарі" та Підприємцем.

У справі № 918/47/20 Підприємець також звернувся про стягнення з Підприємства інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 29.04.2016 року по 15.09.2017 року, що є предметом спору. Однак, як на підставу позову у справі № 918/47/20 Підприємець посилається на договір про відступлення права вимоги № 19-12 від 19.12.2019 р., укладений між ПП "Ферарі" та Підприємцем.

Відтак, з вищенаведеного вбачається, що рішення у справі № 918/307/19 прийнято судом між тими самими сторонами, про той самий предмет, однак з інших підстав.

Відтак, суд правомірно відкрив провадження у справі № 918/47/20.

Таким чином, посилання відповідача у відзиві спростовуюся матеріалами справи.

Як встановлено судом, 19 грудня 2019 року між Приватним підприємством "Ферарі" (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем Вакуленко Олександром Вікторовичем (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 19-12 (а.с. 16), за умовами п. 1.1. якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги та стає кредитором по стягненню з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (боржник) інфляційних втрат, трьох процентів річних, що належить первісному кредиторові за договором підряду № 29-12 від 22.11.2012 р. на виконання послуг з поточного ремонту автомобільної дороги місцевого значення Т1806-Немовичі-Березне-В.Межиричі-Федорівка, право на стягнення яких виникло з 29.04.2016 р.

Пунктами 2.1.-2.3. вищезазначеного договору сторони погодили, що первісний кредитор зобов`язаний передати новому кредитору документи, які підтверджують право вимоги, передбачене п. 1 цього Договору.

Первісний кредитор зобов`язаний сповістити боржника про відступлення права вимоги за цим Договором, шляхом поштового надсилання з повідомленням про вручення боржнику копії цього Договору або вручення особисто під розписку представнику боржника.

Передача права вимоги новому кредиторові здійснюється оплатно за 21 000 грн. Розрахунки мають бути проведені протягом 90 днів з дня підписання цього договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 4.1. договору про відступлення права вимоги від 19 грудня 2019 року № 19-12).

Судом встановлено, що вказаний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та зі сторони Підприємства скріплений печаткою юридичної особи.

27 грудня 2019 року, на виконання п. 2.2. договору про відступлення права вимоги від 19 грудня 2019 року № 19-12, ПП "Ферарі" від 08.02.2019 року на адресу Підприємства було направлено повідомлення від 26.12.2019 р. (а.с. 18, докази надіслання - а.с. 19-20). В даному повідомленні ПП "Ферарі" повідомило Підприємство, що за договором про відступлення права вимоги № 19-12 від 19 грудня 2019 року відступлено право вимоги інфляційних втрат, 3% річних, за договором підряду № 29-12 від 22.11.2012 р. на виконання послуг з поточного ремонту автомобільної дороги місцевого значення Т1806-Немовичі-Березне-В.Межиричі-Федорівка, які виникли з 29.04.2016 р.

Також на виконання п. 2.3 договору про відступлення права вимоги від 19 грудня 2019 року № 19-12 Підприємець сплатив 21 000 грн. 00 коп. ПП "Ферарі", що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями від 20.12.2019 р. на суму 7 000 грн 00 коп., від 24.12.2019 р. на суму 6 000 грн 00 коп., від 26.12.2019 р. на суму 8 000 грн 00 коп. (а.с. 152).

Як вказує позивач, Господарським судом Рівненської області видано наказ від 29.05.2015 р. у справі № 918/421/15, однак Підприємство сплатило основний борг в розмірі 170 370 грн 19 коп. лише 15.09.2017 року, у зв`язку із чим, як зазначає позивач, Підприємство зобов`язане сплатити інфляційні втрати та річні за договором від 22.11.2012 р. № 29-12 до дня проведення повного розрахунку, тобто до 15.09.2017 р.

Оскільки постановою Рівненського апеляційного господарського суду у справі № 918/328/16 від 23 серпня 2016 року вирішено питання про стягнення інфляційних втрат за період з травня 2013 року по квітень 2016 року та річних за період з 29.04.2013 р. по 28.04.2016 р., то в даній справі Підприємець просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та три відсотки річних за період з 29.04.2016 р. по 15.09.2017 р.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки від 19.12.2019 р. ПП "Ферарі" (а.с. 17) заборгованість Підприємства перед ПП "Ферарі" в розмірі 170 370 грн 19 коп., згідно наказу Господарського суду Рівненської області від 29.05.2015 р. у справі № 918/421/15, погашена 15.09.2017 року.

З урахуванням викладеного судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із застосування відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, які ґрунтуються на відступлені права вимоги та регулювання яких здійснюється Цивільним кодексом України (далі - ЦК України).

У силу вимог ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з практикою Європейського суду право на справедливий розгляд судом, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення у справах "Брумареску проти Румунії", "Желтяков проти України", "Христов проти України").

Судом встановлено, що обставини справи, пов`язані із розміром основного боргу, періодом нарахування 3% річних та інфляційних, встановлені судовими рішеннями, а саме: рішенням Господарського суду Рівненської області у справі № 918/421/15 від 13.05.2015 року, постанові Рівненського апеляційного господарського суду у справі № 918/328/16 від 23.08.2019 року, рішенням Господарського суду Рівненської області у справі № 918/307/19 від 27 травня 2019 року, які набрали законної сили, а відтак не потребують доказування у цій справі.

Як вбачається із фактичних обставин справи, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 3% річних в розмірі 7 075 грн 53 грн та інфляційні втрати в розмірі 30 445 грн 15 коп., нарахованих за період з 29.04.2016 року по 15.09.2017 року, фактичною підставою для такого нарахування є договір про відступлення права вимоги від 19 грудня 2019 року № 19-12.

У свою чергу, як було зазначено судом вище, умовами договору про відступлення права вимоги від 19 грудня 2019 року № 19-12 первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги та стає кредитором по стягненню з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (боржник) інфляційних втрат, трьох процентів річних, що належить первісному кредиторові за договором підряду № 29-12 від 22.11.2012 року на виконання послуг з поточного ремонту автомобільної дороги місцевого значення Т1806-Немовичі-Березне-В.Межиричі-Федорівка, право на стягнення яких виникло з 29.04.2016 р.

За таких обставин, судом встановлено, що предметом договору про відступлення права вимоги від 19 грудня 2019 року № 19-12 є право вимоги на стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних, що належали первісному кредиторові за договором підряду № 29-12 від 22.11.2012 року на виконання послуг з поточного ремонту автомобільної дороги місцевого значення Т1806-Немовичі-Березне-В.Межиричі-Федорівка, право на стягнення яких виникло з 29.04.2016 р.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно частини 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Вищевказані вимоги чинного законодавства щодо заміни кредитора у зобов`язанні були виконані сторонами договору про відступлення права вимоги від 19 грудня 2019 року № 19-12.

Отже, до позивача, як до нового кредитора, перейшло право первісного кредитора в зобов`язанні за договором підряду № 29-12 від 22.11.2012 року на виконання послуг з поточного ремонту автомобільної дороги місцевого значення Т1806-Немовичі-Березне-В.Межиричі-Федорівка вимагати сплати інфляційних втрат та 3% річних, право на стягнення яких виникло з 29.04.2016 р., оскільки за період з 29.04.2013 р. по 28.04.2016 р. вже стягнуто.

Як встановлено судом вище основний борг в розмірі 170 370 грн 19 коп., згідно наказу Господарського суду Рівненської області від 29.05.2015 р. у справі № 918/421/15, погашений 15.09.2017 року.

Відтак, з огляду на прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати та 3% річних за період з 29.04.2016 року по 15.09.2017 року.

В той час суд зазначає, що оскільки заборгованість сплачена 15.09.2017 р., то у позивача виникло право нараховувати інфляційні втрати та 3% річних до 15.09.2017 року, тобто до 14.09.2017 року включно, а не по 15.09.2017 р.

Оскільки "по 15.09.2017 року" включає в себе 15.09.2017 року. А на день оплати не нараховуються інфляційні втрати та 3% річних.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, керуючись положеннями статті 625 ЦК України нарахував відповідачу 7 057 грн 53 коп. три відсотки річних за період з 29.04.2016 р. по 15.09.2017 р.

Відтак відповідно до вищенаведеного, судом здійснено власний відсотків річних за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що розмір обґрунтованих відсотків річних становить 7 048 грн 08 коп., при заявленому - 7 057 грн 53 коп. Відтак суд дійшов до висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає сума 3% річних, яка за розрахунком суду складає 7 048 грн 08 коп.

Розрахунок процентів

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
170 370.1929.04.2016 - 14.09.20175043 %7 048.08
Таким чином, загальна сума процентів за договором складає 7 048 грн 08 коп.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача про стягнення 3% річних в сумі 7 057 грн 53 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 7 048 грн 08 коп. У решті позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 9 грн 45 коп. слід відмовити.

Крім того, позивач, керуючись положеннями статті 625 ЦК України нарахував відповідачу 30 445 грн 15 коп. інфляційних втрат за період з 29.04.2016 р. по 15.09.2017 р. (нарахування здійснено з травня 2016 року по вересень 2017 року).

Щодо розрахунку інфляційних втрат суд зазначає, що за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Крім того суд, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що обґрунтований розмір даних компенсаційних виплат становить 26 530 грн 19 коп., при заявленому - 30 445 грн 15 коп. Відтак суд дійшов до висновку про те, що стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати, які за розрахунком суду складають 26 530 грн 19 коп.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
01.05.2016 - 14.09.2017170 370.191.15626 530.19196 900.38
Таким чином, інфляційні втрати складають 26 530 грн. 19 коп.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача про стягнення інфляційних втрат в сумі 30 445 грн 15 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 26 530 грн 19 коп. У решті позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 3 914 грн 96 коп. слід відмовити.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів

За таких обставин, в повній мірі дослідивши матеріали справи, врахувавши наведені правові норми суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця Вакуленка Олександра Вікторовича до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 26 530 грн 19 коп. - інфляційних втрат та 7 048 грн 08 коп. - трьох відсотків річних. У решті позовних вимог в частині стягнення 3 914 грн 96 коп. інфляційних втрат та трьох відсотків річних в сумі 9 грн 45 коп. відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, оплата судових витрат покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1 882 грн 04 коп.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (33028, м. Рівне, вул. Пластова, буд. 7, ) на користь фізичної особи-підприємця Вакуленка Олександра Вікторовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 26 530 (двадцять шість тисяч п`ятсот тридцять) грн 19 коп. - інфляційних втрат, 7 048 (сім тисяч сорок вісім) грн 08 коп. - три відсотки річних та 1 882 (одну тисячу вісімсот вісімдесят дві) 04 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця Вакуленка Олександра Вікторовича про стягнення з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" інфляційних втрат в сумі 3 914 грн 96 коп. та трьох відсотків річних в сумі 9 грн 45 коп. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 25 червня 2020 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 4 примірники:

1 - до справи;

2-3 - позивачу рекомендованим ( АДРЕСА_1 ;

25006, м. Кропивницький, вул. Покровська. 73);

4 - відповідачу рекомендованим (33028, м. Рівне, вул. Пластова, буд. 7).