ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2020 р. Справа№ 920/120/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

за участю представників: не викликались

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна

компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Сумської області від 01.04.2020 (спрощене позовне провадження)

у справі № 920/120/20 (суддя В.Л. Котельницька)

за позовом Акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України"

до Державного професійно-технічного навчального закладу "Недригайлівське вище професійне училище"

про стягнення 11 049 грн 44 коп.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Державного професійно-технічного навчального закладу "Недригайлівське вище професійне училище" про стягнення 11 049 грн 44 коп. заборгованості (в тому числі: 10 298 грн 16 коп. пені та 751 грн 28 коп. 3% річних за період з 15.03.2016 по 24.03.2016 і за період з 15.04.2016 по 26.05.2016) за неналежне виконання умов договору від 18.02.2016 № 123/16-БО(Т)-29 постачання природного газу, укладеного між сторонами даного спору.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 01.04.2020 у справі № 920/120/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного професійно-технічного навчального закладу "Недригайлівське вище професійне училище" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1029 грн 82 коп. пені, 751 грн 28 коп. суму 3% річних, нарахованих за неналежне виконання умов договору № 123/16-БО(Т)-29 про постачання природного газу від 18.02.2016; 2 102 грн витрат по сплаті судового збору. В іншому - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Національна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Сумської області від 01.04.2020 у справі № 920/120/20, рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 9 268 грн 34 коп. скасувати, прийняти нове рішення в цій частині, яким задовольнити позовні вимоги позивача до відповідача щодо стягнення пені в розмірі 9 268 грн 34 коп.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України" у справі №920/120/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Апеляційна скарга подана з додержанням вимог статтей 256,258 та 259 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено, що з 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2102 грн.

Отже, малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує 210200грн (2102 грн. * 100 = 210200грн).

Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимога про стягнення 11049,44грн. вказана справа, у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України, відноситься до малозначних справ.

Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи із зазначених правових норм, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 01.04.2020 по справі № 920/120/20. Розгляд апеляційної скарги віришено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України" , з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як слідує з тексту апеляційної скарги у цій справі, рішення суду першої інстанції позивачем оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 9 268 грн 34 коп., а відтак, враховуючи, що судове рішення у даній справі в частині задоволених позовних вимог про стягнення пені на суму 1029 грн 82 коп. та 3% річних на суму 751 грн 28 коп. не оскаржується відповідачем та згідно з ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

Щодо доводів та вимог апеляційної скарги в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені на суму 9 268 грн 34 коп., що переглядається судом апеляційної інстанції, слід зазначити наступне.

Відмовляючи частково у задоволенні позову в частині стягнення пені з відповідача в розмірі 9 268 грн 34 коп. суд першої інстанції зазначив, про можливість зменшення нарахованої позивачем пені на 90 відсотків, оскільки відповідач є бюджетною установою, фінансується з обласного бюджету, а стягнення нарахованої пені у повному розмірі матиме негативні наслідки для діяльності навчального закладу з урахуванням положень ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України, з чим колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

18.02.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (позивач, постачальник) та Державним професійно-технічним навчальним закладом «Недригайлівське вище професійне училище» (відповідач, споживач) укладено договір № 123/16-БО(Т)-29 постачання природного газу (далі - договір).

Відповідно до умов п. 1.1 договору постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Додатковими угодами № 1 та № 2 до договору сторони погодили обсяги газу, який підлягає передачі.

Судом встановлено, що на виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 514 629 грн 83 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких додано позивачем до позовної заяви.

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата планових обсягів газу з урахуванням вартості транспортування магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Судом встановлено, що відповідач належним чином обов`язок по оплаті вартості переданого йому природного газу у строк, визначений умовами п. 6.1 договору не виконав, чим порушив умови господарського зобов`язання та йому нараховано до сплати пеню у розмірі 10 298 грн 16 коп. за період з 15.03.2016 по 24.03.2016 та за період з 15.04.2016 по 26.05.2016.

Відповідно до п. 8.2 договору у разі невиконання споживачем п. 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 2, 3 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Статтею 233 Господарського кодексу України України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги майновий стан сторін і оцінити співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, врахував інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства також мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін, що не було здійснено судом першої інстанції в даній справі, належних доказів в обґрунтування наведеного відповідачем суду першої інстанції не надано.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд також повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання), тоді як судом першої інстанції не було з`ясовано наведені підстави для зменшення неустойки (пені) на суму 9 268 грн 34 коп., належних доказів обгрунтовуючих підстави для зменшення неустойки (пені) на суму 9 268 грн 34 коп. відповідачем не надано суду першої інстанції.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно з ст. 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно приписів пунктів 2, 4 ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами господарського судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про не обґрунтованість зменшення судом першої інстанції нарахованої позивачем пені на 90 відсотків на суму 9 268 грн 34 коп.

При здійсненні апеляційного розгляду у даній справі, суд апеляційної інстанції врахував згідно ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14.

За приписами ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

З урахуванням висновків, яких дійшов суд апеляційної інстанції при вирішенні даного спору не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів, наведених позивачем в апеляційній скарзі.

Вищевикладене свідчить про невідповідність висновків викладених в рішенні суду першої інстанції встановленим обставинам справи щодо відмови у стягненні пені на суму 9 268 грн 34 коп., що згідно п.3 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування судового рішення частково з ухваленням нового рішення, яким позов задовольнити повністю.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи Акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України", викладені в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу.

За таких обставин, враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України" підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Сумської області від 01.04.2020 у справі № 920/120/20 підлягає скасуванню частково, з викладенням його резолютивної частини в наступній редакції:

«Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу "Недригайлівське вище професійне училище" (42100, Сумська область, Недригайлівський район, смт. Недригайлів, вул. Шмідта, буд. 28, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ) 10 298 (десять тисяч двісті дев`яносто вісім) грн. 16 коп. пені, 751 ( сімсот п`ятдесят одна) грн. 28коп. 3% річних та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви».

В інший частині рішення Господарського суду Сумської області від 01.04.2020 у справі № 920/120/20 залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України здійснити розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 129, 269-270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України" задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 01.04.2020 у справі № 920/120/20 скасувати частково, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу "Недригайлівське вище професійне училище" (42100, Сумська область, Недригайлівський район, смт. Недригайлів, вул. Шмідта, буд. 28, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ) 10 298 (десять тисяч двісті дев`яносто вісім) грн. 16 коп. пені, 751 ( сімсот п`ятдесят одна) грн. 28коп. 3% річних та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви».

В інший частині рішення Господарського суду Сумської області від 01.04.2020 у справі № 920/120/20 залишити без змін.

3. Стягнути Державного професійно-технічного навчального закладу "Недригайлівське вище професійне училище" (42100, Сумська область, Недригайлівський район, смт. Недригайлів, вул. Шмідта, буд. 28, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ) 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду Сумської області.

5. Матеріали справи № 920/120/20 повернути до Господарського суду Сумської області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288,289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова