Справа № 909/544/20
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

26.06.2020 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., розглянувши заяву Івано-Франківської філії державного підприємства Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю. М. Білоконя про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Будівельно-монтажна фірма "Івано-Франківськбуд" заборгованості у розмірі 117 513, 98 гривень за договором на розроблення проектної документації від 05.05.2018 № 5719-18-55,

В С Т А Н О В И В:

до Господарського суду Івано-Франківської області надійшла заява Івано-Франківської філії державного підприємства Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю. М. Білоконя про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Будівельно-монтажна фірма "Івано-Франківськбуд" заборгованості у розмірі 117 513, 98 гривень за договором на розроблення проектної документації від 05.05.2018 № 5719-18-55.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

В силу статті 80 Цивільного кодексу України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до статті 64 Господарського кодексу України функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Частиною 1 статті 95 Цивільного кодексу України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Відповідно до частини 3 наведеної статті філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Отже, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи наділяються певною господарською компетенцією. Втім, не маючи статусу юридичної особи, такі підрозділи не наділяються самостійною господарською процесуальною правоздатністю та дієздатністю.

Як визначено у п. п. 1.7 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відособлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу, наприклад "Стягнути з підприємства "А" в особі його відокремленого підрозділу - філії № 1 на користь організації "Б" в особі її Н- ської філії таку-то суму".

Відповідно до частини першої та другої статті 150 Господарського процесуального кодексу України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено, зокрема, повне найменування заявника і боржника, їх місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника.

Суд встановив, що заява про видачу судового наказу подана від імені Івано-Франківської філії Державного підприємства Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю. М. Білоконя та підписана її керівником. При цьому у вступній частині заяви вказано, що заявник (тобто філія) є окремою юридичною особою з ідентифікаційним кодом 02497677; прохальна частина заяви містить вимогу про стягнення заборгованості на користь саме філії, зазначено її розрахункові реквізити та ідентифікаційний код: 02497677).

Згідно із частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України, до Єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності), місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

У відповідності до інформації із вказаного реєстру, отриманої судом на запит № від 25.06.2020 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів про юридичну особу за ідентифікаційним кодом 02497677 не знайдено.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За таких обставин, суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі пункту 2 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України (заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності).

При цьому суд також враховує, що при укладенні договору, за яким просить стягнути заборгованість заявник, стороною (підрядником) виступало саме Державне підприємство Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю. М. Білоконя в особі директора Івано-Франківської філії вказаної юридичної особи, який, на момент укладення договору, діяв на підставі довіреності, а не в якості керівника окремої юридичної особи.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Одночасно суд роз`яснює, що відповідна заява може бути розглянута за умови її подання юридичною особою або юридичною особою в особі філії, за підписом керівника або представника, який діє саме від імені такої юридичної особи та яким, зокрема, може бути керівник відокремленого структурного підрозділу (за наявності відповідних повноважень у довіреності, виданої керівнику філії юридичною особою).

В силу приписів частини 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Відмовити Івано-Франківській філії державного підприємства Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю. М. Білоконя у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Будівельно-монтажна фірма "Івано-Франківськбуд" заборгованості у розмірі 117 513, 98 гривень за договором на розроблення проектної документації від 05.05.2018 № 5719-18-55.

2. Ухвала набирає законної сили 26.06.2020 та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В. В. Михайлишин