ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" червня 2020 р. Справа № 911/997/20

За первісним позовом Державної служби України з надзвичайних ситуацій, 01030, місто Київ, вулиця Олеся Гончара, будинок 55

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техкомплект", 08004, Київська область, Макарівський район, село Калинівка, вулиця Київська, будинок 43/2

про стягнення процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1 512 000,00 грн за договором № 21-5/22 від 22.12.2017 про закупівлю ДК 021:2015 код 43260000-3 Механічні лопати, екскаватори та ковшові навантажувачі, гірнича техніка (аварійно-рятувальна техніка спеціального призначення - екскаватори-планувальники на автомобільному шасі)

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техкомплект", 08004, Київська область, Макарівський район, село Калинівка, вулиця Київська, будинок 43/2

до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, 01030, місто Київ, вулиця Олеся Гончара, будинок 55

про визнання недійсним пункту 8.6 договору № 21-5/22 від 22.12.2017 про закупівлю ДК 021:2015 код 43260000-3 Механічні лопати, екскаватори та ковшові навантажувачі, гірнича техніка (аварійно-рятувальна техніка спеціального призначення - екскаватори-планувальники на автомобільному шасі)

суддя Н.Г. Шевчук

за участю представників сторін:

від ДСНС: Журавльова О.О. (дов. №01-549/08 від 14.01.2020, посв. ДС №00509 від 23.12.2019);

від ТОВ "Техкомплект": Кабушева А.О. (дов. б/н від 02.03.2020).

встановив:

Державна служба України з надзвичайних ситуацій звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техкомплект", в якому просить стягнути з відповідача проценти за користування грошовими коштами у розмірі 1 512 000,00 грн за договором № 21-5/22 від 22.12.2017 про закупівлю ДК 021:2015 код 43260000-3 Механічні лопати, екскаватори та ковшові навантажувачі, гірнича техніка (аварійно-рятувальна техніка спеціального призначення - екскаватори-планувальники на автомобільному шасі) (далі - Договір), які нараховані на підставі пункту 8.6 цього договору за період прострочення поставки продукції з 20.07.2018 по 28.08.2018 за користування сумою попередньої оплати.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техкомплект" звернулось із зустрічним позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання недійсним пункту 8.6 зазначеного договору, оскільки вважає, що проценти за користування грошовими коштами, які відповідно до цього пункту договору нараховуються за користування коштами за кожен день прострочення виконання зобов`язання, за своєю правовою природою підпадають під визначення пені, що не узгоджується з положеннями статті 61 Конституції України, за змістом якої ніхто не

може бути двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення, так як відповідальність у вигляді пені за порушення строків поставки передбачена пунктом 8.2 договору.

Державною службою України з надзвичайних ситуацій подано клопотання №08-453/04 від 17.06.2020 про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України, до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом справи №922/3578/18.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду перебуває справа №922/3578/18 з аналогічним предметом спору, обставини, які встановлюються у зазначеній справі, можуть мати істотне значення для правильного вирішення спору по справі №911/997/20 та для єдності судової практики.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техкомплект" подало заперечення б/н від 23.06.2020 проти заявленого Державною службою України з надзвичайних ситуацій клопотання, в якому відповідач зазначає, що прийняття рішення судом касаційної інстанції по справі №922/3578/18 не тягне за собою виявлення будь-яких фактів, обставин, підстав, які мають значення конкретно для даної справи, у зв`язку з цим ТОВ "Техкомплект", посилаючись на пункт 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що зібрані докази в повній мірі дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а тому відсутні підстави для зупинення провадження по даній справі.

Дослідивши матеріали справи №922/3578/18, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає зупиненню з наступних підстав.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує на користь замовника пеню у розмірі 0,1% вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів постачальник сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленої продукції.

Відповідно до пункту 8.6 Договору за користування коштами у разі несвоєчасної поставки продукції постачальник сплачує замовнику 0,1% від суми попередньої оплати за кожен день від дня, коли продукція мала бути передана замовнику, до дня фактичної передачі продукції або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з офіційно опублікованими відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень Верховний Суд у складі колегії судів об`єднаної палати Касаційного господарського суду постановив ухвалу від 15.05.2020 про прийняття до розгляду об`єднаною палатою касаційної скарги у справі №922/3578/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Астар Оіл" до Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" в особі філії "Харківська" Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" про стягнення 660 273, 68 грн.

При цьому колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі про передачу справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду мотивувала своє рішення тим, що під час розгляду касаційної скарги позивача по справі №922/3578/18, спір у якій виник щодо правомірності нарахування позивачем процентів за користування чужими грошовими коштами та інфляційних втрат у зв`язку з простроченням відповідачем оплати за поставлений позивачем за договором товар, колегія суддів дійшла висновку про необхідність визначення наявності підстав для відступлення від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №922/2213/17, про застосування у подібних правовідносинах положень статті 536 Цивільного кодексу України у взаємозв`язку із статтями 549, 625, 692 цього Кодексу щодо правомірності способу нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами за кожен день прострочення платежу.

Окрім того, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначає, що існують різні підходи до тлумачення та застосування статті 536 Цивільного кодексу України у разі визначення у договорі плати за користування чужими коштами у відсотках за кожен день прострочення: в одному випадку таку умову договору трактують, як пеню та перераховують

за правилами обчислення пені; в іншому випадку проценти за користування чужими коштами за статтею 536 Цивільного кодексу України розраховують за кожен день прострочення.

Як вбачається з ухвали від 15.05.2020, колегією суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду прийнято до розгляду касаційну скаргу у справі №922/3578/18 з посиланням на відсутність єдиної правозастосовної практики в питаннях механізму реалізації нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами за кожен день прострочення платежу, що може становити порушення принципу юридичної визначеності, який є складовою конституційного принципу верховенства права, що вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.

Таким чином, вирішення спору у справі №911/997/20, так як і спору у справі №922/3578/18, залежить від правозастосовної практики в питаннях механізму реалізації нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами за кожен день прострочення платежу.

Пункт 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України, на який посилається позивач у своєму клопотанні, передбачає обов`язок суду зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Розгляд об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційної скарги у справі №922/3578/18 не є обставиною, що унеможливлює розгляд господарським судом справи №911/997/20, проте судове рішення у справі №922/3578/18 є рішенням у відносинах, подібних до справи №911/997/20,

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Станом на 25.05.2020 (дату судового засідання у даній справі № 911/997/20) в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) відсутнє судове рішення, прийняте Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду по справі №922/3578/18.

Згідно пункту 4 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі № 911/997/20 до перегляду Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 922/3578/18.

Керуючись статтями 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Зупинити провадження у справі №911/997/20 до перегляду Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи №922/3578/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Астар Оіл" до Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" в особі філії "Харківська" Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" про стягнення 660 273, 68 грн.

2. Зобов`язати сторони після усунення обставин, з якими пов`язано зупинення провадження у

справі, надати відповідні документи до матеріалів страви.

3. Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

4. Копію ухвали направити учасникам судового процесу.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Ухвалу підписано: 30.06.2020