ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2020 р. Справа№ 910/5511/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 11.06.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 (повний текст ухвали підписано 16.03.2020)

у справі №910/5511/19 (суддя Гулевець О.В.)

за заявою ОСОБА_1

про визнання наказу частково таким, що не підлягає виконанню

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО СТАЛЬ»

2) ОСОБА_1

про стягнення 304758,92 грн.

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО СТАЛЬ» та ОСОБА_1 про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за договором банківського обслуговування від 14.04.2017 в розмірі 304758,92 грн, з яких: 200000,00 грн - заборгованість за кредитом; 54648,16 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 993,42 грн - заборгованість з комісії, 49117,34 грн - пеня.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 позов задоволено повністю, стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО СТАЛЬ», ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитом у сумі 200000,00 грн, заборгованість за відсотками у сумі 54648,16 грн, заборгованості по комісії у сумі 993,42 грн та пеню у сумі 49117,34 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО СТАЛЬ» на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 2285,69 грн та з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 2285,69 грн.

12.08.2019 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 видано відповідні накази.

06.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі №910/5511/19 таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитом у сумі 200000,00 грн, заборгованості за відсотками у сумі 54648,16 грн, заборгованості по комісії у сумі 993,42 грн та пені у сумі 49117,34 грн. Також, у своїй заяві заявник просить суд постановити окрему ухвалу щодо недоліків в діяльності Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 у справі №910/5511/19 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання наказу частково таким, що не підлягає виконанню по справі №910/5511/19.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 у справі №910/5511/19 скасувати та ухвалити нове рішення суду, яким задовольнити заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . Крім того, скаржником заявлене клопотання про звільнення його від сплати судового збору.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, така ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Скаржник зазначає, що боржник за рішенням суду від 22.07.2019 про солідарне стягнення заборгованості у даній справі та за виданими судовими наказами від 12.08.2019 є різними особами, оскільки, за судовим рішенням та за договором поруки №Р283146405 від 27.04.2018 боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія СМ номер НОМЕР_2 виданий БЦ РВ ГУ МВС України в Київській області 12.06.2013, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Тоді як за постановою заступника начальника відділу Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Овдієнко Я.В. від 23.09.2019 у ВП №60123910 при виконанні судового наказу від 12.08.2019 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 у даній справі № 10/5511/19 накладено арешт на майно, що належить іншій особі, тобто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія СМ номер НОМЕР_4 виданий БЦ РВ ГУ МВС України в Київській області 05.10.2006, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

У зв`язку з тим, що скаржник та боржник у даній справі є різними особами, заявник просив визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі №910/5511/19 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2020 звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 у справі №910/5511/19, справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заперечив проти задоволення скарги та просив залишити без змін оскаржувану ухвалу суду від 11.03.2020.

При цьому, позивач звернув увагу суду на те, що господарським судом міста Києва видано судові накази, за яким стягнуто заборгованість солідарно з ТОВ «ТЕХНО СТАЛЬ» та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, позивач вказує на те, що скаржник у даній справі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 не є стороною у даній справі. В матеріалах справи міститься достатньо доказів, які доводять той факт, що відповідач по справі та скаржник мають різні особисті дані. Оскільки в межах виконавчого провадження з примусового виконання наказу виконавцем допущено помилку та накладено арешт на майно особи, що не є стороною у справі, скаржник повинен був звертатися до виконавчої служби з відповідною заявою про скасування такої постанови.

У судове засідання 11.06.2020 з`явились представник скаржника, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та представник позивача.

Представники ТОВ «ТЕХНО СТАЛЬ» у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, відповідач-1 повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Представник скаржника у судовому засіданні надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення суду, яким задовольнити заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судовому засіданні також надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, заперечив проти задоволення апеляційної скарги на підставі доводів зазначених у відзиві на скаргу. Просив відмовити в задоволенні скарги, а ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що у наказі Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 по справі № 910/5511/19 боржником зазначено: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце мешкання: АДРЕСА_1 , однак інші дані, які ідентифікують особу боржника, такі як дата народження боржника, серія та номер паспорта не зазначені.

Так, заявник зазначає, що відповідно до договору поруки №Р283146405 від 27.04.2018, довідки з відомостями про поручителя, анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 23.04.2018, вказані дата народження поручителя ОСОБА_1 « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та реквізити паспорта, а саме: « НОМЕР_2, виданого 12.06.2013».

Однак, заявник зазначає, що він є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник зазначає, що згідно із відомостями офіційної бази даних МВС (https://wanted.mvs.gov.ua/passport) паспорт серії, номер НОМЕР_2 знайдено серед викрадених та втрачених, орган реєстрації: БІЛОЦЕРКІВСЬКИЙ РВВС КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, дата реєстрації: 26.09.2006. Заявник вказує, що особа на ім`я якої виданий паспорт серії НОМЕР_5 є відмінною від заявника, в підтвердження чого надано копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 .

З урахування наведеного, заявник стверджує, що у межах виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 у справі №910/5511/19 було неправомірно накладено арешт на майно ОСОБА_1 .

Посилаючись на вище зазначені обставини, заявник просить суд визнати наказ Господарського суду міста Києва № 910/5511/19 від 12.08.2019 таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д, ідентифікаційний код 14360570) заборгованості за кредитом у сумі 200000,00 грн, заборгованості за відсотками у сумі 54648,16 грн, заборгованості по комісії у сумі 993,42 грн та пеню у сумі 49117,34 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із частиною 2 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Частина друга статті 328 Господарського процесуального кодексу України встановлює перелік підстав (якій не є вичерпним) для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Судом встановлено, що договір поруки №P283146405 від 27.04.2018, згідно із яким забезпечено виконання ТОВ «ТЕХНО СТАЛЬ» зобов`язань по договору банківського обслуговування №б/н від 14.04.2017, укладений між Акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія СМ номер НОМЕР_2 виданий БЦ РВ ГУ МВС України в Київській області 12.06.2013, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 ухвалено стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО СТАЛЬ» та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д, ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитом у сумі 200000,00 грн, заборгованість за відсотками у сумі 54648,16 грн, заборгованості по комісії у сумі 993,42 грн та пеню у сумі 49117,34 грн.

На виконання вказаного рішення суду Господарським судом міста Києва 12.08.2019 видано наказ про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО СТАЛЬ», ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитом у сумі 200000,00 грн, заборгованість за відсотками у сумі 54648,16 грн, заборгованості по комісії у сумі 993,42 грн та пені у сумі 49117,34 грн.

Таким чином, враховуючи докази що містяться в матеріалах справи, колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що скаржник ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія СМ номер НОМЕР_4 виданий БЦ РВ ГУ МВС України в Київській області 05.10.2006, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) та боржник ( ОСОБА_1 ) за рішенням суду від 22.07.2019 про стягнення заборгованості у даній справі №910/5511/19 та за виданими судовими наказами від 12.08.2019 є різними особами, оскільки, за судовим рішенням та за договором поруки №Р283146405 від 27.04.2018 боржником є саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія СМ номер НОМЕР_2 виданий БЦ РВ ГУ МВС України в Київській області 12.06.2013, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Враховуючи наведене, оцінивши наведені скаржником доводи та обґрунтування, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що наказ Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО СТАЛЬ», ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитом у сумі 200000,00 грн, заборгованість за відсотками у сумі 54648,16 грн, заборгованості по комісії у сумі 993,42 грн та пені у сумі 49117,34 грн не виданий помилково.

Докази відсутності зобов`язань боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія СМ номер НОМЕР_2 виданий БЦ РВ ГУ МВС України в Київській області 12.06.2013, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) за вказаним наказом повністю або частково в матеріалах справи відсутні.

Інших обґрунтованих підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню скаржником, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, судом не встановлено.

Як вірно вказав суд першої інстанції, наявність у СВ відділення поліції №2 Білоцерківського районного відділу поліції ГУ НП у Київській області кримінального провадження №0002963 від 09.10.2019 за ознаками частини 1 статті 190 Кримінального кодексу України за заявою заявника від 09.10.2019 про те, що невідомою особою оформлено кредит на ім`я заявника, суд вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутній обвинувальний вирок суду щодо вказаних осіб, а згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже, на даний час доводи заявника про те, що порука та кредит оформлені на ім`я ОСОБА_1 за підробленими документами, а також те, що обов`язок боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія СМ номер НОМЕР_2 виданий БЦ РВ ГУ МВС України в Київській області 12.06.2013, АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за наказом суду по справі №910/5511/19 відсутній повністю або частково, не підтверджені належними доказами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по справі №910/5511/19. До того ж, враховуючи чинність рішення суду від 22.07.2019, яке скаржником не оскаржувалося.

Як пояснив представник скаржника, судове рішення останнім не було оскаржено в зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Згідно з частиною 2 цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. При цьому, при прийнятті до розгляду апеляційної скарги у даній справі, ухвалою суду апеляційної інстанції від 04.05.2020 звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 у справі №910/5511/19.

Крім того, відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції враховані приписи статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідності до яких, у виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення.

Тобто, наказ Господарського суду міста Києва від 12.08.2019 по справі № 910/5511/19, де боржником зазначено: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце мешкання: АДРЕСА_1 , може бути приведений у відповідність з вимогами статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» щодо зазначення правильної дати народження боржника та паспортних даних ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія СМ номер НОМЕР_2 виданий БЦ РВ ГУ МВС України в Київській області 12.06.2013).

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем при виконанні судового наказу від 12.08.2019 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 у даній справі № 10/5511/19 (ВП №60123910) відкрито виконавче провадження щодо іншої особи (боржника) та накладено арешт на майно, що належить іншій особі, тобто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія СМ номер НОМЕР_4 виданий БЦ РВ ГУ МВС України в Київській області 05.10.2006, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Оскільки в межах виконавчого провадження з примусового виконання наказу виконавцем допущено помилку та накладено арешт на майно особи, що не є стороною у справі, скаржник не позбавлений права звертатися до виконавчої служби з відповідною заявою про скасування такої постанови або оскаржити дії державного виконавця.

З приводу вимоги ОСОБА_1 постановити окрему ухвалу щодо недоліків в діяльності Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», то суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 246 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Відповідно до частини п`ятої статті 246 Господарського процесуального кодексу України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Однак, суд зазначає, що до компетенції господарського суду не відноситься питання щодо надання оцінки мотивам прийняття тими чи іншими суб`єктами певних рішень (у даному випадку прийняття рішення щодо видачі кредиту), а також встановлення наявності умислу чи необережності при вчиненні відповідних дій, про які зазначає заявник.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстав для реагування суду в порядку ст. 246 ГПК України судом не встановлено, у зв`язку із чим, у суду відсутні правові підстави для постановлення окремої ухвали. При цьому, судом враховано, що СВ відділення поліції №2 Білоцерківського районного відділу поліції ГУ НП у Київській області порушене кримінальне провадження №0002963 від 09.10.2019 за ознаками частини 1 статті 190 Кримінального кодексу України за заявою скаржника від 09.10.2019.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання наказу частково таким, що не підлягає виконанню. Ухвала Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 у справі №910/5511/19 прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 у справі №910/5511/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 у справі №910/5511/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/5511/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття на яку може бути подано касаційну скаргу в порядку, строки та у випадках передбачених ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 25.06.2020

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Р. Станік

С.Я. Дикунська