ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.06.2020 Справа № 914/36/20

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І. за участю секретаря судового засідання Зубкович Д.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Захід-Агротранс про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі № 914/36/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю КПП Центр, с. Черляни, Городоцький район, Львівська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Захід-Агротранс, м. Львів,

про: стягнення заборгованості в розмірі 118 601, 95 грн.,

за участю представників:

позивача: не з`явився,

відповідача (заявника): не з`явився,

встановив:

26.05.2020 року до Господарського суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Захід-Агротранс про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №914/36/20.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 26.05.2020 року у зв`язку з тимчасовою відсутністю судді Мороз Н.В. заяву передано до розгляду судді Матвіїву Р.І.

Ухвалою суду від 27.05.2020 року розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 04.06.2020 року. Судове засідання 04.06.2020 року не відбулося у зв`язку з тимчасовою відсутністю судді, пов`язаною з відпусткою. Ухвалою суду від 12.06.2020 року заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.06.2020 року, про що повідомлено представників сторін засобами поштового та телефонного зв`язку.

У судове засідання 18.06.2020 року сторони явку представників, заяв, клопотань не подавали.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 328 ГПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Так, частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Водночас порядок звернення до господарського суду, у тому числі із заявами після вирішення справи по суті, регламентовано відповідними нормами процесуального права - ГПК України, у даному випаду ст. 328.

Положеннями ст. 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд також зазначає, що саме заявник клопотання є особою, зацікавленою у своєчасному та правильному вирішенні його заяви, і враховує позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 15.05.2019 року у справі № 0870/8014/12, щодо того, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, враховуючи встановлені законом строки розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, враховуючи відсутність клопотань щодо процесу розгляду відповідної заяви, зокрема, від сторони відповідача, та беручи до уваги законодавчий припис про те, що неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, суд доходить висновку про можливість та необхідність розгляду та вирішення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Захід-Агротранс в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін.

ПОЗИЦІЯ ЗАЯВНИКА

Відповідач як заявник клопотання стверджує, що 31 березня 2020 року судом було видано наказ на примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 03.03.2020 у справі №914/36/20. Проте, рішення від 03.03.2020 у справі № 914/36/20 не набрало законної сили, оскільки 06.04.2020 року до Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга (з клопотанням про поновлення строків на апеляційне оскарження) Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агротранс» б/н від 01.04.2020 року на рішення Господарського суду Львівської області від 03 березня 2020 року у справі № 914/36/20, про що зазначено в ухвалі Західного апеляційного господарського суду від 13.04.2020р. Зважаючи, що рішення від 03.03.2020 у справі не набрало законної сили, то наказ на примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 31.03.2020 у справі № 914/36/20 видано судом помилково. Відтак, відповідач просить суд визнати наказ від 30.03.2020 року таким, що не підлягає виконанню.

ВИСНОВКИ СУДУ

Розглянувши заву, заслухавши пояснення представників сторін, суд доходить висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2020 року у справі № 914/36/20 Господарським судом Львівської області задоволено повністю позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр»: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агротранс» (79067, м. Львів, вул. Богданівська, 15А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» (81500, Львівська область, Городоцький район, с. Черляни, вул. Польова, 97, ) 98073,47 грн основного боргу, 1950,71 грн пені, 209,58 грн 3% річних, 18368,19 грн штрафу та 2102,00 грн судового збору. Повний текст рішення складено 10.03.2020.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 241 ГПК України).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч.1 ст.326 ГПК України). Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.327 ГПК України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, і згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997). Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Стгеесе), від 19.03.1997, у справі "Бурдов проти Росії" (Buurdov v. Russia) від 07.05.2002, "Ясюнієне проти Литви" (Jasiniene v. Lithuania) від 06.03.2003).

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи встановлені з матеріалів справи обставини, зокрема, обставину складення повного тексту рішення 10.03.2020 року, останнім днем апеляційного оскарження рішення було 30.03.2020 року. Суд зазначає, що на час видачі наказу 31.03.2020 року у суду були відсутні відомості щодо надходження апеляційної скарги на рішення у даній справі. Більше того, як зазначає відповідач, апеляційна скарга складена лише 01.04.2020 року і до Західного апеляційного господарського суду надійшла 06.04.2020 року. Наведене свідчить про те, що у суду першої інстанції не було підстав не видавати відповідний наказ 31.03.2020 року, тобто в день набрання рішенням законної сили, і підстав вважати видачу наказу помилковою немає.

Відповідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведене вище, суд не вважає доведеними твердження заявника про те, що наказ Господарського суду Львівської області від 31.03.2020 у справі № 914/36/20 видано судом помилково.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу сторони, що відповідно до ч. 5 ст. 262 ГПК України, якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Крім цього, доказів пред`явлення вказаного наказу до виконання з моменту його видачі суду не надано, тобто права відповідача як боржника не порушуються. Разом з тим, як визначено ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Також скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для закінчення виконавчого провадження, а відповідно до ст. 40 Закону виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Також Законом України «Про виконавче провадження» передбачено права та обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження (ст. 19), серед яких, зокрема, право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, та обов`язок сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій. Тобто, у разі відкриття виконавчого провадження на підставі виданого 31.03.2020 року наказу боржник наділений процесуальними можливостями контролю за діями державного виконавця та правом повідомлення виконавця про обставини, які мають значення для здійснення виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст. 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Львівської області

ухвалив:

у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Захід-Агротранс про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 914/36/20 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та підлягає оскарженню в порядку, передбаченому розділом IV ГПК України.

Повний текст ухвали складено 22.06.2020.

Суддя Матвіїв Р.І.