ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

30.06.2020 м.Дніпро

Справа № 908/2418/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

розглянувши заяву Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про вжиття заходів забезпечення вимог у справі №908/2418/17

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екохімресурс"

Кредитори:

1/ Приватне підприємство "НОКС-ЖС"

2/ Товариство з обмеженою відповідальністю "МОТАС"

3/ Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро"

4/ Головне управління ДФС у Запорізькій області

Ліквідатор - Чалаплюк С.В.

ВСТАНОВИВ:

07.05.2020 ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екохімресурс" звернувся до Господарського суду Запорізької області із клопотанням, в якому просить надати згоду на продаж майна банкрута ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс", яке є забезпеченням грошових вимог АТ "Банк Кредит Дніпро" згідно з Іпотечним договором № 190312-КЛВ Z/1 від 19.03.2012 з усіма змінами та доповненнями та погодити умови продажу майна банкрута.

03.06.2020 до Господарського суду Запорізької області від АТ "Банк Кредит Дніпро" надійшла заява про забезпечення доказів, в якій кредитор просить в порядку статей 110-112 ГПК України призначити судову експертизу для визначення дійсної ринкової вартості заставного майна банкрута.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.06.2020 відмовлено у задоволенні заяви АТ "Банк Кредит Дніпро" про забезпечення доказів у справі; клопотання ліквідатора задоволено частково; визначено умови продажу заставного майна ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс", яке є забезпеченням грошових вимог АТ "Банк Кредит Дніпро" згідно з Договором іпотеки № 190312-КЛВ-Z/1 від 19.03.2012; в іншій частині клопотання ліквідатора відмовлено.

Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" подало апеляційну скаргу про скасування ухвали Господарського суду Запорізької області від 03.06.2020 у справі №908/2418/17, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині відмови АТ "Банк Кредит Дніпро" в забезпеченні доказів та прийняти нове рішення, яким клопотання АТ "Банк Кредит Дніпро" задовольнити; скасувати оскаржувану ухвалу в частині часткового задоволення клопотання ліквідатора про визначення умов продажу майна та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні клопотання ліквідатора про визначення умов продажу.

Також апелянтом разом з апеляційною скаргою подано заяву про вжиття заходів забезпечення вимог у справі № 908/2418/17, в якій скаржник просить заборонити ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екохімресурс" Чалаплюку С.В. до ухвалення постанови Центральним апеляційним господарським судом за результатами апеляційного оскарження ухвали Господарського суду Запорізької області від 03.06.2020 по справі № 908/2418/17 здійснювати продаж об`єктів нерухомого майна на аукціоні за переліком визначеним в прохальній частині.

На думку заявника, ліквідатор вживає заходів щодо швидкого та дешевого продажу майна боржника за найнижчою ціною, недопущення потенційних покупців до купівлі за більш високою ціною.

Апелянт вважає, що в разі невжиття таких заходів є велика ймовірність невиконання рішення суду, та вжиття таких заходів ніяким чином не порушить прав та законних інтересів осіб, які не є учасниками справи.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України (в ред. чинній на момент винесення оскаржуваної ухвали) позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч.ч. 1, 8, 9 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Господарський суд, який розглядає справу про банкрутство, не позбавлений процесуального права за клопотанням кредитора вжити заходів забезпечення його вимог у справі про банкрутство шляхом накладення заборони на відчуження майна боржника в ліквідаційній процедурі, виходячи із доводів кредитора та фактичних обставин справи, а також керуючись принципами законності, диспозитивності та пропорційності в силу статей 2, 14, 15 ГПК України та з урахуванням інтересів кредиторів і боржника у справі про банкрутство.

Такі процесуальні дії господарського суду, в тому числі на стадії апеляційного перегляду судового рішення, відповідають функції господарського суду, як учасника справи про банкрутство, щодо забезпечення справедливого балансу між кредиторами і боржником та контролю за правильністю і черговістю здійснення арбітражним керуючим дій у відповідній судовій процедурі банкрутства, в тому числі ліквідаційній процедурі.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору. Учасник справи, який звертається із заявою про забезпечення позову, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення.

Положення статей 136, 137 ГПК України пов`язують вжиття господарським судом заходів забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 ГПК України як гарантії ефективності задоволення вимог позивача (заявника) за результатами розгляду спору по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок викладено в пункті 9.2.4. постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.08.2019 у справі №910/16586/18.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників справи про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників справи про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову за своєю суттю є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника), або пов`язаних із ним інших осіб, в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справу про банкрутство.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення із заявленими позивачем (кредитором) вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Отже, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №911/3871/17.

Предметом спору у цій справі є вимоги про погодження умов продажу майна банкрута.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 16.08.2018р. по справі № 910/1040/18 зазначила, що оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення, у разі задоволення якого не вимагається примусове виконання, то в цьому випадку мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Виконання рішення немайнового характеру ставиться в залежність виключно від виконання боржником певного ряду дій.

У даному випадку скаржником не доведено суду, в чому полягає ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття заходів до забезпечення вимог, а саме лише посилання на необхідність попередження реалізації заставного майна банкрута без погодження заставного кредитора, у спосіб, що не забезпечує отримання боржником найвищої ціни від продажу цього майна не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду вважає доводи апелянта стосовно того, що ліквідатор вживає заходів для швидкого та дешевого продажу майна боржника за найнижчою ціною, недопущення потенційних покупців до купівлі за більш високою ціною, лише припущеннями скаржника, які не підтверджені належними доказами.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність обставин, з якими заявник пов`язує необхідність заборони вчинення будь-яких дій щодо переліченого у заяві нерухомого майна, підлягає обґрунтуванню та доведенню на загальних підставах, визначених Господарським процесуальним кодексом України.

Однак, всупереч положенням Господарського процесуального кодексу України скаржник у заяві про забезпечення вимог не обґрунтував, яким чином невжиття заходів забезпечення унеможливить виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів скаржника у разі задоволення його вимог.

Враховуючи викладене, заява Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про вжиття заходів забезпечення вимог у справі №908/2418/17 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про вжиття заходів забезпечення вимог у справі №908/2418/17.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд