ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року м. Черкаси справа № 925/497/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Буднік А.М., за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал Флюід Менеджмент" (м. Запоріжжя) до приватного акціонерного товариства "Уманьферммаш" (Черкаська область, м. Умань ) про стягнення 21 210,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 21 210,83 грн. з яких: 18 601,05 грн. залишку основного боргу за товар, 1 535,69 грн. інфляційних втрат та 1 074,09 грн. як 3 % річних на підставі договору поставки № 39 від 26.01.2016, укладеного між сторонами у справі.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Представники сторін в судове засідання не з`явились, явка обов`язковою не визнавалась. Відповідача повідомлено про розгляд справи в т.ч. і розміщенням оголошення на веб-порталі судової влади України, що у відповідності до ч. 4 ст. 122 ГПК України є належним повідомленням.

Позивачем подано суду клопотання № 12173/2020 від 27.05.2020 ( а.с. 29) про розгляд справи без присутності позивача.

Відзив на позов у справу не подано. За загальним правилом, у відповідності до ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 19.06.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає лише до часткового задоволення, виходячи з наступного:

26.01.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю "Тотал Флюід Менеджмент" (далі-Постачальник, позивач по справі) та публічним акціонерним товариством "Уманьферммаш" (далі- Покупець, відповідач по справі) було укладено договір поставки № 39 ( а.с. 9-12), у відповідності до якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупцю , а Покупець приймати та оплачувати Товар в найменуванні, кількості та ціні згідно Специфікацій, які після їх підписання Сторонами стають невід`ємними частинами даного договору ( п. 1.1. договору).

Зазначені договірні відносини по своїй суті мають ознаки договору поставки, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 712 Цивільного кодексу України). За загальним правилом до відносин поставки застосовуються норми Цивільного кодексу України про купівлю-продаж.

Загальні умови виконання господарських зобов`язань визначені ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, якими встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст.ст. 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, яке припиняється зазвичай виконанням, проведеним належним чином.

Умови поставки товару відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс", місце передачі товару додатково узгоджується між сторонами та зазначаються у Специфікаціях (п. 2.1. договору).

Строк поставки товару зазначається у Специфікаціях ( п.2.2. договору).

Приймання Товару за кількістю та якістю здійснюється у відповідності з вимогами Інструкції № П-6 від 15 червня 1965 р., № П-7 від 25 квітня 1966 р. Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР. У разі виявлення невідповідності кількості/якості Товару - виклик представника Постачальника для складання відповідного акту є обов`язковим ( п. 2.3. договору).

Ціна Товару, яка входить у партію поставки, узгоджується між Сторонами та зазначається у відповідній специфікації ( п. 4.1. договору).

Покупець оплачує Постачальнику поставлений товар у строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами видаткової накладної, якщо інший строк оплати за товар та відповідно інший порядок формування ціни на Товар не встановлені у Специфікаціях ( п. 4.2. договору).

Загальна сума договору визначається по фактичній сумарній вартості Товару, зазначеного у Специфікаціях та прийнятого Покупцем по видаткових накладних в період строку дії даного Договору ( п. 4.4.договору).

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2016 р., а в частині невиконаних зобов`язань - до повного їх виконання. У разі відсутності до дати закінчення строку дії договору повідомлення рекомендованим листом від будь-якої із Сторін про розірвання цього Договору, строк його вважається кожного року автоматично продовженим до 31 грудня кожного наступного календарного року включно без складання додаткової угоди до даного Договору ( п. 8.1. договору).

Доказів визнання недійсним вказаного договору чи його розірвання сторонами у справу не подано.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 31 558,16 грн., що підтверджується накладною №ПНК+У035306 від 13.11.18 ( а.с. 13) та довіреністю № 1000 від 06.11.2018 виданою на ім`я ОСОБА_1 ( а.с. 14-15).

Накладна містить посилання на договір поставки № 39 від 26.01.2016.

Доказів про існування спору між сторонами з приводу кількості та якості отриманого відповідачем товару у справу не подано.

За твердження позивача, відповідач здійснив частковий розрахунок за поставлений товар згідно платіжних доручень № 19993 від 30.10.2019 на суму 10 000,00 грн. (а.с. 19) та № 20026 від 31.10.2019 на суму 5 000,00 грн.(а.с. 20) якими частково було погашено заборгованість по накладній №ПНК+У035306 від 13.11.18 в розмірі лише 12 957,11 грн.

Решту суми позивачем зараховано в порядку черговості за раніше виниклою заборгованістю, проти чого відповідачем заперечень не подано.

Отже залишок боргу за товар, поставлений за накладною №ПНК+У035306 від 13.11.18 ( а.с. 13) склав 18 601,05 грн.

Повну сплату боргу відповідачу слід було здійснити не пізніше 30 календарних днів з моменту підписання сторонами видаткової накладної.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

23.12.2019 відповідачем на адресу позивача було направлено листа № 338/с (а.с. 16) в якого відповідач гарантував погасити заборгованість в повному об`ємі в лютому 2020 року, однак борг не сплатив.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 18 601,05 грн. (31 558,16 - 12 957,11). Строк виконання даного зобов`язання є таким, що настав.

Відповідач заборгованість за поставлений товар повністю не сплатив, права позивача на отримання повної оплати за товар порушив, з чого і виник спір.

Оскільки доказів проведення повного розрахунку за товар у справу не надано, строк виконання зобов`язання по проведенню повного розрахунку за товар є таким, що настав, то з відповідача на корись позивача слід примусово стягнути 18 601,05 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1 535,69 грн. інфляційних втрат та 3 % річних в сумі 1 074,09 грн. за прострочення розрахунків по договору між сторонами.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, у випадку прострочення грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора повинен сплатити інфляційні втрати на суму боргу та 3% річних із простроченої суми, якщо більший розмір процентів не встановлено договором.

Суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення інфляційних та 3 % річних оскільки у справу надано розрахунок пені, інфляційних та 3% річних по боржнику АТ "Гідросила МЗТГ", який не має стосунку до відповідача у справі (а.с. 8). Заявлені до стягнення у розрахунку суми інфляційних та 3% рінчих не відповідають сумам у прохальній частині позовної заяви (а.с.3).

Суд за правилами чинного ГПК України не зобов`язаний проводити нарахування будь-яких санкцій за прострочення розрахунків замість позивача, навіть якщо вони вказані у певній сумі в позові.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 102,00 грн. судового збору повністю.

Також позивачем подано суду клопотання № 12172 від 27.05.2020 (а.с. 31-32) про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

При зверненні до суду позивачем подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат серед яких 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 21), який надіслано відповідачу разом із позовною заявою.

На підтвердження фактичного понесення заявлених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи позивачем надано копію договору № 01/02/18 про надання правової допомоги від 01.02.2018 (а.с. 33-35), копію додаткової угоди від 06.04.2020 ( а.с. 36-37), копію платіжного доручення № 847 від 27.05.2020 на суму 5 600,00 грн. ( а.с. 38), копія звіту адвоката № 1 від 27.05.2020 про надані послуги по справі № 925/497/20 ( а.с. 39), копія акту приймання-передачі наданих послуг від 27.05.2020 ( а.с. 40), копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю № 3617 на ОСОБА_2 ( а.с. 41).

У відповідності до ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення не співмірності витрат на професійну правничу допомогу покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Про надходження додаткових документів на підтвердження позивачем розміру витрат та професійну правничу допомогу відповідача було повідомлено ухвалою від 05.06.2020.

Відповідач не подавав клопотання про зменшення суми витрат позивача на професійну правничу допомогу як неспівмірних, а тому такі витрати стягуються із відповідача повністю в сумі 5 600,00 грн.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Уманьферммаш" (ідентифікаційний код 05765888, Черкаська область, м. Умань, вул. Енергетична, 21) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал Флюід Менеджмент" (ідентифікаційний код 37675989, м. Запоріжжя, вул. Північне шоссе, 3 оф. 158) -- 18601,05 грн. залишку основного боргу за товар на підставі договору поставки № 39 від 26.01.2016 року, 5600,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 2102,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

В решті вимог у позові відмовити.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 26 червня 2020

Суддя Н.М. Спаських