ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" червня 2020 р. Cправа № 902/9/20

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Німенко О.І.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Заступника керівника Тернопільської місцевої прокуратури (бульвар Т. Шевченка, 7, м. Тернопіль, 46000) в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, Шевченківський район, м. Київ, 03135)

до: Фізичної особи-підприємця Гендзюровського Володимира Павловича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 45037,35 грн,

В С Т А Н О В И В :

Заступником керівника Тернопільської місцевої прокуратури подано позов в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи-підприємця Гендзюровського Володимира Павловича про стягнення 45037,35 грн.

Ухвалою суду від 08.01.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/9/20 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29.01.2020.

29.01.2020 позивачем подано заяву про зміну рахунку для зарахування плати за проїзд.

Згодом, протокольною ухвалою від 02.03.2020 судом з власної ініціативи продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

За результатами проведеного судового засідання 02.03.2020 суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 31.03.2020, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

Ухвалою суду від 31.03.2020 розгляд справи по суті відкладено на 28.04.2020.

За результатами слухання справи 28.04.2020 судом оголошувалася перерва до 02.06.2020, а потім до 11.06.2020, про що постановлено відповідні ухвали у протокольній формі.

Також, учасники процесу скористалися правом на подання заяв по суті справи.

На позовну заяву відповідач надав відзив (а.с. 103-110), позивач та прокурор- відповіді на відзив (а.с.113-121) та (а.с. 131-135) відповідно.

Щодо подання заяв по суті спору поза межами встановленого судом строку після закінчення підготовчого провадження у справі, то суд враховує приписи ч.4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) (із доповненнями, внесеними відповідно до Закону України від 30.03.2020 N 540-IX).

Окрім того, відповідачем подано заяву свідка - ОСОБА_1 , особи, яка здійснювала перевезення вантажу та підпис якого на заяві посвідчено нотаріусом, що відповідає вимогам ст.88 ГПК України.

Також, відповідачем подано заяву про залишення позову без розгляду (вх. № 01-34/4991/20 від 02.06.2020), вказуючи, що позовну заяву від імені прокурора Тернопільської місцевої прокуратури підписано особою, яка не мала права її підписувати. При цьому відповідач посилається, зокрема, на постанову Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.05.2020 у справі №819/478/17. Дану заяву було відкладено до наступного судового засідання.

У судовому засіданні 02.06.2020 на підставі клопотання представника відповідача здійснено допит свідка - ОСОБА_1 .

В судовому засіданні від 11.06.2020 процесуальні позиції учасників процесу не змінилися.

Дослідивши клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду (вх.№ 01-34/4991/20 від 02.06.2020), суд дійшов висновку про його відхилення, враховуючи приписи ст.ст. 23, 24 Закону України "Про прокуратуру", згідно із якими, зокрема, передбачено право першого заступника чи заступника прокурора на подання позовної заяви у тому числі в порядку господарського судочинства. При цьому висновок Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові від 27.05.2020 у справі №819/478/17 стосується правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у справі №902/9/20.

В якості підстави заявлених позовних вимог прокурор зазначає, що 03.04.2019 під час проведення рейдової перевірки Управлінням Укртрансбезпеки у Тернопільській області виявлено факт перевищення транспортним засобом, належним Фізичній особі-підприємцю Гендзюровському Володимиру Павловичу, нормативних вагових параметрів, а також надання послуг перевезення вантажу великоваговим транспортом без відповідного дозволу, що є порушенням ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та нараховано відповідачу плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в сумі 45037,35 грн, еквівалентній 1490,76 євро.

Однак, як вказує прокурор, відповідачем вказаної суми плати за проїзд в добровільному порядку не сплачено та позивачем не вжито заходів щодо захисту інтересів держави з метою надходження коштів до Державного бюджету України.

З огляду на вказане, прокурор звернувся в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті з позовом до Фізичної особи-підприємця Гендзюровського Володимира Павловича про стягнення зазначеної суми плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в судовому порядку.

Суть заперечень відповідача зводиться до того, що Фізична особа-підприємець Гендзюровський Володимир Павлович не був перевізником вантажу вказаного в акті №123219 від 03.04.2019, складеного за фактом перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та надання послуг перевезення вантажу без відповідного дозволу.

Як стверджує відповідач, посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області на підставі копії договору оренди транспортних засобів від 10.09.2018 помилково дійшли висновку, про здійснення 03.04.2019 перевезення саме відповідачем. При цьому Фізична особа-підприємець Гендзюровський Володимир Павлович вказує, що у вересні 2018 він дійсно використовував автомобіль марки VOLVO модель FN, сідловий тягач- E , реєстраційний номер НОМЕР_2 , орендований у ФОП Кравцева О.М. , однак, у зв`язку з відсутністю замовлень на перевезення вантажів зазначений транспортний засіб був повернутий власнику у жовтні 2018.

Окрім того, Фізична особа-підприємець Гендзюровський Володимир Павлович заперечує наявність договірних відносин із ФОП Жуком С.В., вказаним у товарно-транспортній накладній №14 від 01.04.2019 як вантажовідправник, а також стверджує, що водій ОСОБА_1 у нього ніколи не працював.

Разом з тим прокурор та позивач у відповідях на відзив акцентують увагу, що в Акті №123219 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.04.2019 в графі "Пояснення водія про причини порушень" зазначено, що "у товарно-транспортній накладній помилково вказали неправильне прізвище та ім`я перевізника. Перевізником є Гендзюровський Володимир Павлович . Про перевантаження не знав", що засвідчено підписом водія ОСОБА_1 .

Окрім того, за результатами розгляду Акту №123219 начальником Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області за порушення законодавства про автомобільний транспорт винесено постанову №119057 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 грн до ФОП Гендзюровського Володимира Павловича (за відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень). При цьому така постанова відповідачем не оскаржувалася, а штраф сплачено у повному обсязі 17.05.2019.

Розглянувши матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Тернопільською місцевою прокуратурою опрацьовано інформацію управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області щодо наявної у Фізичної особи-підприємця Гендзюровського Володимира Павловича заборгованості за перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень.

Так, 03.04.2019 Управлінням Укртрансбезпеки у Тернопільській області на підставі направлення №006574 від 01.04.2019 проведено рейдову перевірку на ділянці а/д М-12 км 191 +100 (ППГВК Підволочиськ).

Під час здійснення вказаної перевірки, а саме за результатами проведеного габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля марки VOLVO модель FN, сідловий тягач-Е, реєстраційний номер НОМЕР_2 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 та напівпричіпа бортового марки KOGEL модель SN24, реєстраційний номер НОМЕР_5 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6 , складено Акт №123219 від 03.04.2019 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до вказаного Акту зафіксовано факт перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а також надання послуг перевезення вантажу великоваговим транспортом без відповідного дозволу, що є порушенням Закону України "Про автомобільний транспорт".

Також, складено довідку №0018593 від 03.04.2019 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт №0012423 від 03.04.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Згідно з відомостями, зазначеними у товарно-транспортній накладній №14 від 01.04.2019 автомобільним перевізником вантажу вказано ФОП Гандзюка Володимира Олександровича , яким надано послуги з перевезення дошки дубової необрізної на замовлення ФОП Жука Сергія Володимировича.

Разом з тим при внесенні відомостей до Акту №123219 від 03.04.2019 зафіксовано пояснення водія ОСОБА_1 про помилкове зазначення у товарно-транспортній накладній прізвища та імені перевізника, при цьому водій власноручним підписом засвідчив, що перевізником виступає Фізична особа-підприємець Гендзюровський Володимир Павлович.

Згідно з інформацією регіонального сервісного центру МВС України у Тернопільській області та регіонального сервісного центру МВС України у Вінницькій області автомобіль марки VOLVO FH, 2006 р.в., НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_2 станом на 03.04.2019 був зареєстрований за гр. Кравцевим Олегом Миколайовичем . При цьому напівпричіп марки KOGEL модель SN24, 2003 р.в., чорного кольору, шасі № НОМЕР_8 номерний знак НОМЕР_5 був зареєстрований за гр. Кравцевим Олександром Миколайовичем .

Разом з тим згідно Договору оренди транспортних засобів б/н від 10.09.2018, укладеного між ФОП Кравцевим Олегом Миколайовичем та Фізичною особою-підприємцем Гендзюровським Володимиром Павловичем, відповідачу передано в користування з 10.09.2018 до 10.09.2019 автомобіль сідловий тягач VOLVO, д.н. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_7 , 2006 року випуску.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, зокрема, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Пунктом 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п. 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" (далі - Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами Національної поліції, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до пп. 4 п. 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законом параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, за результатами проведеного габаритно-вагового контролю 03.04.2019 складено акт № 0012423 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Актом №123219 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.04.2019 зафіксоване порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та ч.1 абз.3 ст. 60 вказаного Закону, а саме: надання послуг із перевезення вантажу (маршрут - с. Білки, Вінницька область - м. Рава Руська Львіської обл., 492 км) із перевищенням вантажу без оформлення дозволу, який дає право на рух а/д України ТЗ з перевищенням вагових обмежень, виданого уповноваженими компетентними органами. Так, нормативно допустиме навантаження на строєній осі становить 11; 11; 7,33; 7,33; 7,33 т., а фактичне навантаження даного автомобіля - 7,65; 12,75; 8,05; 7,95; 8,30 т. Крім того, фактична маса автомобіля становила 44,7 т, а нормативно допустима 40 т.

До вказаного акту проведений розрахунок №1 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 03.04.2019, згідно з яким за перевищення нормативних параметрів нараховано до сплати 1490,76 євро. Розрахунок проведений відповідно до затвердженої формули (з урахуванням норм пункту 31-1 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 879 від 27.06.2007), а саме: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де (П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів; К - коефіцієнт збільшення плати за проїзд (у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі). Обрахований таким чином розмір плати за проїзд становить П = 1,01 x 492 x 3 = 1490,76 євро.

Згідно з Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30), транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

У свою чергу, положенням п. 22.5. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 тон (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т, здвоєнні осі - 18 т, строєні - 24 т), або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісі понад 11т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичної масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажі автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством станові менше семи відсотків.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства

Із положень пункту 4 Правил № 30 слідує, що рух великовагових великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), видані перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Пунктом 27 Порядку № 879 від 27.06.2007 передбачено, що плата за проїзд справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

За умовами пункту 28 Порядку № 879 здійснення державного контролю на автомобільному транспорті плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками, виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів чи (та) пасажирів транспортними засобами.

Згідно зі ст. 48 цього ж Закону документом для здійснення перевезень вантажів, зокрема для автомобільного перевізника, є документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах та інші документи, передбачені законодавством. Водій зобов`язаний пред`явити посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортні накладні або інший визначений законодавством документ на вантаж.

Пунктом 31 Порядку № 879 встановлено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

За умовами п. 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Отже, як встановлено судом вище, Управлінням Укртрансбезпеки у Тернопільській області 03.04.2019 складено акт №123219, відповідно до якого встановлено порушення вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг із перевезення вантажу із перевищенням навантажень на строєній осі без оформлення відповідного дозволу.

Цього ж дня Фізичній особі-підприємцю Гендзюровському Володимиру Павловичу зроблено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на загальну суму 1490,76 євро.

Відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України станом на 03.04.2019 , курс гривні до євро складав 30,2110 грн.

Таким чином, загальний розмір нарахованої відповідачу плати за проїзд становить 45037,35 грн, яку заявлено до стягнення.

Однак незважаючи на те, що відповідно до п. 31-1 Порядку перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки, за даними Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області у визначений вище термін Фізична особа-підприємець Гендзюровський Володимир Павлович дані кошти добровільно не сплатив.

Вказане підтверджується наявними матеріалами справи та відповідачем не заперечується.

У п. 26 Порядку № 879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Суд погоджується з доводами прокурора, що визначена плата за проїзд, несплачена перевізником - власником транспортного засобу у встановлені чинним законодавством строки, набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України, а відтак підлягає стягненню в судовому порядку.

Щодо заперечень відповідача, що перевізником у акті Фізичну особу-підприємця Гендзюровського Володимира Павловича вказано безпідставно, то дане твердження спростовується сукупністю ряду доказів у справі.

Зокрема, саме відповідача вказано перевізником у Акті №123219 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.04.2019. Вказаний Акт скріплено власноручним підписом водія ОСОБА_1 без будь-яких застережень та саме за інформацією останнього у товарно-транспортній накладній №14 від 01.04.2019 було здійснено помилку при зазначенні вантажовідправника.

Викладені у заяві свідка ОСОБА_1 обставини не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, відтак не спростовують пояснень водія, зафіксованих у Акті №123219 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 03.04.2019.

Під час допиту ОСОБА_1 підтвердив, що підпис, який міститься на акті перевірки, є його підписом. Натомість письмові пояснення, що містяться у графі "пояснення водія про причини порушень" щодо уточнення перевізника написані не ним.

Суд критично сприймає такі твердження свідка, оскільки, підписавши документ саме із відповідними поясненнями від імені водія, ОСОБА_1 як водій не тільки не був позбавлений можливості з ними ознайомитися, але й фактично мав це зробити, якщо б дійсно мали місце обставини, що ним повідомлені у заяві свідка.

Більше того за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань така фізична особа-підприємець як Гандзюк Володимир Олександрович не значиться (а.с.137), що також вказує на помилковість зазначення перевізника в ТТН на підтвердження пояснень водія ОСОБА_1 в акті перевірки.

Також з огляду на сукупність наявних у справі доказів, не беруться до уваги судом пояснення ОСОБА_1 , що саме він був перевізником, оскільки товарно-транспортна накладна, акт перевірки і низка інших доказів вказує на протилежне, тобто на нього як на водія.

Перебування у користуванні відповідача на дату здійснення правопорушення (03.04.2019) автомобіля марки VOLVO модель FN, сідловий тягач- E , реєстраційний номер НОМЕР_2 підтверджується договором оренди транспортних засобів б/н від 10.09.2018, укладеного між ФОП Кравцевим Олегом Миколайовичем та Фізичною особою-підприємцем Гендзюровським Володимиром Павловичем. При цьому доказів що предмет оренди вибув з користування відповідача станом на 03.04.2019 та Фізичною особою-підприємцем Гендзюровським Володимиром Павловичем не надано.

Окрім того, що стосується тверджень представника відповідача, що напівпричіп бортовий, реєстраційний номер НОМЕР_5 , ніколи не перебував у власності і користуванні відповідача, то, на думу суду, вказані обставин самі по собі не спростовують можливості його використання без наявних правових підстав.

Окремо суд акцентує увагу, що постановою від 14.05.2019 №119057 начальником Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме за фактом порушення приписів, встановлених ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", за що передбачено відповідальність абз.3 ч.1 ст.60 зазначеного Закону, на відповідача накладено штраф у сумі 1700 грн. При цьому доказів оскарження такої постанови відповідачем не надано, а зазначений штраф сплачено Гендзюровським Володимиром Павловичем 17.05.2019 згідно з квитанцією (а.с. 33).

Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач у своєму відзиві не заперечує самого факту допущення правопорушення та не висловлює своєї незгоди з сумою нарахованої плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а заперечує, що саме він виступав перевізником.

Разом з тим, як уже зазначалося вище, твердження відповідача спростовується сукупністю інших доказів у справі. При цьому сплата штрафу відповідно до постанови від 14.05.2019 №119057 є фактичним визнанням відповідачем здійсненого правопорушення, а саме надання послуг із перевезення вантажу із перевищенням навантаження без оформлення відповідного дозволу.

Згідно із ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з мотивів наведених вище.

При винесенні даного рішення суд врахував висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Серявін та інші проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України). При цьому суд зазначає, що інші доводи відповідача жодним чином не спростовують викладених судом підстав для задоволення позову.

В силу приписів ст.129 ГПК України витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гендзюровського Володимира Павловича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_9 ) в дохід Державного бюджету України (одержувач - УК у м. Тернополі, Тернопільської області, , МФО 899998 Казначейство України, рахунок НОМЕР_10 , код платежу 22160100) заборгованість з плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розрахунку 1490,76 євро, що еквівалентно 45037,35 грн відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунків.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гендзюровського Володимира Павловича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_9 ) на користь Прокуратури Тернопільської області (вул. Листопадова, 4, Тернопіль, Тернопільська область, 46002; ) 1921 грн - витрат зі сплати судового збору.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За приписами ч.4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (із доповненнями, внесеними відповідно до Закону України від 30.03.2020 N 540-IX) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 22 червня 2020 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - Тернопільській місцевій прокуратурі (бульвар Т. Шевченка, 7, м. Тернопіль, 46000);

3 - Державній службі України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, Шевченківський район, м. Київ, 03135);

4 - Фізичній особі-підприємцю Гендзюровському Володимиру Павловичу ( АДРЕСА_1 ).