РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.06.2020Справа № 910/5546/20

Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., при секретарі судового засідання Бордуновій К.Е. розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного провадження

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТАГРУП» (31340, Хмельницька область, с. Лісові Гринівці, вул. Центральна, 1/1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт-МК» (04074, м. Київ, вул. Лугова, 12, офіс 3.13)

про стягнення заборгованості

учасники судового процесу не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТАГРУП» (позивач) надійшла позовна заява № 003 від 09.04.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт-МК» (відповідач) про стягнення заборгованості на суму в розмірі 90 791, 99 грн. за договором поставки № 191217-ХМ від 19.12.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором поставки № 191217-ХМ від 19.12.2017 року, зокрема, в порушення умов вищезазначеного договору відповідач не здійснив свої зобов`язання щодо сплати грошових коштів, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/5546/20 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання у справі призначено на 20.05.2020 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.05.2020 року було відкладено розгляд справи на 10.06.2020 року, ухвалено продовжувати здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

28.05.2020 року від представника позивача надійшли пояснення.

В свою чергу відповідач 02.06.2020 року через канцелярію господарського суду міста Києва надав заяву про продовження строку на надання відзиву та відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду від 10.06.2020 року судове засідання у справі № 910/5546/20 було відкладено на 24.06.20 о 11:20 год., продовжено строк на подання відзиву до 22.06.2020 року.

В судове засідання 24.06.2020 року представники сторін не з`явились.

23.06.2020 року від надав заяву про продовження строку на надання відзиву та відкладення розгляду справи.

Суд з цього приводу зазначає таке.

Представник відповідача посилається на інформацію, яка оприлюднена на сайті Господарського суду м. Києва: «У зв`язку з погіршенням протягом останніх тижнів епідемічної ситуації в країні та виявленням випадків захворювання на COVID-19 серед працівників суду, адміністрацією Господарського суду міста Киева прийнято рішення про посилення протиепідемічних заходів на території та у приміщенні суду.»

Крім того, у відповідності до п. 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СOVID- 19)» (далі - Закон № 540-ІХ) визначено, що процесуальні строки у визначених ним випадках не зупиняються, не поновлюються, а автоматично продовжуються. Згідно із Законом № 540-ІХ строк, на який продовжені процесуальні строки, визначений строком закінчення карантину, тобто моментом, коли Кабінет Міг нетрів України ухвалить офіційне рішення про його закінчення.

Без ознайомлення з матеріалами справи №910/5546/20 та без підготовки Відзиву у справі ТОВ «ЕКСПЕРТ-МК» не зможе здійснювати належний захист своїх справ.

Однак, суд звертає увагу, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №343 від 04.05.2020 року «Про послаблення карантинних обмежень», відповідно до якої почав дію адаптивний карантин. Судові засідання проводяться в звичайному режимі з дотриманням запобіжних заходів.

Більш того, за клопотанням сторін відповідальний працівник суду здійснює сканування матеріалів справи та направляє на електронну адресу сторін у відповідності до листа Ради суддів України від 16 березня 2020 року 9/рс-186/20.

Проте, від відповідача ніяких клопотань про ознайомлення з матеріалами справи не надходило.

Матеріали справи також містять докази направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача, а саме поштову накладну №525 від 09.04.2020 року та опис вкладення цінного листа №525 та 09.04.2020 року.

На сайті господарського суду міститься інформація щодо участі в судових засіданнях поза межами суду за допомогою власних технічних засобів відповідно до ст. 197 ГПК України за допомогою програми Microsoft Teams.

Однак, відповідач не виявив бажання брати участь в судових засіданнях.

Про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, на адресу суду регулярно направляв клопотання про вікладення судових засідань.

Розгляд справи неодноразово відкладався для надання можливості сторонам реалізувати свої процесуальні права.

Суд наголошує на тому, що відповідно до ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, чи електронною поштою відтак, беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «НАФТАГРУП» (надалі - Позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ-МК» (надалі - Відповідачем) укладений Договір поставки № 191217-ХМ від 19.12.2017 року (надалі - Договір).

Пунктом 1.1. Договору сторони визначили, що Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцю нафтопродукти (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти і сплатити їх вартість на умовах даного Договору.

Кількість, асортимент та ціна Товару зазначається у Специфікаціях (форма Специфікації затверджується Сторонами Додатком № 1) та/або видаткових накладних, що складаються Постачальником та підтверджується шляхом підписання Покупцем на умовах даного Договору. Кожна Специфікація та/або видаткова накладна є невід`ємною частиною даного Договору. Кожна наступна Специфікація не відміняє і не припиняє дію попередніх Специфікацій ні повністю, ні частково, якщо інше не зазначено в ній.

Як стверджує позивач, починаючи з 20.02.2020 року Позивач поставляв на користь Відповідача паливно-мастильні матеріали. Загальна сума поставки паливно-мастильних матеріалів починаючи з 20.02.2020 року становить 78000 грн.

Фактом отримання.. товару Відповідачем за яким виникла заборгованість по оплаті підтверджується такими доказами, а саме видаткова накладна та товарно-транспортна накладна (надалі ТТН):

Видаткова накладна № РН-0000362 від 20.02.2020 року, паливо дизельне в кількості 4000 л. на загальну суму (з ПДВ) - 78000 грн.

ТТН № 0000362 від 20.02.2020 року на об`єм дизельного палива 4000 л.;

Відповідно до п. 2.2 Договору «Датою виникнення права власності на Товар у Покупця є дата підписання видаткової накладної та/або товарно-транспортної накладної з подальшою передачею видаткової накладної».

Також згідно з п. 3.3.Договорів передбачено, що Постачальник має право відвантажити Товар без попередньої оплати, а Покупець зобов`язаний оплатити Товар у термін, що не перевищує 3 (трьох) банківських днів та/або протягом строку передбаченому у специфікації до цього договору від дня переходу права власності на Товар до Покупця.

Як вказує позивач, по закінченню терміну відстрочки платежу, передбаченому п. 3.3 Договору Відповідач своєчасно не погасив суму основного боргу, що призвело до заборгованості станом на 09.04.2020 року в розмірі 78000 грн. (сімдесят вісім тисяч грн., 00 коп.).

Позивач направив на адресу реєстрації Відповідача вимогу про сплату суми основного боргу та штрафні санкції, згідно з умовами згаданого договору. Дана вимога направлялась шляхом поштового відправлення та на електронну пошту.

Позивач стверджує, що з моменту відправлення згаданої вимоги Відповідачем не було проведено оплату основного боргу.

Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався.

Суд зазначає, що позивач надав всі належні та допустимі докази на підтвердження факту поставки товару за Договором № 191217-ХМ від 19.12.2017 року, а саме товаро-транспортні накладні, які підписані сторонами договору та докази досудового врегулювання спору.

Відповідно до п. 4.3. Договору у випадку ненадходження від Покупця повної оплати за відвантажений Товар Постачальник має право нарахувати, а Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 4.4.4 Договору сторони дійшли до згоди, що у випадку порушення Покупцем умов п. 3.2, п. 3.8 даного Договору чи умов визначених у Специфікації в частині порядку оплати та проведення розрахунку Постачальник має право нарахувати, а Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику додатковий штраф у розмірі 10 % від вартості Товару за відповідною Специфікацією та/або видаткової накладної. Штраф сплачується протягом З (трьох) банківських днів з моменту отримання вимоги Покупцем..

Відповідно до п. 4.10. Договору Сторони прийшли до згоди, що при не своєчасній оплаті Товару (порушення п. 3.3 Договору) не зарахована грошова сума є сума, якою користується Покупець та належить Постачальнику і за час користування Постачальник має право нарахувати, а Покупець в такому випадку зобов`язується сплатити відсотки за час користування коштами Постачальника в розмірі 30 % (тридцять відсотків) річних, крім того Покупець, на вимогу Постачальника зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Позивач стверджує, що 20.02.2020 року Позивачем було поставлено Відповідачу товар на загальну суму (з ПДВ) - 78000 грн. Згідно договору Відповідач зобов`язаний був сплатити за дану поставку строком до 23.02.2020 року. Станом на 23.02.2020 року за даною поставкою Відповідач оплату не провів, що становило основний борг в розмірі 78000 грн.

Санкції нараховуються позивачем з наступного дня після спливу кінцевого терміну сплати на користь ТОВ «НАФТАГРУП», а саме з кінцевого строку по оплаті передбачені умовами договору поставки № 191217-ХМ від 19.12.2017 року за якими існує заборгованість з боку Відповідача. Даний строк починає діяти з 24.02.2020 року по 09.04.2020 року.

Суд, перевіривши розрахунок, наданий позивачем дійшов до висновку, що він відповідає умовам Договору та вимогам чинного законодавства.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є д зговори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 4 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або 5 більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з год, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов 2зговору (стаття 526 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 Господарського кодексу України). Штрафними санкціями відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст поговору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст.530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, беручи до уваги, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження, викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.530,526, 629, 712, 202 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 19, 56, 73, 74, 76, 86, 80, 162, 164, 171, 231, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТ-МК» (04074 м. Київ, вул. Лугова, 12 офіс 3.13 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТАГРУП" (31340, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, вул. Центральна, 1/1, ) основний борг в сумі 78000 грн.; пеню в сумі 2042,95 грн.; додатковий штраф в розмірі 7800 грн.; відсотки за час користування коштами в розмірі 30 % річних в розмірі 2949,04 грн.; судовий збір в сумі 2102 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.06.2020 р.

Суддя М.В. Данилова