УХВАЛА

м. Київ

30.06.2020Справа № 910/8937/20

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Селянського (Фермерського) господарства "КОЗАЧЕ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія " Еталон"

про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна,

УСТАНОВИВ:

Селянське (Фермерське) господарства "КОЗАЧЕ" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія " Еталон" (відповідач) з вимогами про:

- визнання за Фермерським господарством Селянське (Фермерське) господарства "КОЗАЧЕ" права власності на трактор Беларус-892, 2013 року випуску, номер кузова: НОМЕР_4, номер двигуна: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію машини: серія НОМЕР_3 від 06.02.2014 року;

- зняти арешт з майна, а саме: трактор Беларус-892, 2013 року випуску, номер кузова: НОМЕР_4 , номер двигуна: 818558, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію машини серія НОМЕР_3 від 06.02.2014 року.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 19 листопада 2018 року позивачем набуто право власності на трактор Беларус-892, 2013 року випуску, номер кузову: НОМЕР_4, номер двигуна: 818558, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , на підставах, що передбачені законом, втім, через існуючу заборону відчуження (арешт) та нездійснення відповідачем дій, визначених Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів, автобусів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 (далі - Порядок), відсутності письмової згоди обтяжувача та акта приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з Додатком №2 до Порядку, право власності позивача не зареєстровано та потребує захисту шляхом визнання права власності та зняття арешту з майна.

Дослідивши матеріали позовної заяви № б/н від 17.06..2020 (вх. № 8937/20 від 23.06.2020), суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на таке.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог.

Позивачем не дотримано вимог п. 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на таке.

Суд відзначає, що предмет позову, тобто певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна частина рішення суду, по суті, відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви, та повинна викладатися чітко й безумовно.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обгрунтування.

Як встановлено судом, позивачем згідно поданої позовної заяви є Селянське (Фермерське) господарства "КОЗАЧЕ", проте у п. 1 прохальної частини позовної заяви міститься вимога про визнання права власності права на трактор Беларус-892 за Фермерським господарством Селянське (Фермерське) господарства "КОЗАЧЕ", тобто за юридичною особою, повне найменування якої є іншим, ніж найменування позивача згідно поданої позовної заяви.

Отже, зі змісту п. 1 прохальної частини позовної заяви не вбачається, що позовні вимоги заявлено саме позивачем - Селянським (Фермерським) господарством "КОЗАЧЕ".

Крім того, у п. 2 прохальної частини позовної заяви міститься вимога про зняття арешту з майна Разом з цим, позовна заява не містить обгрунтувань стосовно необхідності застосування саме такого способу захисту прав позивача.

Спосіб захисту суб`єктивних цивільних прав - це закріплені законом матеріально-правові засоби примусового характеру, за допомогою яких провадиться відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 5 ГПК України) суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Викладене слід розуміти так, що суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачено нормою матеріального права або договором.

Якщо ж законом або договором не передбачено способу захисту, який би ефективно захищав права, свободи чи інтереси позивача, суд може захистити їх у спосіб, що не суперечить закону (ч. 2 ст. 5 ГПК України).

Наведене з урахуванням положень ч. 1 ст. 2 ГПК України означає, що спосіб захисту, який позивач може обрати, а суд застосувати при здійсненні судочинства, у будь-якому випадку має бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, і дає змогу забезпечити реальне поновлення у порушених правах.

Отже, обираючи спосіб захисту, позивач насамперед повинен перевірити, чи не передбачає закон або договір ефективного способу захисту.

Якщо такий спосіб захисту законом або договором передбачено, позивач повинен обрати саме цей спосіб.

Якщо у зазначеному випадку позивач обрав інший спосіб захисту, суд має відмовити у задоволенні позову, крім випадку, коли з урахуванням положень ч. 2 ст. 5 ГПК України дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту спроможний більш ефективно захистити порушені права, свободи чи інтереси особи, але за умови, що такий спосіб захисту є адекватним обставинам справи.

Якщо ефективного способу захисту законом або договором не передбачено і позивач обирає інший ефективний спосіб захисту його прав, свобод чи інтересів, у позовній заяві має бути наведено відповідне обґрунтування необхідності застосування такого способу захисту, інакше суд залишає позовну заяву без руху на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Позивачем не дотримано вимог п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позовна заява не містить повного викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та нормативно-правового обгрунтування вимоги про зняття арешту з майна.

Так, на стор. 3 позовної заяви позивач зазначив, що коли він звернувся до державного реєстратора для оформлення права власності на трактор - дізнався, що на нього накладено арешт через наявність заборгованості попереднього власника. Разом з цим, позивач не зазначив та не додав до позовної заяви докази на підтвердження зазначеного та чинності накладення арешту на спірне майно станом на час звернення з даним позовом до суду.

Крім того, позовна заява не містить нормативно-правового обгрунтування вимоги позивача про зняття арешту з майна.

Позивачем не дотримано вимог п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

На підтвердження виконання вищенаведених вимог Господарського процесуального кодексу України позивачем до позовної заяви додано лише фіскальний чек від 17.06.2020 без опису вкладення, що суперечить ч. 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд не може дійти беззаперечного висновку про те, що на адресу відповідача надіслано саме копію позовної заяви № б/н від 17.06.2020 та доданих до неї документів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102,00 грн.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується як за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру та немайнового характеру.

Позивачем заявлено дві вимоги:

- про визнання права власності на трактор Беларус-892 (далі - вимога 1);

- про зняття арешту з майна, а саме: трактор Беларус-892 (далі - вимога-2).

Судовий збір за вимогу-1 визначається з урахуванням вартості спірного майна (184500,00 грн) як зі спору майнового характеру, судовий збір за вимогу-2 визначається як за вимогу немайнового характеру.

Отже, при зверненні до Господарського суду міста Києва з даною позовною заявою, позивач повинен був сплатити судовий збір у загальному розмірі 4869,50 грн. (2767,50 грн за вимогу-1 та 2102,00 грн за вимогу-2).

Проте фактично позивач сплатив судовий збір лише у розмірі 2767,50 грн. (платіжне доручення № 59 від 17.06.2020) як за вимогу-1 майнового характеру, а отже в меншому розмірі, ніж встановлено законодавством.

Крім того, до позовної заяви додано копію платіжного доручення № 59 від 17.06.2020, яка не містить оригінальних відбитку печатки (штампу) та підпису працівника банку (філії, відділення).

Разом з цим, платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

З огляду на наведене позивачем не дотримано вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано без додержання вимог п. 4 ч. 3 ст. 162, п. 1, 2 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд відзначає, що з метою усунення встановлених недоліків позивач має:

- викласти зміст позовних вимог стосовно позивача;

- навести обгрунтування щодо обраного позивачем способу захисту (зняття арешту з майна), який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів;

- надати нормативно-правове обгрунтування вимоги позивача про зняття арешту з майна;

- надати докази на підтвердження чинності накладення арешту на спірне майно станом на час звернення з даним позовом до суду

- надати належні докази направлення відповідачу копії позовної заяви № б/н від 17.06.2020;

- надати належні докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст. 162, 164, 172, 174, 232, 233, 234, 235, п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- викласти зміст позовних вимог стосовно позивача;

- навести обгрунтування щодо обраного позивачем способу захисту (зняття арешту з майна), який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів;

- надати нормативно-правове обгрунтування вимоги позивача про зняття арешту з майна;

- надати докази на підтвердження чинності накладення арешту на спірне майно станом на час звернення з даним позовом до суду

- надати належні докази направлення відповідачу копії позовної заяви № б/н від 17.06.2020;

- надати належні докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

3. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

4. Звернути увагу позивача, що виконання ним вимог ухвали суду у строк, встановлений судом, доводиться саме позивачем.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 30.06.2020 та оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Гумега