РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.06.2020Справа № 910/1270/20
За позовом Приватного підприємства «Транс Логістик»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

про стягнення 571 412, 00 грн,

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судового засідання Саницька Б.В.

представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Транс Логістик» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі - відповідач) про стягнення 571 412, 00 грн заборгованості.

Позовні вимоги, з посиланням на ст. 15, 16, 525, 526, 530, 626, 629, 903 ЦК України, ст.193, 354 ГК України, мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором добровільного страхування наземного транспорту №28-0401-00001/20 від 27.12.2018 щодо виплати страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/1270/20, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.03.2020.

24.02.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив про безпідставність позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивачем було порушено умови договору в частині надання завідомо недостовірних відомостей щодо страхового випадку та зобов`язання не визнавати свою вину в скоєнні ДТП до прийняття судового рішення.

26.02.2020 від представника відповідача надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі з урахуванням позиції, викладеної у відзиві на позовну заяву.

02.03.2020 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

03.03.2020 через загальний відділ діловодства суду від представника позивача надійшли письмові пояснення на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 05.02.2020.

У підготовче засідання 03.03.2020 з`явився представник позивача. Відповідач у засідання не з`явився, проте звернувся до суду з вищезазначеним клопотання про проведення розгляду справи за відсутності відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2020, враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, відсутність інших клопотань, заяв від сторін, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 31.03.2020.

16.03.2020 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, з урахуванням відзиву.

16.03.2020 від представника позивача адвоката Денисенко В.М. надійшло клопотання про проведення судового засідання призначеного на 31.03.2020 о 11:00 в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, з підстав викладених в ухвалі суду.

20.03.2020 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Засідання призначене на 31.03.2020 не відбулося, у зв`язку із перебуванням судді Карабань Я.А. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2020 судове засідання призначено на 13.05.2020.

06.04.2020 від представника позивача надійшла заява в порядку ст.129 ГПК України та зазначив, що докази на підтвердження розміру понесених судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення по справі.

29.04.2020 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

30.04.2020 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, з урахуванням відзиву.

08.05.2020 від представника позивача надійшла заява в порядку ст.129 ГПК України та зазначив, що докази на підтвердження розміру понесених судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення по справі.

Засідання призначене на 13.05.2020 не відбулося, у зв`язку із перебуванням судді Карабань Я.А. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2020 судове засідання призначено на 09.06.2020.

03.06.2020 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, з урахуванням відзиву.

05.06.2020 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судове засідання 09.06.2020 представники сторін не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд дійшов висновку, що неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.12.2018 між позивачем (страхувальник) та відповідачем (страховик) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №28-0401-00001/20 (надалі -договір страхування).

Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству і пов`язані з володінням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом, зокрема автомобілем марки МAN 18 240 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , загальна страхова сума становить 1 150 000, 00 грн (п.30 додатку №1 до додаткового договору №2-28-0401-0001 від 22.05.2020 до договору страхування).

Згідно до п. 8 договору страхування, період відповідальності страховика починається з 06.01.2019 по 05.01.2020.

10.09.2019 о 13 год. 15 хв. на 87 км + 850 м а/д м - 06 Київ-Чоп, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MAN 18.240, державний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб Volvo FH 42 I, державний номер НОМЕР_2 з напівпричепом MENCI SA 105, державний номер НОМЕР_3 , в якому знаходився водій ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до постанови Радомишльського районного суду Житомирської області від 26.11.2019 у справі № 289/1562/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено, зокрема, автомобіль марки MAN 18.240, державний номер НОМЕР_1 .

12.09.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку.

Листом від 13.11.2019 за №ССКА-6155/4 відповідач зазначив, що дійсна вартість застрахованого транспортного засобу MAN 18.240, державний номер НОМЕР_1 на момент настання страхового випадку становить 831 044, 83 грн, франшиза - 57 500, 00 грн, розмір заподіяного збитку становить 1 168 447, 79 грн. З урахуванням викладеного повідомив, що транспортний засіб зазнав конструктивної загибелі і для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування просив надати копії відповідних документів.

Відповідно до звітів №SOS_-29 та №SOS_-29-1 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 04.11.2019, складених оцінювачем ОСОБА_3 на замовлення відповідача, ринкова вартість транспортного засобу MAN 18.240, державний номер НОМЕР_1 складає 831 077, 83 грн, розмір заподіяного збитку становить 1 168 447, 79 грн та вартість аварійного пошкодженого колісного транспортного засобу складає 202 165, 43 грн.

Листом від 28.12.2019 за №6828 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на те, що водієм автомобіля MAN 18.240, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 12.1.5 договору страхування, а саме: до прийняття судового рішення страхувальник чи його довірені особи зобов`язані не визнавати свою вину у скоєнні ДТП. Проте в судовому засіданні ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та розкаявся. Вказані дії водія розцінює, як підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що відповідач в порушення чинного законодавства та договору безпідставно відмовив у виплаті страхового відшкодування, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч.1 ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до звітів №SOS_-29 та №SOS_-29-1 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 04.11.2019, складених оцінювачем ОСОБА_3 на замовлення відповідача, ринкова вартість транспортного засобу MAN 18.240, державний номер НОМЕР_1 складає 831 077, 83 грн, розмір заподіяного збитку становить 1 168 447, 79 грн та вартість аварійного пошкодженого колісного транспортного засобу складає 202 165, 43 грн. Результати вказаних звітів сторонами не оспорюються.

Згідно пункту 14.4. договору страхування у разі повної загибелі ТЗ (якщо матеріальний збиток перевищує 70% дійсної вартості транспортного засобу, визначеної згідно з чинним законодавством України на момент настання страхового випадку) страховик приймає рішення стосовно розрахунку страхового відшкодування за одним із варіантів, передбачених договором (за узгодженням зі страхувальником), безумовна франшиза у випадку «конструктивної загибелі» становить 5%.

Суд наголошує, що у листі від 13.11.2019 Вих.№ССКА-6155/4 відповідач сам визначив, що дійсна вартість застрахованого транспортного засобу MAN 18.240, державний номер НОМЕР_1 на момент настання страхового випадку становить 831 044, 83 грн, франшиза становить 57 500, 00 грн, тобто погодився із конструктивною загибеллю зазначеного автомобілю та сумою заподіяного збитку (т.1 а.с.71).

Судом відхиляються, як необґрунтовані доводи відповідача щодо того, що надані страхувальником відомості щодо настання обставин настання страхового випадку не відповідають схемі ДТП та спростовується висновком експерта №10.1/055-Д від 02.12.2019, а також відносно того, що працівником відповідача ( водієм ОСОБА_1 ) було порушено вимоги пункту 12.1.5 договору страхування відповідно та до прийняття судового рішення визнано свою вину у скоєнні ДТП.

Так, у постанові Радомишильського районного суду Житомирської області від 26.11.2019 у справі №289/1562/19, яка набрала законної сили 06.12.2019, судом було встановлено, що вина ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 10.09.2019 серії БД № 228531, схемою місця ДТП, яка сталась 10.09.2019, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Вказані документи, відповідно до ст. 251 КУпАП, є доказами в справі про адміністративне правопорушення, які узгоджуються між собою.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 у справі № 234/16272/15-ц.

Суд дійшов висновку про відсутність у даному випадку підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, передбачених умовами договору страхування та чинним законодавством, про які зазначив відповідач у листі від 28.12.2019 №6828 та у відзиві, а відповідачем, в свою чергу, жодним чином не обґрунтовано, що дані обставини мають суттєве значення та яким чином вони впливають на визначення страхового випадку.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи та в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 571 412, 00 грн (- 57 500, 00 грн франшиза) підлягає задоволенню повністю, з огляду на таке: по-перше, наявність вини водія автомобіля МAN 18 240 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 у вчиненні ДТП підтвердженої рішенням суду, яке набрало законної сили, по-друге, факт того, що автомобіль МAN 18 240 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 станом на момент настання ДТП, застраховано відповідачем, по-третє: розмір збитків підтверджується звітами №SOS_-29 та №SOS_-29-1 від 04.11.2019, складеними на замовлення відповідача, що відповідає умовам договору добровільного страхування наземного транспорту №28-0401-00001/20 від 27.12.2018; по-четверте, відповідачем не надано суду жодного доказу, підтверджуючого факт відшкодування позивачеві страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищенаведені норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 571 412, 00 страхового відшкодування.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, cуд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, місто Київ, вулиця Івана Федорова, будинок 32-А, ідентифікаційний код 30859524) на користь Приватного підприємства «Транс Логістик» (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище міського типу Слобожанське, вулиця Теплична, будинок 27-С, ідентифікаційний код 34307753) 571 412 (п`ятсот сімдесят одну тисячу чотириста дванадцять) грн 00 коп. страхового відшкодування та 8 571 (вісім тисяч п`ятсот сімдесят одну) грн 19 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 22.06.2020.

Суддя Я.А.Карабань