РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.06.2020Справа № 910/19024/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., за участю секретаря судового засідання Бігми Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Асстра України» (03127, м. Київ, проспект Голосіївський, буд. 132; ідентифікаційний код: 32493177)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскордія-Київ» (03110, м. Київ, вул. Олександра Пироговського, буд. 18; ідентифікаційний код: 30488825)

про стягнення 245978,37 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Місечко В.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.12.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Асстра України» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскордія-Київ» про стягнення 245978,37 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем, як замовником, зобов`язань, передбачених п. 2.2.1 Договору №AUZ167-01.18 від 07.12.2018 (щодо забезпечення процедури завантаження вагонів у встановлені строки), у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача штраф, нарахований за наднормативний простій вагонів, у загальному розмірі 245978,37 грн (на підставі п. 4.6 договору).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 відкрито провадження у справі №910/19024/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 12.02.2020; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

06.02.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, зокрема, вказав на те, що з наданих позивачем доказів не вбачається термінів перебування вагонів на конкретній станції, у зв`язку з чим неможливо встановити чи відбувся наднормативний простій вагону, чи ні.

У підготовчому засіданні 12.02.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 25.03.2020.

18.02.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

16.03.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

Підготовче засідання, призначене на 25.03.2020, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва підготовче засідання у справі №910/19024/19 призначено на 20.05.2020.

У підготовчому засіданні 20.05.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.06.2020.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.06.2020 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

Представник позивача у судове засідання 11.06.2020 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, 11.06.2020 через відділ діловодства суд подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій, зокрема, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судовому засіданні 11.06.2020 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступу і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

07.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Асстра України» (ескпедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діскордія-Київ» (замовник) укладено Договір транспортного експедирування вантажів залізничним транспортом №AUZ167-01.18, відповідно до умов якого експедитор надає замовнику транспортно-експедиційні послуги, що пов`язані з організацією перевезення вантажів залізничними шляхами, розробкою оптимальної транспортної схеми доставки вантажів замовника залізничними шляхами, подачі вагонів та їх необхідної кількості на станції відправлення в узгоджені дні та години, а також проведенням експедитором оплати проїзних тарифів та зборів за перевезення вантажу в вагонах по території України та територією інших держав (а.с. 6- 11).

Відповідно до п. 1.2 Договору №AUZ167-01.18 від 07.12.2018 для надання експедитором замовнику послуг замовник зобов`язаний оформити та передати експедитору заявку. Заявка оформлюється в довільній формі та передається факсимільним зв`язком або електронною поштою експедитору за 10 робочих днів (не рахуючи дня подачі заявки) до бажаної дати початку перевезення вантажів, при цьому заявка має містити в собі наступну інформацію: - відомості про вантаж; - відомості про маршрут перевезення; - відомості про необхідну кількість вагонів; - відомості про станцію завантаження; - відомості про станію призначення; - відомості про вантажовідправників та вантажоодержувачів; - запропонована замовником експедитору вартість послуг; - відомості про те, які додаткові послуги або роботи замовник бажає отримати від експедитора, тощо.

Згідно з п. 2.1.3 Договору №AUZ167-01.18 від 07.12.2018 експедитор зобов`язується у погоджені сторонами строки організувати подачу порожніх вагонів в необхідній кількості на станції завантаження для завантаження вантажу.

У п. 2.2.1 Договору №AUZ167-01.18 від 07.12.2018 зазначено, що замовник зобов`язується забезпечити проведення процедур завантаження поданих вагонів та митного оформлення вантажу сумарно протягом 3-х днів з дня прибуття вагонів на відповідну станцію, митне оформлення та розвантаження вагонів сумарно протягом 3-х днів з дня прибуття вагонів на відповідну станцію. День прибуття вагонів на відповідну станцію вважається першим днем нормативного простою вагонів.

Відповідно до п. 2.2.7 Договору №AUZ167-01.18 від 07.12.2018 замовник зобов`язаний негайно або в строк не більше ніж 12 годин з моменту виникнення інформувати експедитора про всі обставини, що перешкоджають відправці і перевезенню вантажів замовника.

Відповідно до п. 4.6 Договору №AUZ167-01.18 від 07.12.2018 за кожний день наднормативного простою на завантаженні та/або розвантаженні, а також митному оформленні замовник сплачує експедитору штраф, розмір якого буде погоджено у заявках.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і має необмежений строк дії, при цьому кожна зі сторін в будь-який час і за будь-якої причини може достроково припинити дію договору, заздалегідь, але не пізніше ніж за 30 календарних днів, письмового повідомивши про це іншу сторону (п. 7.1 Договору №AUZ167-01.18 від 07.12.2018).

Позивачем долучено до позовної заяви копію Заявки від 28.02.2019, яка складена замовником (відповідачем) відповідно до умов п. 1.2 Договору №AUZ167-01.18 від 07.12.2018, та в ній, зокрема, вказано станцію відправлення вантажу - Жолкудук (код 696009), станцію призначення вантажу - Климовичи (код 159202), нормативні строки на завантаження/розвантаження - по 5 календарних днів, у випадку перевищення - штраф 35 доларів/доба (а.с. 12).

Крім того, позивачем долучено до позовної заяви копію Заявки від 05.03.2019, яка складена замовником (відповідачем) відповідно до умов п. 1.2 Договору №AUZ167-01.18 від 07.12.2018, та в ній, зокрема, вказано станцію відправлення вантажу - Жолкудук (код 696009), станцію призначення вантажу - Червоне знамя (код 141209), нормативні строки на завантаження/розвантаження - по 5 календарних днів, у випадку перевищення - штраф 35 доларів/доба (а.с. 13).

Судом встановлено, що за Заявками від 28.02.2019 та від 05.03.2019 позивачем були виконані (організовані) залізничні перевезення, що підтверджується накладними СМГС 27КЗХВ0594683 (вагон 95382305ОД), 27КЗХВ0594687 (вагон 95375184ОД), 27КЗХВ0594688 (вагон 95364881ОД), 27КЗХВ0594689 (вагон 95364857ОД), 27КЗХВ0856853 (вагон 95382339ОД), 27КЗХВ0856781 (вагон 95528568ОД), 27КЗХВ0856779 (вагон 95528501ОД), 27КЗХВ0856780 (вагон 95382388ОД), 27КЗХВ0856778 (вагон 95382321 ОД ) (а.с. 14-23).

Між сторонами відсутній спір щодо виконання позивачем умов Договору №AUZ167-01.18 від 07.12.2018 в частині надання у повному обсязі транспортно-експедиційних послуг за Заявками відповідача від 28.02.2019 та від 05.03.2019.

Зокрема, як зазначив позивач у позовній заяві, надані ним транспортно-експедиційні послуги за вказаними заявками були у повному обсязі оплачені відповідачем.

Разом з тим, спір у справі виник у зв`язку з порушенням відповідачем, як замовником, зобов`язань, передбачених п. 2.2.1 Договору №AUZ167-01.18 від 07.12.2018, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача штраф, нарахований за наднормативний простій вагонів, у загальному розмірі 245978,37 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору №AUZ167-01.18 від 07.12.2018, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Згідно зі ст. 933 Цивільного кодексу України клієнт зобов`язаний надати експедиторові документи та іншу інформацію про властивості вантажу, умови його перевезення, а також інформацію, необхідну для виконання експедитором обов`язків, встановлених договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України).

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Як зазначено у п. 4.6 Договору №AUZ167-01.18 від 07.12.2018, за кожний день наднормативного простою на завантаженні та/або розвантаженні, а також митному оформленні замовник сплачує експедитору штраф, розмір якого буде погоджено у заявках.

Як встановлено судом, у Заявках від 28.02.2019 та від 05.03.2019 сторонами погоджено, що нормативні строки на завантаження/розвантаження - по 5 календарних днів, у випадку перевищення - штраф 35 доларів/доба.

Відповідно до п. 2.2.1 Договору №AUZ167-01.18 від 07.12.2018 саме на замовника покладається обов`язок забезпечення процедур завантаження/розвантаження вагонів у встановлені строки (нормативні строки - 5 календарних днів).

Таким чином, до предмету доказування в даній справі входять обставини прострочення виконання відповідачем свого зобо`язання з дотримання нормативних строків для завантаження/розвантаження вагонів та певній станції слідування вагону.

Як вбачається з розрахунку штрафу, викладеного позивачем у позовній заяві, позивач вказує на те, що відповідачем було:

- прострочено завантаження вагону 95382305 на 7 діб (наднормативний строк простою), так як вагон прибув на станцію 20.03.2019 та був з неї відправлений 31.03.2019, з огляду на розмір штрафу за наднормативний простій вагону становить 245 дол США = 6675,95 грн;

- прострочено завантаження вагону 95375184 на 7 діб (наднормативний строк простою), так як вагон прибув на станцію 20.03.2019 та був з неї відправлений 31.03.2019, з огляду на розмір штрафу за наднормативний простій вагону становить 245 дол США = 6675,95 грн;

- прострочено завантаження вагону 95364881 на 5 діб (наднормативний строк простою), так як вагон прибув на станцію 22.03.2019 та був з неї відправлений 31.03.2019, з огляду на розмір штрафу за наднормативний простій вагону становить 175 дол США = 4768,53 грн;

- прострочено завантаження вагону 95364857 на 7 діб (наднормативний строк простою), так як вагон прибув на станцію 20.03.2019 та був з неї відправлений 31.03.2019, з огляду на розмір штрафу за наднормативний простій вагону становить 245 дол США = 6675,95 грн;

- прострочено завантаження вагону 95382339 на 60 діб (наднормативний строк простою), так як вагон прибув на станцію 20.03.2019 та був з неї відправлений 23.05.2019, з огляду на розмір штрафу за наднормативний простій вагону становить 2100 дол США = 55239,87 грн;

- прострочено завантаження вагону 95528568 на 46 діб (наднормативний строк простою), так як вагон прибув на станцію 20.03.2019 та був з неї відправлений 09.05.2019, з огляду на розмір штрафу за наднормативний простій вагону становить 1610 дол США = 42407,43 грн;

- прострочено завантаження вагону 95528501 на 44 доби (наднормативний строк простою), так як вагон прибув на станцію 22.03.2019 та був з неї відправлений 09.05.2019, з огляду на розмір штрафу за наднормативний простій вагону становить 1540 дол США = 40563,63 грн;

- прострочено завантаження вагону 95382388 на 46 діб (наднормативний строк простою), так як вагон прибув на станцію 20.03.2019 та був з неї відправлений 09.05.2019, з огляду на розмір штрафу за наднормативний простій вагону становить 1610 дол США = 42407,43 грн;

- прострочено завантаження вагону 95382321 на 44 доби (наднормативний строк простою), так як вагон прибув на станцію 22.03.2019 та був з неї відправлений 09.05.2019, з огляду на розмір штрафу за наднормативний простій вагону становить 1540 дол США = 40563,63 грн.

Таким чином, загальний розмір штрафу становить 245978,37 грн.

У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Як зазначає позивач у позовній заяві, факт та дати прибуття вагонів на місце їх завантаження підтверджується даними витягу Філії ГІОЦ Української залізниці з архіву вагонних операцій по маршруту руху вагонів, а факт та дати відправлення вагонів з місця завантаження - даними накладних СМГС.

Позивачем долучено до матеріалів позовної заяви Інформацію з архіву вагонних операцій про маршрут руху вагонів, надану філією «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця» (а.с. 38-57).

З вказаної інформації вбачається, що вагон 95382305 прибув на станцію Жолкодук 20.03.2019 (ПСНП - прибуття вагону у складі поїзду на конкретну станцію) та 24.03.2019 вказаний вагон було відправлено зі станції Жолкодук (ОТСФ - відправлення вагону з конкретної станції); 28.03.2019 відбулось приймання вагону з під`їзного шляху (ПВПП) на станції Павлоград та відправлення вказаного вагону зі станції Павлоград (ОТСФ); 31.03.2019 відбулось завантаження вказаного вагону на станції Павлоград (ПГР2 - завантаження);

вагон 95375184 прибув на станцію Жолкодук 20.03.2019 (ПСНП - прибуття вагону у складі поїзду на конкретну станцію), 23.03.2019 відбулось завантаження вказаного вагону на станції Жолкодук (ПГРО - завантаження без врахування в завантаження), 24.03.2019 вагон було відправлено зі станції Жолкодук (ОТСФ - відправлення вагону з конкретної станції); 28.03.2019 відбулось приймання вагону з під`їзного шляху (ПВПП) на станції Павлоград та відправлення вказаного вагону зі станції Павлоград (ОТСФ);

вагон 95364881 прибув на станцію Жолкодук 22.03.2019 (ПСНП - прибуття вагону у складі поїзду на конкретну станцію) та 24.03.2019 вказаний вагон було відправлено зі станції Жолкодук (ОТСФ - відправлення вагону з конкретної станції); 28.03.2019 відбулось приймання вагону з під`їзного шляху (ПВПП) на станції Павлоград та відправлення вказаного вагону зі станції Павлоград (ОТСФ);

вагон 95364857 прибув на станцію Жолкодук 20.03.2019 (ПСНП - прибуття вагону у складі поїзду на конкретну станцію) та 24.03.2019 вказаний вагон було відправлено зі станції Жолкодук (ОТСФ - відправлення вагону з конкретної станції); 28.03.2019 відбулось приймання вагону з під`їзного шляху (ПВПП) на станції Павлоград та відправлення вказаного вагону зі станції Павлоград (ОТСФ); 31.03.2019 відбулось завантаження вказаного вагону на станції Павлоград (ПГР2);

вагон 95382339 прибув на станцію Жолкодук 20.03.2019 (ПСНП - прибуття вагону у складі поїзду на конкретну станцію) та 24.03.2019 вказаний вагон було відправлено зі станції Жолкодук (ОТСФ - відправлення вагону з конкретної станції); 28.03.2019 відбулось приймання вагону з під`їзного шляху (ПВПП) на станції Павлоград та відправлення вказаного вагону зі станції Павлоград (ОТСФ); 01.04.2019 вагон прибув на станцію Шарбакти;

вагон 95528568 прибув на станцію Жолкодук 20.03.2019 (ПСНП - прибуття вагону у складі поїзду на конкретну станцію) та 24.03.2019 вказаний вагон було відправлено зі станції Жолкодук (ОТСФ - відправлення вагону з конкретної станції); 28.03.2019 відбулось приймання вагону з під`їзного шляху (ПВПП) на станції Павлоград та відправлення вказаного вагону зі станції Павлоград (ОТСФ); 01.04.2019 вагон прибув на станцію Шарбакти (ПСНП) та був завантажений 09.05.2019 (ПГР2);

вагон 95528501 прибув на станцію Жолкодук 22.03.2019 (ПСНП - прибуття вагону у складі поїзду на конкретну станцію) та 24.03.2019 вказаний вагон було відправлено зі станції Жолкодук (ОТСФ - відправлення вагону з конкретної станції); 28.03.2019 відбулось приймання вагону з під`їзного шляху (ПВПП) на станції Павлоград та відправлення вказаного вагону зі станції Павлоград (ОТСФ); 01.04.2019 вагон прибув на станцію Шарбакти (ПСНП) та був завантажений 09.05.2019 (ПГР2);

вагон 95382388 прибув на станцію Жолкодук 20.03.2019 (ПСНП - прибуття вагону у складі поїзду на конкретну станцію) та 24.03.2019 вказаний вагон було відправлено зі станції Жолкодук (ОТСФ - відправлення вагону з конкретної станції); 28.03.2019 відбулось приймання вагону з під`їзного шляху (ПВПП) на станції Павлоград та відправлення вказаного вагону зі станції Павлоград (ОТСФ); 01.04.2019 вагон прибув на станцію Шарбакти (ПСНП) та був завантажений 09.05.2019 (ПГР2);

вагон 95382321 прибув на станцію Жолкодук 22.03.2019 (ПСНП - прибуття вагону у складі поїзду на конкретну станцію) та 24.03.2019 вказаний вагон було відправлено зі станції Жолкодук (ОТСФ - відправлення вагону з конкретної станції); 28.03.2019 відбулось приймання вагону з під`їзного шляху (ПВПП) на станції Павлоград та відправлення вказаного вагону зі станції Павлоград (ОТСФ); 01.04.2019 вагон прибув на станцію Шарбакти (ПСНП) та був завантажений 09.05.2019 (ПГР2).

Предмет доказування під час розгляду справи у суді складають факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення. Господарський суд визначає предмет доказування виходячи з вимог і заперечень сторін, керуючись нормами матеріального права, які повинні бути застосовані у такому випадку.

Як вже зазначалось вище, предметом спору у цій справі є стягнення штрафних санкцій за порушення умов договору транспортного експедирування, з огляду на що до кола обставин, які підлягають доказуванню, належать, зокрема, обставини порушення відповідачем таких умов договору та обгрунтованість розміру нарахованих штрафних санкцій.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 25.03.2019 у справі №904/2050/18, при розгляді даної категорії спорів слід встановлювати обставини прострочення завантаження вагонів, виходячи з дати прибуття кожного вагону на конкретну станцію та дати відправлення вагонів саме з цієї конкретної станції, що дає змогу дійти однозначного висновку щодо кількості днів простою вагонів по такій конкретній станції.

Таким чином, з наданих позивачем доказів - інформації АТ «Укрзалізниця», вбачається, що відповідачем не було забезпечено нормативний строк завантаження вагонів №95528568, №95528501, №95382388 та №95382321, а саме, вказані вагони були подані на станцію Шарбакти 01.04.2019, тоді як лише 09.05.2019 були завантажені на вказаній станції.

Щодо прострочення забезпечення відповідачем завантаження інших вагонів, то з наданої інформації АТ «Укрзалізниця» такі обставини встановити неможливо (зокрема, по вагонам 95375184, 95364881 та 95382339, оскільки відомості про завантаження вказаних вагонів в наданій залізницею інформації відсутні), а по вагонам №95382305 та №95364857 прострочення забезпечення завантаження не відбулось (вагони прибули на станцію Павлоград 28.03.2019 та 31.03.2019 були завантажені).

Водночас, судом враховано, що відповідно до положень п.п. 6.7 ч. 6 «Передачи груза в ведение перевозчика» розділу І додатку 1 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) від 01.11.1951, до якої Україна приєдналась 05.06.1992, «передача груза и вагонов из ведения отправителя в ведение перевозчика удостоверяются подписями сдающей и принимаемой стороны в документе, установленном национальным законодательством, действующем в стране отправления груза.

Відповідно до ч. 8 «Пояснения к заполнению накладной» розділу 2 Додатку 1 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, у графу 26 «Дата заключения договора перевозки» накладної проставляється відбиток календарного штемпеля договірного перевізника на станції відправлення.

З урахуванням викладеного, суд вважає обгрунтованими твердження позивача, що проставлення перевізником штемпеля в накладній відбувається за умови прийняття ним вантажу до перевезення.

Як вбачається з накладної 0594687, датою укладення договору перевезення щодо вагону 95375184 на станції Павлоград є 31.03.2019 (а.с. 15), з накладної 0594688 вбачається, що датою укладення договору перевезення щодо вагону 95364881 на станції Павлоград є 31.03.2019 (а.с. 16), з накладної 0856853 вбачається, що датою укладення договору перевезення щодо вагону 95382339 на станції Шарбакти є 21.05.2019 (а.с. 18-19).

Таким чином, прострочення завантаження вагону 95375184 та вагону 95364881 не відбулось, так як вказані вагони прибули на станцію Павлоград 28.03.2019 та 31.03.2019 були завантажені.

Однак, оскільки вагон 95382339 прибув на станцію Шарбакти 01.04.2019 та був завантажений 21.05.2019, суд дійшов висновку про допущення відповідачем порушення щодо забезпечення нормативного завантаження вказаного вагону.

Отже, оскільки відповідно до заявок від 28.02.2019 та від 05.03.2019 на завантаження вагонів передбачено 5 календарних днів, тоді як на станції Шарбакти відповідачем було допущено прострочення завантаження вагонів №95528568, №95528501, №95382388 та №95382321 на 34 календарні дні (з 06.04.2019 по 09.05.2019, день прибуття вагонів на відповідну станцію вважається першим днем нормативного простою вагонів - п. 2.2.1 договору), суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу, нарахованого на підставі п. 4.6 договору - 35 дол/доба.

Таким чином, штраф за прострочення забезпечення завантаження вагону №95528568 становить 1190 дол США, вагону №95528501 - 1190 дол США, вагону №95382388 - 1190 дол США та вагону №95382321 - 1190 дол США, що разом становить 4760 дол США, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ станом на дату відправлення вагонів становить 125378,50 грн.

Так само, оскільки відповідно до заявок від 28.02.2019 та від 05.03.2019 на завантаження вагонів передбачено 5 календарних днів, тоді як на станції Шарбакти відповідачем було допущено прострочення завантаження вагону 95382339 на 46 календарних днів (з 06.04.2019 по 21.05.2019, день прибуття вагону на станцію Шарбакти вважається першим днем нормативного простою вагонів - п. 2.2.1 договору), суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу, нарахованого на підставі п. 4.6 договору - 35 дол/доба.

Таким чином, штраф за прострочення забезпечення завантаження вагону 95382339 становить 1610 дол, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ станом на дату відправлення вагонів становить 42350,56 грн.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів прострочення відповідачем забезпечення завантаження вагонів 95375184, 95364881, 95382305 та №95364857.

При цьому, гарантійним листом від 25.04.2019 відповідач гарантував завантаження, зокрема, вагонів №95528568, №95528501, №95382388, №95382321 та №95382339 на станції Шарбакти, а також оплату простою вказаних вагонів (а.с. 58).

Що стосується доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, що послуги транспортного експедирування за спірними вагонами були надані позивачем не на виконання Заявок від 28.02.2029 та від 05.03.2019, вказані доводи судом оцінюються критично, так як доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем суду не надано (зокрема, копій будь-яких інших заявок замовника, тощо).

Так само, суд вважає необгрунтованими твердження відповідача стосовно того, що належним доказом на підтвердження обставин простою вагонів є акт загальною форми, складений АТ «Укрзалізниця», оскільки затримка з завантаження вагонів відбулась в Республіці Казахстан, та надана АТ «Укрзалізниця» інформація з архіву слідування вагонів є належним та допустимим доказом при вирішенні даного спору.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Асстра України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскордія-Київ» про стягнення 245978,37 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 167729,06 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд стягнути з позивача витрати на правову допомогу адвоката.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідачем долучено до матеріалів справи копію Договору №27/06-19 про надання адвокатських послуг від 27.06.2019, укладеного між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «Місечко та Партнери», відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати замовнику адвокатські послуги, які визначені у п. 2.1 договору, а замовник зобов`язується прийняти послуги та оплатити їх (а.с.153-155).

Крім того, відповідачем долучено до матеріалів справи копію Додаткової угоди №1 від 23.01.2020 до Договору №27/06-19 про надання адвокатських послуг від 27.06.2019 (укладена між відповідачем та Адвокатським об`єднанням «Місечко та Партнери»), предметом якої є надання виконавцем замовнику комплексу адвокатських послуг, спрямованих на представлення інтересів замовника у судовій справі №910/19024/19 у спорі з ТОВ «Асстра Україна» про стягнення з замовника грошових коштів, а саме: аналіз наданих документів, підготовка та подача заперечення на позовну заяву, представництво інтересів замовника під час розгляду спору Господарським судом міста Києва, підготовка і подача необхідних клопотань, доповнень, пояснень до позову, в разі необхідності - подача апеляційної скарги та представництво в Північному апеляційному господарському суді (а.с. 103-104).

Відповідно до п. 2.1 договору вартість послуг становить 20000,00 грн, що сплачується протягом 3-х днів з моменту підписання угоди (вартість вказана без вартості послуг за апеляційний супровід).

Судом встановлено, що на підставі виставленого адвокатським об`єднанням рахунку №ЮФ-0003 від 23.01.2020 (а.с. 105) відповідачем 24.01.2020 було сплачено на рахунок адвокатського об`єднання грошові кошти у сумі 20000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №16304 від 24.01.2020 (призначення платежу - оплата за юридичні послуги згідно з Додатковою угодою №1 та згідно з рахунком №ЮФ-0003 від 23.01.2020) (а.с. 106).

Крім того, відповідачем долучено до матеріалів справи копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №372, видане на ім`я Місечка В.М. (а.с. 110)

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт понесення відповідачем витрат на правову допомогу адвоката у сумі 20000,00 грн саме у зв`язку з розглядом судом справи №910/19024/19.

Беручи до уваги складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, а відтак є обґрунтованими вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, позивачем не заявлялось про зменшення витрат на правову допомогу адвоката, які були понесені відповідачем під час розгляду даної справи.

Як зазначено у ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у даній справи, витрати на правову допомогу адвоката, понесені відповідачем у даній справі, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; з Товариства з обмеженою відповідальністю «Асстра України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскордія-Київ» підлягають стягненню витрати на правову допомогу адвоката у сумі 6362,29 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Асстра України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскордія-Київ» про стягнення 245978,37 грн. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскордія-Київ» (03110, м. Київ, вул. Олександра Пироговського, буд. 18; ідентифікаційний код: 30488825) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Асстра України» (03127, м. Київ, проспект Голосіївський, буд. 132; ідентифікаційний код: 32493177) штраф у розмірі 167729 (сто шістдесят сім тисяч сімсот двадцять дев`ять) грн 06 коп. та судовий збір у розмірі 2515 (дві тисячі п`ятсот п`ятнадцять) грн 94 коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Асстра України» (03127, м. Київ, проспект Голосіївський, буд. 132; ідентифікаційний код: 32493177) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскордія-Київ» (03110, м. Київ, вул. Олександра Пироговського, буд. 18; ідентифікаційний код: 30488825) витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 6362 (шість тисяч триста шістдесят дві) грн. 29 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 19 червня 2020 року.

Суддя О.В. Чинчин