ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 Справа № 917/2226/19

м. Полтава

За позовною заявою Управління майном обласної ради, вул. Пушкіна, 115, м. Полтава, 36014

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава водопровід", вул. Зіньківська, 33, м. Полтава, 36009

про стягнення 464569,71 грн.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління майном обласної ради (далі - позивач/ Управління майном обласної ради) звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава водопровід" (далі - відповідач/ ТОВ "Полтава водопровід") 464569,71 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору № 1 оренди цілісного майнового комплексу розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, 33 від 01.11.2000.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.12.2019 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 23.01.2020.

Ухвалою від 23.01.2020 суд за клопотанням відповідача відклав підготовче засідання у справі на 06.02.2020.

Ухвалою від 06.02.2020 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів, підготовче засідання у справі відкладено на 17.03.2020.

17.03.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 15.04.2020, про що постановив відповідну ухвалу.

Згідно Указу Президента України від 13.03.2020 за № 87/2020 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.03.2020 "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"", статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 на всій території України з 12.03.2020 установлено карантин.

Згідно п. 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Враховуючи вказані норми ухвалою від 08.04.2020 суд повідомив учасників справи про те, що судове засідання у справі № 917/2226/19 призначене на 15.04.2020 не відбудеться у зв`язку із продовженням строку дії карантину до 24.04.2020 та про те, що про час та дату розгляду справи учасники справи будуть повідомлені відповідною ухвалою.

Ухвалою від 25.05.2020 суд повідомив учасників справи, що розгляд справи по суті відбудеться 23.06.2020.

В судове засідання 23.06.2020 сторони чи їх представники не з`явилися.

23.06.2020 до суду надійшла заява позивача про розгляд справи без участі його представника.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Сторони належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи по суті, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Таким чином, неявка в судове засідання сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач у відзиві заперечує позов в частині стягнення 10000 грн. основного боргу, посилаючись на оплату вказаної суми позивачу.

Рішення приймається в порядку ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2000 між Полтавською обласною радою (орендодавець за договором) та Полтавським орендним спеціалізованим ремонтно-будівельним управлінням «Полтававодоканал» (орендар за договором) було укладено Договір № 1 оренди цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, 33 (далі - Договір, копія Договору - в матеріалах справи).

Згідно п. 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкові платне користування цілісний майновий комплекс, розташований по вул. Зіньківській, 33 в м. Полтаві, залишкова вартість якого визначена відповідно до переліку основних фондів станом на 1 листопада 2000р. і становить 95735,50 грн.

Відповідно до п. 2.1 Договору вступ орендаря у користування майном настає одночасно з підписанням сторонами Договору оренди та Акту приймання-передачі вказаного майна.

Згідно наявної в матеріалах справи копії акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу об`єкт оренди був переданий від орендодавця орендарю 01.11.2000.

Пунктами 3.1, 3.2 Договору сторони погодили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. № 786, зі змінами і доповненнями і складає на момент укладення договору 2872,05 грн. за рік. Орендна плата перераховується до обласного бюджету не пізніше 10 числа кожного місяця, з урахуванням щомісячного індексу інфляції, щодо суми орендної плати, визначеної за перший місяць після укладання договору оренди, яка становить 239,34 грн.

Відповідно до п. 10.1 Договору цей Договір діє з 01.11.2000 до 01.11.2005.

Додатковою угодою до Договору № 1 від 28.12.2006 розмір орендної плати за рік було встановлено у розмірі 10426,80 грн.

Додатковою угодою № 2 від 01.06.2012 було змінено суб`єктний склад Договору: виступати орендодавцем уповноважено Управління майном обласної ради; Полтавське орендне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Полтававодоканал" реорганізовано у Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтава водопровід». Цією ж додатковою угодою строк дії Договору було продовжено до 01.05.2015; розмір орендної плати за рік встановлено в сумі 53290,63 грн.3290,63 грн.

Додатковою угодою № 6 від 30.03.2018 строк дії Договору продовжено до 01.03.2021; розмір орендної плати за рік встановлено в сумі 120890,08 грн. (10074,17 грн. за місяць).

Згідно п. 4.3 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується в обласний бюджет (орендодавцеві) відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі 0,5% суми заборгованості за кожний день прострочення (включаючи день оплати).

Позивач зазначає, що станом на 01.11.2018 у ТОВ «Полтава водопровід» утворилася заборгованість по орендній платі згідно умов Договору в сумі 407306,21 грн. (основний борг) та 41033,63 грн. пені за порушення строків внесення орендної плати.

03.12.2018 між Управлінням майном Полтавської обласної ради та ТОВ "Полтава водопровід" було укладено договір про реструктуризацію заборгованості, згідно умов якого відповідач зобов`язався погасити вказану вище заборгованість згідно з доданим графіком, протягом періоду з грудня 2018 року по листопад 2019 року (копія договору реструктуризації з додатками - в матеріалах справи).

Позивач зазначає, що всупереч домовленостям відповідач лише частково погасив взяті на себе за Договором про реструктуризацію зобов`язання:

- за грудень 2018 року сплачено - 33942,00 грн. (основний борг) (платіжне доручення № 4842 від 10.12.2018);

- за січень 2019 року - 37672,33 грн. (основний борг - 33942,00 грн.; пеня - 3730,33 грн.) платіжне доручення № 4937 від 11.01.2019);

- за лютий 2019 року - 37672,33 грн. (основний борг - 33942,00 грн.; пеня - 3730,33 грн.) платіжне доручення № 1015 від 13.02.2019).

Всього по договору реструктуризації відповідачем сплачено 109286,66 грн., в тому числі 101826,00 грн. основного боргу та 7460,66 грн. пені.

Крім цього, відповідач продовжував користуватися орендованим майном, але лише частково сплачував поточні платежі по орендній платі. Зокрема, платіжним дорученням № 4841 від 10.12.2018 сплачено орендну плату за листопад 2018 року у розмірі 10439,99 грн.; платіжним дорученням № 4913 від 28.12.2018 - за грудень 2018 року у розмірі 10587,00 грн.; платіжним дорученням № 1016 від 13.02.2019 - за січень 2019 року у розмірі 10777,55 грн.

Позивач стверджує, що після цього надходження в обласний бюджет від відповідача припинилися.

Також позивач зазначає, що за період з лютого 2019 року по листопад 2019 року за відповідачем утворилася заборгованість по орендній платі в розмірі 111439,07 грн.

Відповідно до п. 4.3 Договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу за порушення останнім строків оплати орендної плати за лютий - жовтень 2019 року:

- 11586,36 грн. пені та 1214,39 грн. річних за загальний період прострочення з 12.03.2019 по 10.12.2019;

- 1276,71 грн. інфляційних втрат за загальний період з лютого по жовтень 2019 року.

Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд стягнути з відповідача 305480,21 грн. основного боргу та 33572,97 грн. пені за договором про реструктуризацію заборгованості по Договору оренди, а також 111439,07 грн. заборгованості по Договору оренди, 11586,36 грн. пені, 1214,39 грн. річних і 1276,71 грн. інфляційних втрат.

Відповідач у відзиві заперечує позов в частині стягнення 10000 грн. основного боргу, посилаючись на оплату вказаної суми позивачу. На підтвердження вказаної оплати відповідачем надано платіжне доручення № 1609 від 28.12.2019 на суму 10000,00 грн.

Позивач у відповіді на відзив підтвердив факт оплати позивачем боргу в сумі 10000,00 грн.

Судом встановлено, що позовна заява Управління майном обласної ради надійшла до суду 23.12.2012. А отже, оплата відповідачем боргу в сумі 10000,00 грн. була здійснена вже після звернення позивачем до суду з позовом (28.12.2019).

Таким чином, оскільки в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 10000,00 грн. на дату ухвалення рішення відсутній предмет спору, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Щодо стягнення решти суми основного боргу відповідач у відзиві не заперечує. Відносно нарахувань пені, інфляційних втрат та процентів відповідач покладається на розсуд суду.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Як вбачається із змісту договору № 1 оренди цілісного майнового комплексу розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, 33 від 01.11.2000, за своєю правовою суттю вказаний договір відноситься до договорів найму, різновидом якого є оренда.

Приймаючи до уваги, що майно, яке виступає предметом договору, належить до комунальної власності, до спірних правовідносин застосовуються також норми Закону України „Про оренду державного та комунального майна".

Згідно п. п. 1, 2 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" (в редакції чинній на момент виникнення зобов`язань) орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт прийняття відповідачем в оренду цілісного майнового комплексу, розташованого по вул. Зіньківській, 33 в м. Полтаві 01.11.2000.

Як зазначає позивач за період оренди по листопад 2019 року за відповідачем рахується заборгованість по орендній платі у розмірі 406919,28 грн., з них 305480,21 грн. по договору реструктуризації заборгованості від 03.12.2018.

В матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем вказаної суми орендної плати.

Відповідач погоджується з вказаною сумою основного боргу.

Таким чином, вимога позивача про стягнення 406919,28 грн. боргу по орендній платі є обґрунтованою, відповідачем не заперечується, а отже підлягає задоволенню.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 45159,33 грн. пені, з них: 33572,97 грн. - пеня визнана відповідачем у договорі про реструктуризацію заборгованості від 03.12.2018; 11586,36 грн. - пеня нарахована на поточну заборгованість за лютий-жовтень 2019 року.

Оскільки сума пені у розмірі 33572,97 грн. фактично визнана відповідачем під час укладення договору про реструктуризацію заборгованості від 03.12.2018, суд не досліджує правильність нарахування вказаної суми пені.

Щодо пені, нарахованої на поточну заборгованість, суд зазначає наступне.

Згідно п. 4.3 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується в обласний бюджет (орендодавцеві) відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі 0,5% суми заборгованості за кожний день прострочення (включаючи день оплати).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки за вказаний позивачем період нарахування пені ( з 12.03.2019 по 10.12.2019) розмір подвійної облікової ставки Національного банку України був меншим, ніж 0,5% за день, позивач правомірно нарахував відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок стягуваної суми пені та встановив його правильність.

Отже, вимога позивача про стягнення 45159,33 грн. пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 1214,39 грн. річних за загальний період прострочення з 12.03.2019 по 10.12.2019 та 1276,71 грн. інфляційних втрат за загальний період з лютого по жовтень 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних суд встановив його правильність.

Таким чином, вимога позивача про стягнення 1214,39 грн. річних є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат, судом встановлено, що при нарахуванні суми інфляційних втрат позивачем не дотримано вимоги п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", відповідно до якого індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З врахуванням вказаної норми стягненню підлягають інфляційні втрати за загальний період з квітня по жовтень 2019 року в розмірі 439,26 грн. В іншій частині стягнення інфляційних втрат позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім цього, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки провадження у справі в частині стягнення 10000 грн. орендної плати закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору, то судовий збір, сплачений за подання позову в частині вимоги про стягнення вказаної суми боргу заборгованості по орендній платі, який склав 150,00 грн., підлягає поверненню з Державного бюджету позивачу.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 232-233, 237-238, 240 ГПК України, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 10000 грн. 00 коп. основного боргу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава водопровід" (вул. Зіньківська, 33, м. Полтава, 36009; ) до обласного бюджету (на рахунок № 6002 УК у м. Полтава/м. Полтава 22080400 МФО 899998 код 38019510 Казначейство України) 406919 грн. 28 коп. основного боргу, 45159 грн. 33 коп. пені, 439 грн. 26 коп. інфляційних нарахувань, 1214 грн. 39 коп. 3% річних.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава водопровід" (вул. Зіньківська, 33, м. Полтава, 36009; ) на користь Управління майном обласної ради (вул. Пушкіна, 115, м. Полтава, 36014; ) 6805 грн. 98 коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Повернути Управлінню майном обласної ради (вул. Пушкіна, 115, м. Полтава, 36014; ) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 150 грн. 00 коп., який сплачено платіжним дорученням № 792 від 18.12.2019 (оригінал платіжного доручення № 792 від 18.12.2019 на суму 6968,55 грн. знаходиться в матеріалах справи № 917/2226/19).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С. Семчук