ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________УХВАЛА
"19" червня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/626/18
Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О.А., при секретарі судового засідання Рибці Ю.Е., розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" (вх. № 2-2666/20 від 09.06.2019 року), на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві (виконавче провадження ВП № 58802285) по справі № 916/626/18:
про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити певні дії
з підстав неналежного виконання умов Договору
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія"
до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод"
про зобов`язання вчинити певні дії
з підстав неналежного виконання умов Договору
від позивача (боржника): не з`явився
від відповідача (стягувача, скаржника): Гершман Л.В. - за ордером
від органу ДВС: не з`явився
У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 № 938 змінено на Акціонерне товариство "Українська залізниця") в особі філії "Дарницький вагоноремонтний завод" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити певні дії з підстав неналежного виконання умов договору про надання послуг від 11.07.2016 № 07/16/11/01-Р.
У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" звернулося до суду із зустрічною позовною заявою до АТ „Українська залізниця" в особі філії "ДВРЗ", в якій, посилаючись на неналежне виконання умов договору, просило суд зобов`язати позивача по справі вчинити певні дії.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 року у задоволенні первісного позову АТ „Українська залізниця" в особі філії "ДВРЗ" було відмовлено, а зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" задоволено у повному обсязі.

21.08.2018 року суд видав відповідні Накази.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 скасовано частково: позов Залізниці в особі філії "ДВРЗ" задоволено частково; зобов`язано Товариство повернути Залізниці в особі філії "ДВРЗ" напіввагони у кількості 33 одиниці з виключенням з операторського управління Товариства через АРМ "Вантажні вагони компанії-оператора"; в іншій частині рішення за первісним позовом залишено без змін; Товариству у задоволенні зустрічного позову до Залізниці в особі філії "ДВРЗ" про зобов`язання виконати умови договору в натурі відмовлено.

19.03.2019 року Постановою Верховного суду Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 у справі № 916/626/18 скасовано, а Рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 у справі № 916/626/18 залишено в силі.

09.06.2020 року суд отримав скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" (вх. № 2-2666/20), на дії державного виконавця (виконавче провадження ВП № 58802285) по справі № 916/626/18.

Скаржник просить суд:

- визнати причини пропуску строку на оскарження постанови державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Нікітіної М.О. від 23.12.2019 року, прийнятої у виконавчому провадженні № 58802285 від 04.04.2019 року поважними та поновити строк на оскарження даної постанови;

- постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Нікітіної М.О. від 23.12.2019 року, прийняту у виконавчому провадженні № 58802285 від 04.04.2019 року, визнати незаконною та скасувати.

В обґрунтування скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Вантажна транспортна компанія" посилається на наступне:

- державний виконавець не провів всі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з виконання наказу виданого господарським судом Одеської області;

- державним виконавцем допущено суттєве порушення ст. 28 Закону, яка зобов`язує направляти до відома сторін постанови, прийняті у межах виконавчого провадження;

- державним виконавцем не було застосовано штрафні санкції за невиконання судового рішення на посадових осіб Філії" - Дарницький вагоноремонтний завод" АТ „Українська залізниця", а не до посадових осіб боржника, яким по справі є Акціонерне товариство „Українська залізниця".

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення скаржника, суд вважає, що її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного:

Статтею 339 ГПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 3 статті 74 ГПК України закріплений обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 1, 9 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Однак, всупереч наведених вимог, до скарги не додано жодних доказів на підтвердження викладених в скарзі обставин, що позбавляє можливості суд надати їм належну правову оцінку.

З доданих до матеріалів скарги доказів, вбачається, що постановою державного виконавця від 23.12.2019р. (виконавче провадження ВП № 58802285) на підставі п.11 ст.39 Закону України „Про виконавче провадження" було закінчено виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Одеської області від 21.08.2018р. по справі №9165/626/18.

Вказаною нормою Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Частинами 1-3 статті 63 вказаного Закону встановлено, що:

1. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

2. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Скаржником не надано належних доказів, підтверджуючих , викладені в його скарзі обставин щодо того, що штрафи за невиконання без поважних причин судового рішення накладались на посадових осіб філії - Дарницький вагоноремонтний завод" АТ „Українська залізниця", а не до посадових осіб боржника, яким по справі є Акціонерне товариство „Українська залізниця".

Також, відмовляючи в задоволенні скарги, суд виходить з того, що в тексті постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.12.2019р. міститься посилання про направлення 17.12.2019р. до Дніпровського відділу ГУ НПУ повідомлення про вчинення кримінального злочину за ст.382 КК України.

Вказаний факт ніяким чином не спростований скаржником.

Також суд звертає увагу на пропуск скаржником 10-ти денного строку на оскарження дій державного виконавця.

При цьому суд виходить з того, що оскаржувана постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження датована 23.12.2019р.

Частиною 1 статті 28 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013р. затверджено нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 3 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

В матеріалах справи (том 18 а.с.39) міститься лист Дніпровського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві № 69 651 від 23.12.2019р. з якого вбачається, що на адресу скаржника до відома було направлено постанову від 23.12.2019р. по виконавчому провадженню ВП №58802285.

Відмовляючи в задоволенні скарги суд виходить з належного виконання вищевказаних вимог Закону органом ДВС та нормативів поштового обігу - якщо інше не доведено належними доказами. Приймаючи до уваги, встановлені строки надсилання виконавчих документів сторонам не пізніше наступного дня з дня їх винесення - суд вважає, що скаржником пропущено, встановлений пунктом „а" частини 1 статті 341 ГПК України, 10-ти денний строк звернення із скаргою.

Належних доказів того, що вказана вище постанова державного виконавця від 23.12.2019р. не була отримана скаржником (довідка пошти, витяг з журналу вхідної кореспонденції, тощо) - до матеріалів скарги не надано.

Також, суд звертає увагу, що в тексті оскаржуваної постанови містяться відомості про те, що державним виконавцем вчинено всі виконавчі дії, які передбачені ст.63 Закону України „Про виконавче провадження".

Скаржником, який у своїй скарзі стверджує протилежне, не зазначено взагалі, що саме не було виконано державним виконавцем. Посилання представника скаржника в судовому засіданні на те, що державним виконавцем не було накладено арешту на вагони, не приймаються судом, оскільки посилання на таке порушення відсутнє у скарзі, копія якої направлялась органу ДВС для надання останньому можливості заперечити саме проти тих обставин, які викладені у скарзі.

Відповідно ч. 1 ст. 19 Закону України „Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Отже, скаржник до звернення до суду із цією скаргою, мав ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, зняти відповідні копії документів, що містяться в ньому та є пронумерованими і прошитими у хронологічному порядку - з метою надання суду належних та допустимих доказів по скарзі.

Необхідність, в даному випадку, надання саме скаржником доказів щодо підтвердження обставин на які він посилається у скарзі полягає ще й в тому, що відповідно до частини 1 статті 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк і такий обмежений строк не завжди може забезпечити можливість органу ДВС підготувати повноцінні заперечення на скаргу з додаванням відповідних копій з матеріалів виконавчого провадження.

З огляду на викладене, в задоволені скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 234, 343, ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набрала законної сили 19.06.2020р.

та може бути оскаржена в порядку ст.253-259 ГПК України

Повний текст ухвали складено 22.06.2020р.

Суддя О.А. Демешин