ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2020 р. м. Київ Справа № 911/162/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою діяльністю "Новограднафтотрейд"

до Товариства з обмеженою діяльністю "Мале впроваджувальне підприємство "Релос"

про стягнення 971 828,16 грн.

За участю секретаря судового засідання Беркут Я.О.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: Отрощенко Ю.М. (ордер ЧН № 073307 від 11.01.2020 року);

від відповідача: не з`явився.

обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою діяльністю "Новограднафтотрейд" до Товариства з обмеженою діяльністю "Мале впроваджувальне підприємство "Релос" про стягнення 971 828,16 грн. з яких 440 422,02 грн. боргу та 531 405,76 грн. 365% річних у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 26/02-1 від 26.02.2019 року в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.02.2020 року відкрито провадження у справі № 911/162/20, справу призначено за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.03.2020 року.

Поряд з тим, постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020 року по 03.04.2020 року.

Листом Голови ради суддів України від 16.03.2020 року № 9рс-186/20 рекомендовано, на період з 16.03.2020 року по 03.04.2020 року, встановити особливий режим роботи судів України.

Рішенням зборів суддів Господарського суду Київської області № 11 від 17.03.2020 року "Про організацію розгляду судових справ на період дії карантину" визначено, що розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників справи, призначених на період дії карантину з 18.03.2020 року до 03.04.2020 року, призначається (переноситься) поза межі визначеного строку (у разі його не продовження); матеріали (заяви, скарги, клопотання), які передбачають їх розгляд в судових засіданнях за участю учасників справи, призначаються поза межами визначеного строку дії карантину (у разі його не продовження).

Враховуючи зазначене, ухвалою від 23.03.2020 року суд повідомив сторін, що розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні 23.03.2020 року не відбувся у зв`язку з дією карантину та зазначив, що дату і час наступного судового засіданння додатково повідомить відповідною ухвалою суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.04.2020 року підготовче засідання призначено на 25.05.2020 року.

30.04.2020 року позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог у зв`язку з наявністю арифметичних помилок під час обрахунку загальної суми позову, згідно з якою останній просить суд стягнути з відповідача з яких 440 422,40 грн. боргу, 531 405,76 грн. 365% річних та 14 577,43 грн. судового збору.

В судовому засіданні 25.05.2020 року представник позивача позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві підтримав в повному обсязі. Також зазначив і про те, що позивачем повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі, та надані суду всі наявні в нього докази.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, в судове засідання 25.05.2020 року не з`явився, відзив не надав.

Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 10.06.2020 року.

Представник позивача в судовому засіданні 10.06.2020 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі, представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 10.06.2020 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

26.02.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Новограднафтотрейд" (далі - позивач, за договором - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мале впроваджувальне підприємство "Релос" (далі - відповідач, за договором - Покупець) було укладено Договір № 26/02-1 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити та передати у власність нафтопродукти (далі - Товар), а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти і оплатити такий Товар.

Покупець зобов`язується оплатити Товар та прийняти у кількості, за ціною, в строки та на умовах поставки відповідно до умов даного Договору на підставі видаткових накладних (п. 1.6 Договору).

Загальна ціна цього Договору визначається кількістю отриманого та оплаченого Товару Покупцем протягом строку дії Договору. Вартість кожної окремої партії Товару визначається Постачальником в Додатковій угоді та відображається у видатковій накладній (п. 5.1 Договору).

Згідно п. 5.2 Договору Покупець здійснює 100% оплату Товару з моменту отримання ним рахунку-фактури Постачальника, шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний в реквізитах Постачальника в даному Договорі.

Договір набирає чинності з дати укладення та діє до 31.12.2020 року, а в частині виконаних зобов`язань - до їх повного виконання (п. 9.1 Договору).

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору ним за період з 15.04.2019 року по 11.09.2019 року було виставлено відповідачу рахунки на оплату на загальну суму 4 305 209,98 грн., а саме: № 308 від 15.04.2019 року на суму 633 875,22 грн., № 309 від 16.04.2019 року на суму 632 221,92 грн., № 350 від 23.04.2019 року на суму 724 806,72 грн., № 361 від 07.05.2019 року на суму 651 730,86 грн., № 544 від 06.06.2019 року на суму 635 197,86 грн., № 808 від 15.08.2019 року на суму 365 455,00 грн., № 883 від 29.08.2019 року на суму 246 330,00 грн., № 819 від 02.09.2019 року на суму 143 492,40 грн., № 847 від 06.09.2019 року на суму 106 500,00 грн., № 929 від 11.09.2019 року на суму 165 600,00 грн. (копії наявні в матеріалах справи).

В подальшому, позивач на виконання умов Договору починаючи з 16.04.2019 року по 20.09.2019 року поставив відповідачу Товар на загальну суму 4 305 209,98 грн., в підтвердження чого надав наступні видаткові накладні: № 765 від 16.04.2019 року на суму 633 875,22 грн., № 888 від 17.04.2019 року на суму 632 221,92 грн., № 1003 від 23.04.2019 року на суму 724 806,72 грн., № 1108 від 07.05.2019 року на суму 651 730,86 грн., № 1453 від 06.06.2019 року на суму 635 197,86 грн., № 2202 від 09.09.2019 року на суму 365 455,00 грн., № 2281 від 10.09.2019 року на суму 142 830,00 грн., № 2283 від 10.09.2019 року на суму 103 500,00 грн., № 2287 від 12.09.2019 року на суму 106 500,000 грн., № 2290 від 12.09.2019 року на суму 143 492,40 грн., № 2340 від 20.09.2019 року на суму 165 600,000 грн. та відповідні товарно-транспортні-накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти), які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками (копії наявні в матеріалах справи).

Однак, відповідач в порушення умов Договору, своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання з оплати отриманого за період з 16.04.2019 року по 20.09.2019 року Товару не виконав, за період з 25.07.2019 року по 09.09.2019 року розрахувався частково, внаслідок чого, як стверджує позивач, за відповідачем утворилась заборгованість з оплати поставленого Товару за спірний період в сумі 468 422,40 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з претензією № 23 від 14.11.2019 року із вимогою сплатити наявну заборгованість за Договором в сумі 468 422,40 грн., яка отримана відповідачем 16.11.2019 року та задоволена частково, зокрема за період з 11.12.2019 року по 03.01.2020 року відповідачем погашено наявну заборгованість за договором ще на 28 000,00 грн. (докази отримання та часткового погашення наявні в матеріалах справи).

Відтак, як стверджує позивач, за відповідачем рахується заборгованість з оплати поставленого Товару за спірним Договором в сумі 440 422,40 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 440 422,40 грн. боргу.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, за наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача перед позивачем за спірним Договором.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок боргу, з врахуванням усіх наданих доказів в підтвердження часткових оплат, встановив, що вказана заборгованість є більшою ніж заявлено позивачем, однак оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог, задоволенню підлягає заявлена позивачем сума боргу в розмірі 440 422,40 грн., яка відповідачем не заперечена і не спростована.

У зв`язку з простроченням відповідачем строків оплати Товару, позивач також заявив у позові вимогу про стягнення з відповідача 531 405,76 грн. 365% річних на підставі п. 6.3 Договору та в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України за загальний період з 23.09.2019 року по 15.01.2020 року.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що за порушення строку оплати Товару, поставленого згідно кожної окремої видаткової накладної, Покупець на вимогу Постачальника зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 365 процентів річних від простроченої суми боргу, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України. Даний пункт набирає чинності по закінченню 30-денного періоду з моменту підписання видаткової накладної.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 365 процентів річних на його відповідність умовам п. 6.3 Договору, судом встановлено, що позивачем не враховано те, що даний пункт набирає чинності по закінченню 30-денного періоду з моменту підписання видаткової накладної.

Відтак, остання поставка товару на користь відповідача відбулась 20.09.2019 року, що підтверджується видатковою накладною № 2340 від 20.09.2019 року, відповідно 365% річних на суму боргу в розмірі 468 422,40 грн., яка, як стверджує позивач, з врахуванням часткових проплат існувала станом на 23.09.2019 року (дату з якої позивач проводить відповідні нарахування), позиває має право нараховувати по закінченню 30-денного періоду з моменту підписання останньої видаткової накладної, тобто з 21.10.2019 року, а не з 23.09.2019 року.

З врахуванням вищевикладеного, судом було здійснено правильний розрахунок 365% річних за заявлений позивачем період на заявлені суми боргу з врахуванням виявлених недоліків, згідно з яким з відповідача підлягає стягненню 400 247,48 грн. 365% річних.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги (уточнені) підлягають частковому задоволенню в сумі 840 669,88 грн. з яких: 440 422,40 грн. боргу та 400 247,48 грн. 365% річних. В решті позов задоволенню не підлягає.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (уточнених) в сумі 12 610,05 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129,233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою діяльністю "Новограднафтотрейд" до Товариства з обмеженою діяльністю "Мале впроваджувальне підприємство "Релос" про стягнення 971 828,16 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою діяльністю "Мале впроваджувальне підприємство "Релос" (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Шевченка, буд. 16, код 16477069) на користь Товариства з обмеженою діяльністю "Новограднафтотрейд" (11742, Житомирська обл., Новоград-Волинський р-н, с. Наталівка, вул. Промислова, буд. 3, код 41460875) 440 422 (чотириста сорок тисяч чотириста двадцять два) грн. 40 коп. боргу, 400 247 (чотириста тисяч двісті сорок сім) грн. 48 коп. 365% річних та 12 610 (дванадцять тисяч шістсот десять) грн. 05 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В задоволенні решти позову Товариства з обмеженою діяльністю "Новограднафтотрейд" до Товариства з обмеженою діяльністю "Мале впроваджувальне підприємство "Релос" про стягнення 131 158,28 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.06.2020 р.

Суддя Т.П. Карпечкін