СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2020 р. Справа № 18/1732/11

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Стойка О.В.

за участі секретаря судового засідання Пронози А.П.,

за участі представників:

стягувача (Клімовича Д.І.) - не з`явився;

стягувача (Каленика Г.С.) - не з`явився;

боржника (ТОВ "Фірма Берізка") - Олефір П.П., паспорт КН 283180, Витяг;

державного виконавця Автозаводського ВДВС - Тилик О.А., довіреність № 98927 від 19.06.2020;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу боржника - ТОВ "Фірма Берізка" (вх. № 1344П/3) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02 квітня 2020 року по справі № 18/1732/11 (повний текст складено 07.04.2020), винесену за результатами розгляду скарги боржника - ТОВ "Фірма Берізка" від 10.12.2019 за вх. № 63 щодо дій або бездіяльності Головного державного виконавця Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Братчун О.О. при виконання рішення по справі

за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , м. Кременчук Полтавської області;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Берізка", м. Кременчук Полтавської області;

про стягнення грошової компенсації вартості часток у майні товариства, з урахуванням інфляції, в розмірі 663024 грн,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.08.2011 стягнуто з ТОВ "Фірми "Берізка" на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 331512,00 грн грошової компенсації вартості частки у майні товариства, по 3315,12 грн витрат по сплаті держмита та по 118,00 грн на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

27.12.2011 державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу по справі № 18/1732/11 про стягнення грошової компенсації на користь стягувача ОСОБА_1

06.04.2012 відкрито виконавче провадження про стягнення грошової компенсації на користь стягувача ОСОБА_2 .

Державним виконавцем 13.04.2012 винесена постанова про об`єднання виконавчих проваджень в одне зведене виконавче провадження.

Боржник - ТОВ "Фірма Берізка" 10.12.2019 за вх. № 63 звернувся до Господарського суду Полтавської області зі скаргою щодо рішення, дій або бездіяльності державного виконавця Братчун О.О. при виконанні рішення у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.04.2020 по справі № 18/1732/11 (суддя Мацко О.С.) в задоволенні скарги відмовлено.

Боржник - ТОВ "Фірма Берізка" звернувся до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02.04.2020 по справі № 18/1732/11, визнати дії або бездіяльність головного державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчука Головного територіального управління юстиції в Полтавській області Братчун 0.0. незаконними; скасувати постанову від 06.02.2015 про передачу у спільну сумісну власність стягувачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбудовано-прибудованого приміщення типографії на першому та третьому поверсі адміністративно-інженерного корпусу виробничо-дослідного центру, розташованого за адресою: вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610; визнати неправомірною оцінку вбудовано-прибудованого приміщення типографії на першому та третьому поверсі адміністративно-інженерного корпусу виробничо-дослідного центру, розташованого за адресою: вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610, яка містить звіт про оцінку від 13.05.2014.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на те, що головний державний виконавець Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Братчун О.О. виконала рішення господарського суду Полтавської області від 18.08.2011 у справі №18/1732/11 у незаконний спосіб, чим порушила майнові та немайнові права ТОВ "Берізка" шляхом незаконного позбавлення товариства права на все нерухоме майно з початковою вартістю 699 000,00 грн. та все рухоме майно, а господарський суд Полтавської області при прийнятті оскаржуваної ухвали не застосував ст. 276 ЦК України для негайного поновлення вказаних прав учасників товариства ТОВ «Фірма «Берізка». На думку скаржника, господарський суд не з`ясував фінансового стану боржника та можливість виконання рішення шляхом списанням грошових коштів з рахунку боржника; дійшов помилкового висновку щодо правомірності Звіту про оцінку приміщень типографії від 13.05.2014; не з`ясував достовірності обставин, якими державний виконавець обгрунтував подану до суду заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 у справі № 18/1732/11 у зв`язку з відсутністю належних доказів надсилання копій апеляційної скарги стягувачам - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та головному державному виконавцю Автозаводського ВДВС м. Кременчука, апеляційну скаргу було залишено без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського від 25.05.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою боржника, встановлено строк для надання відзивів, заяв та клопотань по апеляційній скарзі, призначено розгляд апеляційної скарги на 09.06.2020 о 12:00 год.

До початку судового засідання 05.06.2020 за вх. № 5518 до Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив державного виконавця на апеляційну скаргу боржника, в якому державний виконавець не погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В обгрунтування своїх заперечень вказує на те, що державним виконавцем у відповідності до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» вжито всіх заходів щодо примусового виконання рішення, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі виконано виконавчі дії. Зазначає, що Державним виконавцем дотримано вимоги ст.52 та ст.62 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у судовому порядку було змінено спосіб виконання рішення суду, майно не було реалізоване на торгах і є заява стягувача про залишення за собою нереалізованого майна. Законом України «Про виконавче провадження» не передбачена згода будь-якої іншої особи на передачу майна стягувачу при примусовому виконанні рішення.

Враховуючи відсутність відзивів стягувачів та неявку їх в судове засідання 09.06.2020, судова колегія дійшла висновку про неможливість вирішення спору в даному судовому засіданні та оголосила перерву до 23.06.2020 об 11:30 год.

Того ж дня зазначена ухвала була надіслана на адреси учасників справи рекомендованими листами з повідомленнями, та у відповідності до ст. 122 Господарського процесуального кодексу України, оприлюднена на офіційному веб-порталі Судової влади України за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/ та внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень.

В силу приписів ст.ст. 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, з огляду положення ст.ст. 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", враховуючи, що ухвала Східного апеляційного господарського від 09.06.2020 була вчасно оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, стягувачі мали можливість своєчасно ознайомитись з цією ухвалою в Єдиному державному реєстрі судових рішень та у разі необхідності подати до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу та клопотання по справі.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (стягувачі) в судове засідання 23.06.2020 не прибули, відзиви на апеляційну скаргу не надали.

Копія ухвали від 09.06.2020, яка була направлена на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням № 043, повернута з відміткою поштового відділення «адресат відмовився».

Копія ухвали від 09.06.2020, які була направлена на адресу ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням № 043, повернута з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

За приписами ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

У відповідності до ч. 5 зазначеної статті, учасникам справи копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі відсутності заяви про зміну адреси, ухвала надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат належно повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою, та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

З огляду на наведене, судом апеляційної інстанції вжито всіх необхідних та можливих заходів щодо належного повідомлення стягувачів про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.08.2011 стягнуто з ТОВ "Фірми "Берізка" на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 331512,00 грн грошової компенсації вартості частки у майні товариства, по 3315,12 грн витрат по сплаті держмита та по 118,00 грн на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вказаного рішення господарського суду Полтавської області від 18.08.2011 (набрало законної сили 31.10.2011) видано відповідні накази.

27.12.2011 державним виконавцем Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ у Полтавській області відкрито виконавче провадження у справі про примусове виконання наказу господарського суду Полтавської області про стягнення грошової компенсації на користь стягувача ОСОБА_1

24.02.2012 державним виконавцем Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ у Полтавській області складено акт опису та арешту майна, яким описано та накладено арешт на: автомобіль ВАЗ 21113, ДНЗ 05290СН та складено акт опису та арешту майна, яким описано та накладено арешт на виробниче обладнання ТОВ "Фірма "Берізка" в кількості 5 одиниць.

27.03.2012 на адресу відділу надійшов лист директора ТОВ "Фірма "Берізка", в якому зазначалось, що в процесі виготовлення друкарської продукції не задіяне певне обладнання (печатна машина ROMAYOR 314, з/н 31454751; паперорізальна машина БР-72, інв. № 46948; паперорізальна машина ЛР, інв.. № 15; станок SUPER MODEL '"T" THERMO-O-TYPE, серійний № 792 DC; проволоко-швейний станок ЗБПШО, № 1771; станок ПС -A3, заводський № 2137).

06.04.2012 державним виконавцем Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ у Полтавській області відкрито виконавче провадження по стягненню боргу на користь ОСОБА_2

10.04.2012 державним виконавцем Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ у Полтавській області складено акт опису та арешту майна боржника, яким описано та накладено арешт на приміщення типографії по вул. Свіштовській,3 в м. Кременчуці та акт опису та арешту майна боржника, яким описано та накладено арешт на виробниче обладнання ТОВ "Фірма "Берізка" в кількості 11 штук.

13.04.2012 року винесена постанова про об`єднання виконавчих проваджень в одне зведене виконавче провадження.

15.04.2013 згідно договору № 22/075/1 З/А визначено торгівельну організацію для проведення реалізації арештованого майна ТОВ "Фірма "Берізка" (автомобіль ВАЗ 21113, ДНЗ НОМЕР_1 ), а саме - ПП СП "Юстиція".

09.07.2013 згідно протоколу про проведення аукціону №22/075/13/А-4 ПФ ПП СП "Юстиція" автомобіль ВАЗ 21113, ДНЗ 05290СН продано.

Згідно повідомлення ПФ ПП СП "Юстиція", з 27.08.2013 виробниче обладнання ТОВ "Фірма "Берізка" знято з продажу на аукціоні в зв"язку з відсутністю купівельного попиту. Стягувачі не виявили бажання залишити за собою нереалізоване майно.

24.04.2013 державним виконавцем Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ у Полтавській області складено акт опису та арешту майна боржника, яким описано та накладено арешт на типографію по вул. Свіштовській,3 в м. Кременчуці.

26.05.2014 на адресу відділу надійшов звіт про оцінку майна, згідно якого вартість приміщення типографії, що належить ТОВ "Фірма "Берізка" становить 699 000 грн. без ПДВ та 838800 грн. з ПДВ . Звіт виконано ПП "Центр незалежної оцінки та експертизи" на замовлення Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ (т.14 а.с.91-134).

15.07.2014 до УДВС ГУЮ у Полтавській області направлено пакет документів для проведення тендеру щодо визначення торгівельної організації для реалізації типографії за адресою: м.Кременчук, вул. Свіштовська,3.

Реалізація нерухомого майна відбувалася відповідно до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 16.04.2014 №656/5.

У зв"язку з відсутністю допущених учасників, електронні торги з реалізації типографії 06.10.2014, 14.11.2015, 24.12.2014 не відбулися, про що системою формувалися відповідні протоколи (т.14 а.с. 135-156).

29.12.2014 державним виконавцем Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ у Полтавській області стягувачам направлено лист, в якому було запропоновано залишити не реалізоване майно, а саме нежитлове приміщення типографії, що знаходиться за адресою м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3 на підставі ст.62 Закону України "Про виконавче провадження"(чинній на час здійснення виконавчих дій) (т.14 а.с.157-158).

14.01.2015 надійшли заяви стягувачів, відповідно до яких вони надали згоду на прийняття нежитлового приміщення, а саме: типографії ТОВ "Фірма "Берізка" (м.Кременчук, вул. Свіштовська,3) в рахунок погашення боргу. Також в спільній заяві стягувачі погодились внести разом різницю між сумою боргу та початковою вартістю майна і прийняти майно у спільну сумісну власність (т.14 а.с.159-163). В подальшому стягувачами було перераховано на депозитний рахунок відділу різницю у сумі 75232, 34 грн. між початковою вартістю майна та сумою коштів, що підлягає стягненню.

У січні 2015 року державний виконавець Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції звернувся до господарського суду Полтавської області з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 29 січня 2015 року, яка набрала законної сили, заяву задоволено та змінено визначений рішенням господарського суду Полтавської області від 18.08.2011 року по справі № 18/1732/11 спосіб виконання та звернено стягнення на майно для задоволення вимог про стягнення грошових сум, передавши у спільну сумісну власність в рахунок погашення боргу стягувачам вбудовано-прибудоване приміщення типографії на 1-му та 3-му поверхах адміністративно-інженерного корпусу виробничо-дослідного центру, що розташоване за адресою: 39610, вул. Свіштовська 3, м. Кременчук, Полтавська область, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма Берізка".

З урахуванням даної ухвали, 06.02.2015 державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ винесено постанову №32189927, затверджену в.о.начальника Автозаводського ВДВС МУЮ Шамало Ю.В., про передачу вбудовано-прибудованого приміщення типографії, що знаходиться за адресою: м.Кременчук, вул.Свіштовська,3 та належить ТОВ "Фірма "Берізка" на підставі свідоцтва про право власності №55 від 17.04.2001 у спільну сумісну власність стягувачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості (т.14 а.с.190-193).

Як свідчать матеріали справи, про передачу майна стягувачам в рахунок погашення боргу складено Акт від 06.02.2015, затверджений в.о.начальника Автозаводського ВДВС МУЮ Шамало Ю.В. (т.14, а.с.195-199).

09.02.2015 державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.8 ст.49 ЗУ "Про виконавче провадження".

З матеріалів справи вбачається, що 21.06.2016 боржник - ТОВ "Фірма Берізка" вже зверталось до господарського суду Полтавської області зі скаргою на дії чи бездіяльність начальника Автозаводського ВДВС Кременчуцького Міського управління юстиції Тітової Ю.М. та головного державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького Міського управління юстиції Братчун О. О., в якій просило:

1.Визнати незаконною бездіяльність начальника Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Тітової Юлії Миколаївної та головного державного виконавця Братчун Оксани Олександрівної при здійсненні виконавчих проваджень №30523026 та №32054904.

2. Визнати незаконними:

- акт головного державного виконавця Автозаводського ВДВС Братчун О.О. від 06.02.2015 року про передачу стягувачам у спільну сумісну власність вбудовано-прибудованого приміщення типографії на першому та третьому поверсі адміністративно-інженерного корпусу виробничо-дослідного центру, розташованого за адресою: вул.Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавської області, 39610;

- постанови від 09.02.2015 року, винесені головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Братчун О.О. у зведеному виконавчому провадженні №32189927 про закінчення виконавчих проваджень №32054904 та №30523026.

2.Зобов`язати начальника Автозаводського ВДВС Титову Ю.М. забезпечити проведення виконавчих дій головним державним виконавцем Братчун О.О. по виконанню рішення господарського суду Полтавської області від 18.08.2011 по справі №18/1732/11 в порядку, встановленому рішенням суду від 18.08.2011 року та ЗУ „Про виконавче провадження".

3. Зобов`язати головного державного виконавця Автозаводського ВДВС надати інформацію про долю виробничого та іншого майна товариства, яке знаходилося на відповідальному збереженні у переданих нею стягувачам приміщеннях.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.08.2016, яка набула законної сили, скаргу відхилено.

10.12.2019 боржник - ТОВ "Фірма Берізка" знову звернувся до Господарського суду Полтавської області зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Братчун О.О. при виконанні рішення у даній справі, в якій просить:

1.Визнати рішення господарського суду Полтавської області таким, що виконано у незаконний спосіб через навмисну бездіяльність головного державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчука Братчун 0.0. по виконанню рішення у спосіб та порядку, встановлених виконавчими документами та законом;

2.Ухвалу від 29.01.2015 року господарського суду Полтавської області визнати такою, що постановлена під впливом обману суду головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС ГТУЮ в Полтавській області Братчун О.О., яка не підлягає виконанню;

3.Скасувати постанову, винесену головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ в Полтавській області Братчун О.О. від 06.02.2015 року про передачу приміщень по вул. Свіштовській,3, м. Кременчука Полтавської області у спільну сумісну власність стягувачам;

4.Визнати звіт від 13.05.2014 року про оцінку приміщень по вул. Свіштовській,3 м. Кременчука, Полтавської області таким, що втратив чинність 13.11.2014 року;

5.Зобов`язати начальника Автозаводського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області скасувати акт від 06.02.2015 року про передачу приміщень по вул. Свіштовській,3 м. Кременчука, Полтавської області у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , складений головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС ГТУЮ в Полтавській області Братчун О.О.;

6.Постановити окрему ухвалу та надіслати правоохоронним та вищестоящим органам стосовно вчинення головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Братчун Оксаною Олександрівною при примусовому виконанні рішення господарського суду Полтавської області від 18.08.2011 правопорушень, які мають ознаки кримінальних злочинів, відповідальність за які встановлена ст.ст.206 (протидія господарській діяльності, 206-2 (протиправне заволодіння майном підприємства, установи, організації), 219 (доведення до банкрутства, 384(введення суду в оману), 388 (незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, заставного майна, яке описано чи підлягає конфіскації) КК України.

Скарга обгрунтована тим, що головний державний виконавець Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Братчун О.О. при проведенні виконавчих дій по виконанню наказів господарського суду Полтавської області від 18.08.2012 у справі №18/1732/11 навмисно виконала рішення у незаконний спосіб, порушила майнові права ТОВ "Фірма "Берізка" шляхом незаконного позбавлення товариства права на все нерухоме майно з початковою вартістю 699000,00 грн. та все рухоме майно, в т.ч. на основне друкарське обладнання - 16 одиниць з початковою вартістю 854200,00 грн. та іншого майна, вартість якого товариством оцінюється у 250000,00 грн; порушила конституційне немайнове право учасників товариства, які залишилися після виходу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рівність перед законом шляхом передачі стягувачам майна в натуральній формі (нерухомого майна, виробничих, побутових та офісних приміщень по вул.Свіштовській,3 у м.Кременчук) без згоди товариства в порушення ст.54 Закону України "Про господарські товариства" та ст.24 Конституції України.

Вказує на те, що Актом від 06.02.2015 державний виконавець зафіксував передачу стягувачам всього нерухомого майна, належного ТОВ "Фірма "Берізка", незважаючи на те, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів надання згоди товариством на передачу учасникам, що вибули, майна у натуральній формі, що суперечить ст. 54 Закону України "Про господарські товариства", якою імперативно встановлено, що передача майна у натуральній формі учаснику, що вибув, може здійснюватися виключно за згодою товариства.

Також, на думку скаржника, ухвала господарського суду Полтавської області від 29.01.2015 про зміну способу виконання рішення суду грунтується на обставинах, що не відповідають дійсності, тож винесена під впливом обману суду державним виконавцем з метою застосування ухвали для маскування навмисної бездіяльності та визначення та застосування незаконного способу виконання рішення суду.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.04.2020 по справі № 18/1732/11 (суддя Мацко О.С.) в задоволенні скарги відмовлено.

Колегія суддів погоджується частково з оскаржуваною ухвалою та зазначає таке.

Надаючи правову кваліфікацію вимогам скаржника, викладеним у скарзі на дії чи бездіяльність державного виконавця, стосовно:

-визнання рішення господарського суду Полтавської області таким, що виконано у незаконний спосіб через навмисну бездіяльність головного державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчука Братчун О.О. по виконанню рішення у спосіб та порядку, встановлених виконавчими документами та законом;

-визнання ухвали господарського суду Полтавської області від 29.01.2015 року такою, що постановлена під впливом обману суду головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС ГТУЮ в Полтавській області Братчун О.О., яка не підлягає виконанню;

-визнання звіту від 13.05.2014 року про оцінку приміщень по вул. Свіштовській,3 м. Кременчука, Полтавської області таким, що втратив чинність 13.11.2014 року;

судова колегія зауважує наступне.

Згідно зі ст. 124 Конституції України рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийняти відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права;обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

У ч.1 ст.287 КАС України зазначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання рішення суду можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

У частині 3 ст. 3 ГПК України встановлено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно приписів ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 343 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

При цьому, положення вказаних статей Господарського процесуального кодексу України не містять норм, що регулюють дії суду у випадку надходження від скаржника заяви з вимогами, викладеними у скарзі боржника щодо:

-визнання рішення господарського суду Полтавської області таким, що виконано у незаконний спосіб через навмисну бездіяльність головного державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчука Братчун О.О. по виконанню рішення у спосіб та порядку, встановлених виконавчими документами та законом;

-визнання ухвали господарського суду Полтавської області від 29.01.2015 року такою, що постановлена під впливом обману суду головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС ГТУЮ в Полтавській області Братчун О.О., яка не підлягає виконанню;

-визнання звіту від 13.05.2014 року про оцінку приміщень по вул. Свіштовській,3 м. Кременчука, Полтавської області таким, що втратив чинність 13.11.2014 року.

Тобто, зазначені вимоги взагалі за своєю суттю не є скаргою на дії державного виконавця, що підлягає розгляду у порядку судового контролю за виконанням судових рішень в господарських судах України.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судові рішення можуть бути переглянуті виключно у порядку та спосіб, передбачений процесуальним законодавством, які не містять інституту визнання ухвали такою, що постановлена під впливом обману, а рішення господарського суду таким, що виконано у незаконний спосіб.

При цьому, слід зазначити, що рішення господарського суду від 18.08.2011 та ухвала про зміну способу виконання рішення від 29.01.2015 вже переглядалися у апеляційному та касаційному порядку, набрали законної сили та є обов"язковими до виконання на усій території України усіма без винятку суб"єктами.

Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Втручання у принцип правової певності неодмінно призвело б до порушення права на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Стосовно визнання звіту від 13.05.2014 про оцінку приміщень по вул. Свіштовській,3 м. Кременчука, Полтавської області таким, що втратив чинність 13.11.2014, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.58 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Приймаючи до уваги, що звіт про оцінку приміщень від 13.05.2014 втратив чинність 13.11.2014 відповідно до чинного на той час законодавства, колегія суддів вважає вимоги щодо визнання його таким, що втратив чинності в судовому порядку слід вважати безпідставними.

У п.1 ч.1 ст. 175 ГПК України зазначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Приймаючи до уваги, що вказані вимоги скарги боржника не можуть бути предметом розгляду у господарському суді, судова колегія дійшла висновку щодо закриття провадження у справі щодо розгляду вказаних вимог.

За таких обставин, ухвала Господарського суду Полтавської області від 02 квітня 2020 року по справі № 18/1732/11 підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні вимог скарги щодо:

-визнання рішення господарського суду Полтавської області таким, що виконано у незаконний спосіб через навмисну бездіяльність головного державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчука Братчун О.О. по виконанню рішення у спосіб та порядку, встановлених виконавчими документами та законом;

-визнання ухвали господарського суду Полтавської області від 29.01.2015 року такою, що поста новлена під впливом обману суду головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС ГТУЮ в Полтавській області Братчун О.О., яка не підлягає виконанню;

-визнання звіту від 13.05.2014 року про оцінку приміщень по вул. Свіштовській,3 м. Кременчука, Полтавської області таким, що втратив чинність 13.11.2014 року. Провадження у справи в цій частині слід закрити.

Також заявник у скарзі просив суд:

-скасувати постанову, винесену головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ в Полтавській області Братчун О.О. від 06.02.2015 року про передачу приміщень по вул. Свіштовській,3, м. Кременчука Полтавської області у спільну сумісну власність стягувачам;

-зобов`язати начальника Автозаводського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області скасувати акт від 06.02.2015 про передачу приміщень по вул. Свіштовській,3 Полтавської області у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , складений головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС ГТУЮ в Полтавській області Братчун О.О.

В обгрунтування вказаних вимог посилається на те, що передачею всієї нерухомості стягувачам без згоди товариства державний виконавець позбавила учасників, які залишилися, права на частину нерухомого майна, тобто, порушила конституційне право учасників товариства, які залишилися, на рівність перед законом та порушила вимоги ст.54 Закону України "Про господарські товариства", адже згоди на передачу нерухомого майна колишнім учасникам товариства фірма "Берізка" не надавала.

Крім того, в апеляційній скарзі вказує на те, що господарський суд не з`ясував можливість виконання рішення шляхом списанням грошових коштів з рахунку боржника, дійшов помилкового висновку щодо правомірності Звіту про оцінку приміщень типографії від 13.05.2014 та не з`ясував достовірності обставин, якими державний виконавець обгрунтував подану до суду заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Розглянувши вимоги в цій частині, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції щодо відмови у їх задоволенні з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що боржником вже оскаржувалися дії державного виконавця (вхід.№560 від 21.06.2016, т.11).

Так, господарським судом Полтавської області розглядалася вимога про визнання незаконним акту головного державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ в Полтавській області Братчун О.О. від 06.02.2015 року про передачу приміщень по вул. Свіштовській,3, м. Кременчука Полтавської області у спільну сумісну власність стягувачам - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.08.2016, яка набула законної сили, скаргу відхилено.

Під час розгляду вказаної скарги судом було встановлено, що постановою Вищого господарського суду України від 13 липня 2016 року залишено без змін ухвалу Господарського суду Полтавської області від 29 січня 2015 року у справі № 18/1732/11, якою змінено визначений рішенням господарського суду Полтавської області від 18.08.2011 року по справі № 18/1732/11 спосіб виконання та звернено стягнення на майно для задоволення вимог про стягнення грошових сум, передавши в рахунок погашення боргу стягувачам у спільну сумісну власність вбудовано-прибудоване приміщення типографії на 1-му та 3-му поверхах адміністративно-інженерного корпусу виробничо-дослідного центру, що розташоване за адресою: 39610, вул. Свіштовська 3, м. Кременчук, Полтавська область, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма Берізка", 39610, вул. Свіштовська 3, м. Кременчук, Полтавська область та визначено, що Автозаводським відділом державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції було здійснено всі передбачені законом дії для виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 18.08.2011 у справі № 18/1732/11 у встановлений в рішенні спосіб та врахувавши положення ч. 5 ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України щодо обов`язковості виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про зміну виконання рішення суду шляхом зміни грошової форми на майнову.

Частиною 2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема: ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно приписів вказаного Закону, реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч.8 ст. 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах).

Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 Закону України "Про виконавче провадження".

Приписами сказаної статті (в редакціїї чинній на час здійснення виконавчих дій) передбачалось, що не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків.

У разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як

на 50 відсотків початкової вартості майна.

У разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові.

У разі відсутності в боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Відповідно до ст. ч.9 ст.62 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний у п`ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.

За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягується виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що 29.12.2014 державним виконавцем Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ у Полтавській області стягувачам направлено лист, в якому було запропоновано залишити не реалізоване майно, а саме нежитлове приміщення типографії, що знаходиться за адресою м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3 на підставі ст.62 Закону України "Про виконавче провадження"(чинній на час здійснення виконавчих дій) (т.14 а.с.157-158).

14.01.2015 надійшли заяви стягувачів, відповідно до яких вони надали згоду на прийняття нежитлового приміщення, а саме: типографії ТОВ "Фірма "Берізка" (м.Кременчук, вул. Свіштовська,3) в рахунок погашення боргу. Також в спільній заяві стягувачі погодились внести разом різницю між сумою боргу та початковою вартістю майна і прийняти майно у спільну сумісну власність (т.14 а.с.159-163). В подальшому стягувачами було перераховано на депозитний рахунок відділу різницю у сумі 75232, 34 грн. між початковою вартістю майна та сумою коштів, що підлягає стягненню.

На підставі ст.62 Закону України "Про виконавче провадження" постановою Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ №32189927 від 06.02.2015 нерухоме майно передано стягувачам - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільну сумісну власність в рахунок погашення заборгованості за вартістю, що дорівнює початковій вартості майна за якою воно передавалося на реалізацію, про що складено Акт №32189927 від 06.02.2015 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затверджений в.о. начальника Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Ю.В.Шамало 06.02.2015.

Доказів того, що державним виконавцем порушено приведені вище приписи ст.62 Закону, скаржником не надано.

Посилання скаржника на ст.54 Закону України "Про господарські товариства" у обгрунтування незаконності постанови та акту про передачу майна стягувачам є недоречним, оскільки дана норма регулювала порядок та строк здійснення розрахунків між господарським товариством та учасником при виході з товариства не поширюється на правовідносини, які виникають при виконанні судових рішень.

Вимога скаржника щодо зобов`язання начальника Автозаводського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області скасувати акт від 06.02.2015 про передачу приміщень по вул. Свіштовській,3 Полтавської області у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , складений головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС ГТУЮ в Полтавській області Братчун О.О. є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки нормами ГПК України не передбачено розгляду вимог заявника щодо зобов`язання начальника ВДВС скасувати затверджений ним акт.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування постанови, винесеної головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ в Полтавській області Братчун О.О. від 06.02.2015 року про передачу приміщень по вул. Свіштовській,3, м. Кременчука Полтавської області у спільну сумісну власність стягувачам та зобов`язання начальника Автозаводського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області скасувати акт від 06.02.2015 про передачу приміщень по вул. Свіштовській,3 Полтавської області у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , складений головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС ГТУЮ в Полтавській області Братчун О.О.

Також скаржник просив постановити окрему ухвалу та надіслати правоохоронним та вищестоячим органам стосовно вчинення головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Братчун О.О при примусовому виконані рішення господарського суду Полавської області від 18.08.2011р. порушень, які мають ознаки кримінальних злочинів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скарга не підлягає задоволенню в цій частині з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 3, 5 ст. 246 ГПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких входить притягнення вказаних осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність у діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Тобто господарським процесуальним кодексом України передбачена самостійність встановлення судом обставин та підстав для винесення окремої ухвали.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутні підстав для постановлення окремої ухвали, оскільки судом не встановлено фактів порушення державним виконавцем норм законодавства, які стали б підставою для притягнення державного виконавця до відповідальності за статтями кримінального кодексу України, на які посилається скаржник, чи будь-яких інших порушень, що стали б підставою для прийняття окремої ухвали суду.

Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, оскаржувана ухвала Господарського суду Полтавської області від 02 квітня 2020 року по справі № 18/1732/11 в частині відмови у задоволенні вимог про скасування постанови головного державного виконавцем Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ в Полтавській області Братчун О.О. від 06.02.2015 року про передачу приміщень по вул. Свіштовській,3, м. Кременчука Полтавської області у спільну сумісну власність стягувачам та зобов`язання начальника Автозаводського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області скасувати акт від 06.02.2015 року про передачу приміщень по вул. Свіштовській,3 м. Кременчука, Полтавської області у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , складений головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС ГТУЮ в Полтавській області Братчун О.О. є обгрунтованою та підлягає залишенню без змін.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, судові витрати, пов"язані з її розглядом, покладаються на заявника.

Керуючись статтями 129, п.1 ч.1 ст. 175, п.1 ч.1 ст. 269, п.4, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу боржника - ТОВ "Фірма Берізка" на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02 квітня 2020 року по справі № 18/1732/11 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02 квітня 2020 року по справі № 18/1732/11 в частині відмови у задоволенні вимог скарги щодо:

- визнання рішення господарського суду Полтавської області таким, що виконано у незаконний спосіб через навмисну бездіяльність головного державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчука Братчун О.О. по виконанню рішення у спосіб та порядку, встановлених виконавчими документами та законом;

- визнання ухвали господарського суду Полтавської області від 29.01.2015 року такою, що поста новлена під впливом обману суду головним державним виконавцем Автозаводського ВДВС ГТУЮ в Полтавській області Братчун О.О., яка не підлягає виконанню;

- визнання звіту від 13.05.2014 року про оцінку приміщень по вул. Свіштовській,3 м. Кременчука, Полтавської області таким, що втратив чинність 13.11.2014 року

скасувати та в цій частині закрити провадження у справі.

В іншій частині ухвалу Господарського суду Полтавської області від 02 квітня 2020 року по справі № 18/1732/11 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.06.2020.

Гловуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя С.В. Барбашова

Суддя О.В. Стойка