ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2020 р. Справа№ 910/893/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Сітайло Л.Г.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Решетняк О.М. ( довір. №Ц/6-45/304-19 від 23.12.10);

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2020

у справі № 910/893/20 (суддя Данилова М.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо - збагачувальний комбінат"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2020 у справі №910/893/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувалний комбінат» 65 335,54грн штрафу, 2102,00 грн - судового збору. В задоволенні вимог про витрати на правничу допомогу у розмірі 4913,00 грн. відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

-відповідачем не належно виконано його зобов`язання та було прострочено терміни доставки порожніх приватних власних вагонів позивача.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати частково рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2020 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 65 335,54 грн штрафу та 2102,00 грн. судового збору та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у стягненні неустойки у розмірі 65 335,54 грн та 2 102,00 грн судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- судом не в повній мірі досліджено наявні у матеріалах справи докази, як 62 окремих підстави, що складають у своїй сукупності загальну грошову вимогу у вигляді неустойки у розмірі 65 335,54 грн;

- судом неповно з`ясовано всі обставини справи, що мають значення для прийняття рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Від позивача (14.05.2020) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2020 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про те, що:

- перевізником не виконані в повному обсязі вимоги п.25.1 Додатку й до СМГС в частині належного оформлення документів, які стосуються перевезення вантажу (вагона) та прикладення відповідного документу до накладної;

- відповідачем не в повному обсязі виконані вимоги пункту 8 «Пояснения по заполнению накладной» додатку 1 до СМГ в частині правильності виконання записів в листі 6 (уведомления о прибытии груза);

- позивач своєчасно здійснив всі необхідні дії щодо оформлення, одержання вантажу та претензійного порядку передбаченого законодавством.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 справу №910/893/20 призначено до розгляду на 17.06.2020.

В судове засідання апеляційного господарського суду не з`явився представник позивача.

При цьому, судовою колегією встановлено, що позивачем надіслано до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому позивач просив справу розглядати без участі представника та зазначив про те, що проти апеляційної скарги заперечує в повному обсязі.

З урахуванням наведеного колегія суддів ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представника позивача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача судовою колегією встановлено.

У травні-червні 2019 року Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі за текстом - відповідач або перевізник) здійснено перевезення порожніх власних вагонів до станції призначення Грекувата регіональної філії "Придніпровська залізниця" AT "Укрзалізниця", одержувачем яких було Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" за залізничними накладними.

№ п/пДата накладноїНомер накладноїТарифна відстань для розрахунку неустойки,Фактична дата прибуття вантажу (вагона)Нормативна дата прибуття вантажуФактичний термін доставки, дібКількість діб сверхнормативної доставки вантажу
129.04.31129.05.201907.05.7.05.31129.05.201925.05.2019124
317.05.31129.05.201925.05.2019124
417.05.31129.05.201925.05.2019124
517.05.31129.05.201925.05.2019124
617.05.31102.06.201925.05.2019168
721.05.31103.06.201929.05.2019135
821.05.31103.06.201929.05.2019135
922.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31107.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31107.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2019124
22 22.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31103.06.201930.05.2.05.31119.06.201908.06.31.05.31119.06.201908.06.01.06.31119.06.201909.06.03.06.31119.06.201911.06.2.06.31119.06.201911.06.2.06.31119.06.201911.06.2.06.07326.06.201914.06.01.06.31124.06.201909.06.01.06.31124.06.201909.06.01.06.31124.06.201909.06.01.06.31124.06.201909.06.04.06.31130.06.201912.06.04.06.31130.06.201912.06.19.06.31130.06.201927.06.2.06.31130.06.201927.06.2.06.31130.06.201927.06.2019113

5019.06.31130.06.201927.06.2.06.31130.06.201927.06.2.06.31130.06.201927.06.2.06.31130.06.201927.06.2.06.31130.06.201927.06.2.06.31130.06.201927.06.2.06.31130.06.201927.06.2.06.31130.06.201927.06.2.06.31130.06.201927.06.2.06.31130.06.201927.06.2.06.31130.06.201927.06.2.06.31130.06.201927.06.2.06.31130.06.201927.06.2019113

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає про те, що відповідачем не належно виконано його зобов`язання, зокрема, було допущено прострочення термінів доставки порожніх приватних власних вагонів позивача, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Відповідач в свою чергу посилається на застосуванні норм § 4 ст. 24 Угоди про міжнародне вантажне сполучення (надалі - УМВС), де зазначено, що термін доставки збільшується на 1 добу на операції, які пов`язані з відправленням вантажу.

Зважаючи на приписи §4 ст. 24 УМВС строк доставки продовжується на час затримки на шлях у прямування по причинам, які не залежать від перевізника, тобто у такому випадку перевізник не несе відповідальності за час такої затримки.

Згідно ст.45 УМВС розмір неустойки за перевищення строку доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення строку доставки, та величини (тривалості) перевищення строку доставки (доба) до загального строку доставки, а саме: 6 % провізної плати при перевищенні строку доставки не більше однієї десятої загального строку доставки; 18% провізної плати при перевищенні строку доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального строку доставки; 30% провізної плати при перевищенні строку доставки більше трьох десятих загального строку доставки.

Відповідач вказує, що відповідно до концепції Державної цільової програми реформування залізничного транспорту на 2010-2019 роки, затвердженої постановою Кабінету Міністрів Україні від 16.12.2009 № 1390 залізничний транспорт є однією з базових галузей економіки. Стабільне та ефективне функціонування залізничного транспорту є необхідною умовою для забезпечення обороноздатності, національної безпеки і цілісності держави підвищення рівня життя населення. Виконання обов`язків з перевезення вантажів є ускладненим.

Чвстиною 6 статті 315 Господарського кодексу України передбачено, що у спорах, пов`язаних з міжнародними перевезеннями вантажів, порядок пред`явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Пунктом 4 Статуту залізниць України також встановлено, що перевезенні залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародне сполучення, зокрема, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне.

У відповідності до § 1 статті 3 розділу І Загального положення Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (надалі - СМГС) ця Угода, встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому міжнародному залізнично - поромному сполученні.

Відповідно до §1 статті 14 СМГС, у відповідності з договором перевезенні перевізник зобов`язується за плату перевезти доручений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, погодженим відправником договірним перевізником, і видати його одержувачу §3 статті 14 СМГС передбачено підтвердження укладення договору перевезення накладною.

Відповідно, як обґрунтовано зазначає місцевий господарський суд, вищевказані накладні є підтвердженням укладення угод перевезення.

Відповідно до § 1 ст. 24 СМГС, термін доставки визначається на весь шлю проходження вантажу та не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, встановлених у даній статті. Термін доставки вантажу визначається, виходячи з наступних норм (§ 2 ст. 24 СМГС): для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150 км; для інших відправлень - 1 доба на кожні розпочаті 200 км.

Параграф 3 цієї ж статті визначає, що строк доставки вантажу збільшується на одну добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

Відповідно до § 3 ст. 37 СМГС, перевізник несе відповідальність за прострочення терміну доставки вантажу.

Стаття 45 СМГС визначає, що розмір неустойки за прострочення терміну доставки вантажу визначається, виходячи з провізної плати того перевізника який допустив прострочення терміну доставки, і величини (тривалості прострочення терміну доставки, яка розраховується як співвідношенні прострочення терміну доставки (в добах) до загального терміну доставки, а саме 6% провізної плати при простроченні не вище однієї десятої загальної терміну доставки; 18% провізної плати при простроченні терміну доставки більше одні десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки; 30% провізної плати при простроченні терміну доставки більше трьох десятих загального терміну доставки.

Господарським судом міста Києва встановлено, підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних, що у травні 2019 порожні приватні власні вагони доставлено відповідачем з порушенням встановленого терміну доставки.

Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення і Конвенція про міжнародні залізничні перевезення (КОТІФ) передбачають обов`язковий досудовий претензійний порядок врегулювання спору. У зв`язку цим, та у відповідності до вимог § 3 ст. 46 СМГС на адресу відповідача були направлені претензії окремо по кожній залізничній накладній.

AT "Укрзалізниця", в порушення вимог §§7, 8 статті 46 СМГС по закінченню 180-ти денного терміну з дня отримання претензії не надало відповідь на претензію про повне або часткове визнання претензії, а також не повернуло документ прикладені до претензії (§8 статті 46 СМГС).

Відповідно до § 3 ст. 46 СМГС, пред`явлення претензії, оформленої відповідно до статті 46 "Претензії" цієї Угоди, зупиняє перебіг строків давності передбачених у § 1 цієї статті.

Перебіг терміну давності продовжується з того дня, коли перевізник повідомив претендателю про повне або часткове відхилення його претензії або з моменту закінчення терміну, встановленого в § 7 статті 46 "Претензії" цієї Угоди якщо претензія залишена перевізником без відповіді.

Зважаючи на вказані приписи § 3 ст. 46 СМГС, перебіг строків давності для пред`явлення даного позову, зупинено з моменту пред`явлення претензій, враховуючи, що претензії не було відхилено і не було фактично повернуто без розгляду, строк на їх розгляд ще не закінчився, перебіг строку давності продовжено.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкті господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язана - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконана господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як зазначено у ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконанні господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайне ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу ст. 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги не надання відповідачем доказів на спростування обставин доведених позивачем, господарський суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення штрафу на суму 65335,54 грн.

Доводи викладені в апеляційній скарзі відповідача не спростовують висновків суду та не доводять їх протилежність, а тому колегією суддів відхиляються.

Щодо заяви відповідача про зменшення штрафних санкцій судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами ст.233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Заяву про зменшення штрафних санкцій відповідач обґрунтовує тим, що:

- надзвичайно вагомий фактор який істотно, негативно впливає на показник прибутковості АТ «Укрзалізниця» зумовлений низкою негативних факторів серед яких, зокрема, збитки від надання послуг з перевезення залізничним транспортом пільгових категорій громадян. Низький рівень компенсації за перевезення пасажирів пільгових категорій, значно погіршує фінансово-економічні показники роботи підприємства;

- в складних фінансово-економічних умовах роботи АТ «Укрзалізниця» зобов`язано забезпечувати своєчасну виплату заробітної плати працівникам, сплату обов`язкових платежів та зборів до державного та місцевого бюджетів.

За приписами ч. 2 ст. 218 ГК України, відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 44 ГК України підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Відсутність прибутку становить один із можливих ризиків підприємницької діяльності і не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки. Кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб`єкта підприємницької діяльності, яким взято на себе відповідні обов`язки.

Крім того, перебування відповідача в скрутному матеріальному становищі не змінює погоджену сторонами дату поставки порожніх вагонів та не звільняє його від відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для зменшення розміру штрафу.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2020 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2020 у справі № 910/893/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/893/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 23.06.2020

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

Л.Г. Сітайло