ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2020 р. Справа № 910/12576/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Поляк О.І.

секретар судового засідання Ярмоленко С.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Софа ЛТД"

на рішення господарського суду міста Києва від 04.03.2020 р. (повний текст складено 12.03.2020 р.)

у справі № 910/12576/19 (суддя - Лиськов М.О.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Софа ЛТД"

до акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЕС ОЙЛ"

про розірвання договору поруки,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Софа ЛТД" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про розірвання з 03.11.2016 р. договору поруки № 4В13010И/П від 25.10.2016 р.

Обґрунтовуючи істотність допущеного відповідачем порушення договору, позивач вказував, що він, як поручитель, виконав зобов`язання боржника - товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЕС ОЙЛ" (далі - ТОВ "ВЕЛЕС ОЙЛ") за кредитним договором № 4В13010И від 11.01.2013 р., і сплатив відповідачу (кредитору) достроково 686 208 623,83 грн., а отже, набув прав кредитора по відношенню до ТОВ "ВЕЛЕС ОЙЛ" за вказаним кредитним договором, а також за укладеними на його забезпечення договорами застави права вимоги. Проте, відповідач, в порушення умов договору поруки № 4В13010И/П від 25.10.2016 р., не передав позивачу у встановлений договором строк документи, що підтверджують обов`язки ТОВ "ВЕЛЕС ОЙЛ" за кредитним договором, чим позбавив позивача права звернутись до інших застоводавців товариства та істотно погіршив фінансово-майновий стан позивача, адже для виконання обов`язку поручителя ним було залучено кредитні кошти. Тож, на думку позивача, договір поруки підлягає достроковому розірванню, адже позивач позбавлений того, на що розраховував при укладені договору поруки та зазнав значних збитків.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.03.2020 р. у справі № 910/12576/19 відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з висновками та мотивами відмови у задоволенні його позову, товариство з обмеженою відповідальністю "Софа ЛТД" подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом усіх обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

На думку апелянта, суд першої інстанції не надав оцінки тим обставинам, що позивач зазнав значних збитків, у зв`язку з ненадання йому відповідачем належним чином засвідчених копій документів, що підтверджують обов`язки боржника за кредитним договором, за виконання якого надано позивачем поруку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 р., у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Руденко М.А., Поляк О.І., відкрито апеляційне провадження та розгляд справи призначено на 17.06.2020 р.

25.05.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 17.06.2020 р. представник відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. За висновками суду неявка їх представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення відповідача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку з укладеним 25.10.2016 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Софа ЛТД" (поручителем; ТОВ "Софа ЛТД") та публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (кредитором; ПАТ КБ "Приватбанк") договором поруки № 4В13010И/П (далі - договір), поручитель поручився перед кредитором за виконання ТОВ "ВЕЛЕС ОЙЛ" (боржником) його зобов`язань за кредитним договором № 4В13010И від 11.01.2013 р. (кредитний договір) з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Зі змісту пунктів 3, 4, 5 договору поруки випливає, що поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений та у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники в сумі заборгованості за кредитом та в сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору. У цьому випадку, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу з зазначенням порушеного зобов`язання.

У пунктах 6, 7 договору сторони погодили, що поручитель зобов`язаний виконати обов`язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору, а у випадку порушення поручителем зобов`язання, передбаченого п. 6 цього договору, кредитор має право в рахунок погашення боргу за кредитним договором здійснювати договірне списання грошових коштів, що належать поручителю і знаходяться на його рахунку у ПАТ КБ "Приватбанк". Договірне списання грошових коштів оформлюється меморіальним ордером, у призначенні платежу якого зазначається інформація про платіж, номер, дату цього договору.

Відповідно до пункту 8 договору поруки, до поручителя, що виконав обов`язки боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за кредитним договором і договором (ами) застави (іпотеки), укладеними в цілях забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов`язання.

Згідно з пунктом 10 договору поруки кредитор зобов`язаний у випадку виконання поручителем обов`язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 робочих днів банку з моменту виконання обов`язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов`язки боржника за кредитним договором.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до повного виконання зобов`язань за цим договором. При цьому, договір поруки укладено/підписано із використанням електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого центру сертифікації ключів ПАТ КБ "Приватбанк" (пункти 11, 17 договору).

Позивач стверджував, що він як поручитель, у безготівковому порядку сплатив на рахунок кредитора 686 208 623,83 грн., на підтвердження чого надав платіжне доручення № 359 від 26.10.2016 р. Позивач також стверджував, що повністю виконав зобов`язання за боржника і тому вправі вимагати від кредитора (відповідача у справі) передачі йому належним чином посвідчених копій документів, що підтверджують обов`язки боржника за кредитним договором. Невиконання кредитором вказаних зобов`язань є істотним порушенням, наслідком чого є розірвання договору поруки № 4В13010И/П від 25.10.2016 р. у судовому порядку з 03.11.2016 р. (дати, до якої, за доводами позивача, відповідач мав передати належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують обов`язки боржника за кредитним договором).

Зі змісту статті 653 Цивільного кодексу України випливає, що у разі розірвання договору зобов`язання припиняються (ч. 2). У разі розірвання договору зобов`язання припиняється з моменту досягнення домовленості про розірвання договору. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (ч. 3). Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 4).

Приписами статті 188 Господарського кодексу України визначено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч. 2). Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду (ч. 3). У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ч. 4). Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду (ч. 5).

Відмовляючи у задоволенні позову, колегія суддів виходить з того, що задоволення зазначеної вимоги у будь-якому разі не є можливим, оскільки наведені положення частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України і частини 5 статті 188 Господарського кодексу України, які пов`язують розірвання договору в судовому порядку і припинення зобов`язань за ним саме з моментом набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Наведене було достатнім для відмови в позові безвідносно до інших обставин справи.

Суд апеляційної інстанції також зазначає про неефективність обраного позивачем способу захисту своїх прав: якби договір поруки було розірвано, позивач не мав би можливості ні повернути сплачені ним відповідачу кошти (в силу наведеного положення частини 4 статті 653 Цивільного кодексу України), ні вимагати у відповідача надіслання відповідних документів (оскільки таке зобов`язання відповідача за договором поруки припинилося б з розірванням цього договору), а, відповідно, не могло б і вимагати сплати йому коштів боржником - ТОВ " ВЕЛЕС ОЙЛ ".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2020 р. по справі № 910/4996/19.

Отже, висновок місцевого господарського суду, яким відмовлено позивачу у позові, є вірним, і доводи скаржника правомірності цього висновку не спростовують, тож судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Софа ЛТД" на рішення господарського суду міста Києва від 04.03.2020 р. у справі № 910/12576/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 04.03.2020 р. у справі № 910/12576/19 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/12576/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.06.2020 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

О.І. Поляк