ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.06.2020 Справа № 920/836/19

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/836/19 в порядку загального позовного провадження

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго (40022, м. Суми, вул. Друга Залізнична, 10, )

до відповідача: акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання (40004, м. Суми, вул.. Горького, 58, )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Сумської міської ради (40000, м. Суми, майдан Незалежності, 2, ідентифікаційний код 23823253)

про стягнення 1203521,45 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: адвокат Дубовик В.В. (довіреність № 14 від 16.01.2019);

від відповідача: не з`явився;

третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання, в якому просить суд стягнути з відповідача 937507 грн. 17 коп. боргу, 202364 грн 64 коп. пені, 21694 грн. 67 коп. 3% річних, 41954 грн. 97 коп. інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 23.10.2018 договору поставки № 534/07-18.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 02.09.2019 відкрито провадження у справі № 920/836/19 та призначено підготовче засідання на 26.09.2019.

24.09.2019 до суду надійшов відзив відповідача, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що вказаний позивачем розрахунок обсягу поставки теплової енергії є необґрунтованим, величини, що використані в ньому є розрахунковими та орієнтовними.

Ухвалою суду від 26.09.2019 відкладено підготовче засідання на 29.10.2019.

23.10.2019 третя особа надала суду письмові пояснення, в яких просить суд прийняти законне та обґрунтоване рішення у цій справі.

24.10.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій просить суд прийняти відповідь на відзив та залучити до справи докази, що додаються, а також зазначив, що відзив відповідача є необґрунтованим і безпідставним, містить суперечливі припущення, відповідач у відзиві визнає факт постачання позивачем теплової енергії по договору поставки № 534/07-18 від 23.10.2018 у спірний період.

Ухвалою суду від 29.10.2019 відкладено підготовче засідання на 21.11.2019.

Ухвалою суду від 21.11.2019 призначено справу до судового розгляду по суті на 03.12.2019.

Ухвалою суду від 02.12.2019 провадження у справі № 920/836/19 зупинено.

03.12.2019 матеріали справи № 920/836/19 разом з апеляційною скаргою АТ Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання направлено до Північного апеляційного господарського суду.

23.03.2020 матеріали справи № 920/836/19 повернуто на адресу господарського суду Сумської області.

Ухвалою суду від 24.03.2020 поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.04.2020.

Ухвалою суду від 14.04.2020 відкладено розгляд справи по суті на 19.05.2020.

Ухвалою суду від 15.04.2020 зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 09.06.2020 поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 23.06.2020.

За приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом у межах наданих йому повноважень сторонам створені належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши та дослідивши письмові докази в справі, суд встановив наступне.

23.10.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (постачальник позивач) та публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (покупець відповідач) укладено договір поставки № 534/07-18, відповідно до пункту 1.1 якого на умовах, в порядку та у строки визначені договором позивач зобов`язується виробити та передати у власність відповідачу, а відповідач зобов`язується прийняти та оплатити теплову енергію (далі - товар), необхідний для потреб власної господарської діяльності, а відповідач зобов`язується прийняти та оплатити отриманий товар.

Згідно з п. 1.3. договору вартість товару визначається за тарифами, які встановлені діючою постановою НКРЕКП для постачальника для категорії споживачів «інші» в розмірі 1256,52 грн. за 1 Гкал без ПДВ.

Відповідно до п. 2.1. договору позивач зобов`язаний поставити відповідачу товар необхідний для потреб власної господарської діяльності, в період з 24.10.2018 по 31.10.2018 включно ( підпункт 2.1.1. договору).

Додатковим договором від 31.10.2018 про внесення змін до договору поставки від 23.10.2018 пункт 2.1 та п.п. 2.1.1. договору викладено в наступній редакції: « 2.1. Позивач зобов`язаний: 2.1.1. поставити відповідачу товар, необхідний для потреб власної господарської діяльності, в період з 24.10.2018 по 10.11.2018 включно».

Згідно з п. 1.2. договору обсяг поставки товару за цим договором становить 1254,312 Гкал, відповідно до розрахунку (додаток № 1).

Додатковим договором від 31.10.2018 про внесення змін до договору поставки від 23.10.2018 обсяг поставки товару по договору зафіксований на рівні до 2372,88 Гкал.

Постачальник зобов`язаний скласти акт приймання-передачі товару (теплової енергії) переданої покупцю в обсязі до 1254,312 Гкал у двох примірниках та направити покупцю для підписання в термін до 06.11.2018 (п. 2.1.2. договору).

Відповідно до п. 3.2.2. договору відповідач зобов`язаний протягом 3-х робочих днів з дня отримання акту приймання-передачі товару підписати обидва примірники акту і передати один примірник позивачу. У разі відмови відповідача від підписання акту приймання-передачі товару у встановлений строк, акт приймання-передачі товару вважається погодженим позивачем і відповідачем за наявності лише підпису позивача.

Сторони погодили в договорі наступний порядок та строки оплати товару.

Згідно з п. 4.1. договору відповідач оплачує позивачу вартість товару в кількості 1254,312 Гкал в термін до 20.11.2018 на підставі рахунку позивача.

Додатковим договором від 31.10.2018 про внесення змін до договору поставки від 23.10.2018 пункт 4.1. договору викладено в наступній редакції: « 4.1. Відповідач оплачує позивачу вартість товару в кількості 2372,88 Гкал в термін до 20.11.2018 на підставі рахунку позивача».

Відповідно до п. 2.2. договору позивач має право на отримання оплати від відповідача або від поручителя за поставлений товар.

Покупець зобов`язаний здійснити оплату товару згідно з умовами договору (п. 3.2.1. договору).

Згідно з п. 9.1. договору даний договір набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання відповідачем, позивачем та поручителем передбачених ним зобов`язань.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним на виконання умов договору поставки № 534/07-18 від 23.10.2018 вироблено та передано у власність відповідачу за період з 24.10.2018 по 02.11.2018 теплову енергію на загальну суму 2337507,17 грн., що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії, рахунками на оплату, супроводжувальними листами про вручення рахунків та актів, копії яких додано позивачем до позовної заяви.

Станом на 21.07.2019 включно відповідач сплатив позивачеві на виконання своїх зобов`язань перед позивачем 1400000,00 грн. за теплову енергію отриману від позивача за період з 24.10.2018 по 02.11.2018, отже заборгованість відповідача перед позивачем за договором від 23.10.2018 за № 534/07-18 становить 937507,17 грн.

З викладеного вбачається, що відповідач порушив умови пунктів 1.1, 3.2.1, 4.1. договору № 534/07-18.

Разом з цим доводи відповідача про те, що договір поставки укладено на невигідних умовах під впливом тяжкої для відповідача обставини, суд не приймає до уваги, оскільки сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Крім того, твердження відповідача про те, що за період з 01.11.2018 по 02.11.2018 жодний з споживачів АТ «Сумське НВО» не отримував теплової енергії від ТОВ «Сумитеплоенерго» є недоречним, оскільки за вказаним договором позивач виробляє та постачає теплову енергію не споживачам, а відповідачу. При цьому теплова енергія вироблялась та поставлялась в теплові мережі на території обслуговування відповідача, з метою забезпечення надання послуг з централізованого опалення споживачів останнього. Таким чином, посилання відповідача на непідписання акту приймання-передачі теплової енергії від 03.11.2018 до договору є необґрунтованим і не звільняє відповідача від обов`язку сплатити за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до приписів статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а як визначено приписами статті 509 цього ж Кодексу, зобов`язання виникають із підстав встановлених вищевказаною правовою нормою.

Відповідно до частини першої статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За приписами частини першої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини другої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару (частина 3 статті 692 ЦК України).

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Пунктом 1 частини першої статті 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

За правилами частини шостої статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з частинами другою, третьою статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати; на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Факт поставки позивачем відповідачу теплової енергії за період з 24.10.2018 по 31.10.2018 на загальну суму 1891281,73 грн. підтверджується матеріалами справи, а саме: супроводжувальним листом позивача № 6035 від 16.11.2018 про вручення відповідачу рахунку № 344 від 31.10.2018 та двох екземплярів актів приймання-передачі теплової енергії № 1478 від 31.10.2018; рахунком позивача на оплату № 344 від 31.10.2018, що стосується переданої за період з 24.10.2018 по 31.10.2018 теплової енергії відповідачу згідно договору; супроводжувальним листом відповідача № 21/556 від 28.11.2018 про повернення позивачу належним чином оформленого акту приймання-передачі теплової енергії № 1478 від 31.10.2018 у відповідності до договору № 534/07-18 від 23.10.2018 та повернення не підписаним акту приймання-передачі теплової енергії № 1480 від 03.11.2018 до даного договору; актом приймання-передачі теплової енергії № 1478 від 31.10.2018, який підписаний та скріплений печатками сторін договору без заперечень та зауважень.

Факт поставки позивачем відповідачу теплової енергії за період з 01 по 02 листопада 2018 року на загальну суму 446225,44 грн. підтверджується матеріалами справи, а саме: супроводжувальним листом позивача № 6034 від 16.11.2018 про вручення відповідачу рахунку № 345 від 03.11.2018 та двох екземплярів актів приймання-передачі теплової енергії № 1480 від 03.11.2018; рахунком позивача на оплату № 345 від 03.11.2018, що стосується переданої за період з 01 по 02 листопада 2018 року теплової енергії відповідачу згідно договору; супроводжувальним листом відповідача № 21/556 від 28.11.2018 про повернення позивачу належним чином оформленого акту приймання-передачі теплової енергії № 1478 від 31.10.2018 у відповідності до договору № 534/07-18 від 23.10.2018 та повернення не підписаним акту приймання-передачі теплової енергії № 1480 від 03.11.2018 до даного договору; актом приймання-передачі теплової енергії № 1480 від 03.11.2018, який підписаний та скріплений печаткою позивача і який згідно п. 3.2.2. договору вважається погодженим позивачем з відповідачем у зв`язку з відмовою відповідачем від його підписання, що вбачається з супроводжувального листа відповідача № 21/556 від 28.11.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно оборотно-сальдової відомості ТОВ «Сумитеплоенерго» по рахунку 3614 за 23.10.2018-21.07.2019 станом на 21.07.2019 включно відповідач сплатив позивачеві на виконання своїх зобов`язань перед позивачем 1400000,00 грн. за теплову енергію отриману від позивача за період з 24.10.2018 по 02.11.2018, отже заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки № 534/07-18 від 23.10.2018 становить 937507,17 грн.

Про часткову сплату відповідачем заборгованості за теплову енергію отриману від позивача за період з 24.10.2018 по 02.11.2018 за договором поставки свідчать листи відповідача про зарахування коштів, що надійшли на рахунок позивача від відповідача в погашення заборгованості за теплову енергію згідно договору поставки, а саме: лист № 21/577 від 12.12.2018; лист № 21/41 від 06.02.2019.

Здійснивши часткову оплату заборгованості відповідач визнав факт наявності у нього заборгованості перед позивачем за договором поставки № 534/07-18 від 23.10.2018, проте в порушення умов укладеного договору (пунктів 1.1, 3.2.1, 4.1. договору) та вимог статей 526, 629, 692, 712 ЦК України, статті 193 ГК України, не розрахувався за надані послуги в повному обсязі та передбачений договором строк, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Враховуючи наведені обставини, зокрема те, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки № 534/07-18 від 23.10.2018 складає 937507,17 грн., а також те, що факт поставки позивачем відповідачу теплової енергії за період з 24.10.2018 по 02.11.2018 за вищезазначеним договором повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та враховуючи факт часткової сплати відповідачем заборгованості за поставлену позивачем теплову енергію, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 937507,17 грн. на підставі статей 526, 629, 692, 712 ЦК України.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачеві пеню в сумі 202364,64 грн., 3% річних в сумі 21694,67 грн. та інфляційні втрати в сумі 41954,97 грн.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що за порушення строків оплати за поставлений товар відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення зобов`язання.

Згідно з ч. 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч.1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

У відповідності до статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно поданого позивачем розрахунку, пеня нарахована за період з 20.11.2018 по 20.05.2019 і становить 202364 грн. 64 коп. Враховуючи, що судом встановлено факт порушення відповідачем строків оплати послуг за договором, суд визнає зазначені вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Отже, загальний розмір пені, який підлягає стягненню становить 202364 грн. 64 коп.

Крім того, позивач нарахував відповідачу 21694 грн. 67 коп. 3 % річних за період з 20.11.2018 по 21.07.2019 та 41954 грн. 97 коп. інфляційних втрат за період з 20.11.2018 по 21.07.2019, відповідно до доданих до позову розрахунків.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що факт прострочення відповідачем зобов`язання по договору встановлений судом, - вимога позивача про стягнення з відповідача 21694 грн. 67 коп. 3 % річних та 41954 грн. 97 коп. інфляційних втрат є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за договором поставки № 534/07-18 від 23.10.2018.

Тому, враховуючи вищевикладене, підтвердження матеріалами справи заборгованості відповідача перед позивачем, суд дійшов висновку задовольнити позов.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до вимог статті 129 ГПК України, судовий збір в сумі 18052,82 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 231-233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання (40004, м. Суми, вул.. Горького, 58, )

на користь товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго (40022, м. Суми, вул. Друга Залізнична, 10, ) 937507 грн. 17 коп. основної заборгованості, 202364 грн. 64 коп. пені, 21694 грн. 67 коп. 3 % річних, 41954 грн. 97 коп. інфляційних втрат, 18052 грн. 82 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 26.06.2020.

Суддя В.В. Яковенко