ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2020 р. Справа№ 910/1684/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

представники сторін у судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 про відмову у забезпеченні позову

у справі №910/1684/20 (суддя Мельник В.І.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

про вжиття заходів забезпечення позову

особи, які отримають статус учасника справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

відповідачі: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Гненний Дмитро Анатолійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пром-Юа Груп»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, на стороні позивача: Акціонерне товариство «Укртрансгаз»

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» подало на розгляд Господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову відповідно до якої просило:

1) заборонити звернення стягнення на підставі виконавчого документа - наказу Господарського суду Івано-Франківської області №909/714/19 від 22.10.2019 на транспортні засоби: екскаватор КрАЗ-255 Б1А ЭО-4421А держ.№ АР 8295; агрегат зварювальний АДД-2х250 держ.№ АХ 6247 XX; автомобіль Камаз 4310 №СВ7156ВА; автобус ЛАЗ-695Н №СВ7163ВА; аварійна машина Урал 4320 СВ 1248 АС; автокран КС-3575А КрАЗ-250 держ.№ АН 1081 АР; автомобіль ГАЗ-33023 держ.№ АН 9496 ЕР; автомобіль КамАЗ-43101 держ.№ АР 4466 АХ; автомобіль КамАЗ-5320 бортовий держ.№ АР 8321 СІ; автомобіль Фіат Дукато Панорама ВІ 0201 АС; АВТОСАМОСКИД ЗІЛ- ММЗ 4502 СПГ № ВІ 8615 АМ; АВТОМОБІЛЬ ГАЗ 31029 СПГ ВІ 0761 ВЕ; МІКРОАВТОБУС ПАС.ГАЗ-32213 ПЕ-СПГ №ВІ1569 АА; АВТОМОБІЛЬ УАЗ-31514 СПГ держ.№ ВІ 0598 ВЕ; АВТОМОБІЛЬ УАЗ-31514 СПГ ВІ 9831 АВ; АВТОБУС ГАЗЕЛЬ ГАЗ-32213 ПЕ СПГ № ВІ 1068 АА; авто легковий ГАЗ-З1105, кузов Седан №ВІ 3522 АВ; автомашина асенізаційна ГА3-53"АЕ"ДЕРЖ № АХ 8970 АЕ; БЕНЗОВОЗ ЗИЛ-131АТ34,4Ш.0035315ДВ.0023233 АХ5256ВІ; АВТОМОБІЛЬ УРАЛ 375Е СПГ АМГЗ СПЕЦ.АВАР.,АХ93-42КХ; автомобіль УАЗ-31512 держ.№ АХ 4184 АІ; автобус ЛАЗ-695Н СПГ держ.№ АХ 6002 СХ; автомобіль ГАЗ-33023 держ.№ АХ 4201 АТ; автомобіль УАЗ-3909 держ.№ АХ 4983 СХ; автомобіль УАЗ-31514 держ.№ АХ 4183 АІ; автомобіль УАЗ-3909 держ.№ АХ 4982 СХ; автомобіль ГАЗ-3110 держ.№ АХ 6827 ВО; САМОСКИД 31Л-ММ349450 ЫАХ3714КХ ДВ.787718 Ш.009573; АВТОМОБІЛЬ КРА3260Г-20Ш.00787718ДВ.0023375АХ1260СВ; автомобіль УАЗ-3909 держ.№ АХ 4981 СХ; автомобіль УАЗ-З1514 держ.№ АХ 4188 АІ; автомобіль ГАЗ-3110 держ.№ АХ 5610 ВС; автомобіль УАЗ-3909.45-330 держ.№ АХ 5973 СО; автомобіль ГАЗ-33023-206 держ.№ АХ 4209 СР; АВТОМОБ.БОРТОВ.ЗІЛ131Н АХ1255СВ Ш.8256494ДВ.054443; АВТОМОБ.ЗІЛ-ІЗ 1 Д.Б/Н Ш.843817 ПЭЛЭХЗ АХ4976СХ; РЕММАЙСТЕРНЯ ПАРМ6 ГАЗ-66 АХ 1258 СВ ДВ.35879; АВТОМОБ.31Л-431410 Ш.3269924ДВ.038561 КАХ3881АО; Автокран КС-3575А КрАЗ-250 держ.№ АХ 1303 АМ; Автобус ЛАЗ-5207 БТ держ.№ АХ 4181 АІ; ПЕРЕСУВ.СПЕЦІАЛІЗ.ЛАБОРАТ.ТЕЛЕМЕХ-КИ.ЛТМПС ГА32752; Автобус ПАЗ-32053 держ.№ АХ 2896 АР; Автомобіль ГАЗ-33021 ПЕ-СПГ держ.№ ВВ 8014 СК; Автомобіль ГАЗ 330232-206 держ.№ ВТ 4876 АХ; Напівпричіп ЧМЗАП-5523 платформа держ.№ ВТ 8350 ХТ; Автомобіль УАЗ-2206 держ.№ ВТ 2774 ВА; Автомобіль ЗиЛ-131 спеціальний держ.№ ВТ 7069 АА; Автомобіль ЗиЛ-ІЗІ фургон держ.№ ВТ 2771ВА; Автомобіль КрАЗ-255 Б1 тягач держ.№ ВТ 2766 ВА; Автомобіль КрАЗ-255 Б1 аварійний держ.№ ВТ 2793 ВА; Автокран КС-4574 10-20Т-С КрАЗ-65101 д.№ВТ 2796 ВА; Автомобіль ГАЗ-330210 держ.№ ВТ 2776 ВА; Спец, автомобіль ЗиЛ 131 АХ7684АК; Автомобіль ЗиЛ-431412 АЦ-40-130 держ.№ АХ 4978 СХ до розгляду справи по суті та набрання рішенням по цій справі законної сили;

2) зняти з розшуку вказані транспортні засоби, який був оголошений 27.01.2020 постановою приватного виконавця Гненного Д.А. при примусовому виконанні наказу Господарського суду Івано-Франківської області № 909/714/19 від 22.10.2019 до розгляду справи по суті та набрання рішення по цій справі законної сили;

3) заборонити державним та приватним виконавцям вчиняти будь-які дії щодо вказаних транспортних засобів до розгляду справи по суті та набрання рішенням по цій справі законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» 21.02.2020 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі №910/1684/20 і прийняти постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об'єктивно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, така ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/1684/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 поновлено скаржнику строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 про відмову у забезпеченні позову у справі №910/1684/20, справу призначено до розгляду на 02.04.2020.

З метою недопущення розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, для убезпечення від ризику життя та здоров'я людей, зокрема представників учасників справи та працівників суду, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 повідомлено учасників справи №910/1684/20, що 02.04.2020 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 не відбудеться.

Враховуючи постанову Кабінету Міністрів України №343 від 04.05.2020, якою послаблено заборони встановлені Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020, справу 910/1684/20 призначено до розгляду на 04.06.2020.

02.06.2020 року через відділ управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли письмові пояснення по справі в яких, заявник вказує про відсутність предмету спору з посиланням на п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України, оскільки, у справі № 910/2180/20 закрито провадження так, як постановою приватного виконавця від 13.03.2020 закінчено виконавче провадження (ВП 60999486). За таких обставин, скаржник просив повернути йому судовий збір на підставі п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

У судове засідання 04.06.2020 представники учасників справи не з'явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, сторони повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з'явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов'язковою не визнавалась.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Дослідивши письмові пояснення, колегія суддів вважає, що за своєю суттю вказані пояснення є клопотанням скаржника про закриття провадження у даній справі та про повернення судового збору.

Розглянувши вказані клопотання про закриття провадження у справі та про повернення судового збору, колегія суддів дійшла висновку про відмову в їх задоволенні, входячи з наступного.

В обгрунтування клопотання про закриття провадження у справі, скаржник зазначає, що предмет спору стосовно зобов'язання щодо вчинення дій відносно зняття арешту з транспортних засобів, які належать ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» по справі № 910/2180/20, що розглядався Господарським судом м. Києва відсутній, за наслідком чого, ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.05.2020 закрито провадження.

На підставі зазначеного, скаржник звертає увагу суду про відсутність необхідності в даному апеляційному провадженні оскаржувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у даній справі № 910/1684/20 щодо вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви у зв'язку з відсутністю предмету спору в даній справі.

Дослідивши ухвалу Господарського суду м. Києва від 14.05.2020 у справі № 910/2180/20, судом апеляційної інстанції встановлено, що 13.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Гненним Д.А. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 60999486 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» - рішення за виконавчим документом виконано у повному обсязі, за наслідком чого, судом першої інстанції закрито провадження у справі.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного господарського суду у даній справі № 910/1684/20 не вбачає підстав для закриття апеляційного провадження, зважаючи на відсутність підстав зазначених в п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки оскаржувана ухвала суду прийнята 06.02.2020, а постанова приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження - 13.03.2020. Тобто вказані обставини (постанова про закінчення виконавчого провадження) виникли після прийняття оскаржуваної ухвали суду, а тому, апеляційний суд переглядає законність прийняття оскаржуваної ухвали на момент її прийняття. При цьому, ухвала суду місцевого господарського суду від 14.05.2020 про закриття провадження у справі №910/2180/20 також була прийнята пізніше.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Відмовляючи в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що в разі задоволення заяви ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» забезпечуються інтереси сторін та учасників процесу, оскільки заборона звернення стягнення на підставі виконавчого документа та заборона на вчинення будь-яких дій державними та приватними виконавцями щодо транспортних засобів не вплине на інтереси сторін, враховуючи те, що заходи забезпечення пропонується поширити лише на майно, яке належить ТОВ «Оператор газотранспортної системи України».

Тобто, апелянт не просив суд заборонити та зупинити виконавче провадження повністю, а лише заборонити звернення стягнення на підставі виконавчого документа - наказу Господарського суду Івано-Франківської області № 909/714/19 від 22.10.2019 та заборонити державним та приватним виконавцям вчиняти будь-які дії щодо транспортних засобів, що належать апелянту до вирішення справи по суті. Отже, скаржник вважає, що в разі задоволення заяви про забезпечення позову не будуть порушені права та інтереси стягувача за наказом по справі №909/714/19, а навпаки, будуть захищені права заявника.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» в задоволені заяви про забезпечення позову, враховуючи наступне.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд враховує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв'язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 23.03.2010 року).

Відтак, обрані позивачем заходи забезпечення позову є не обґрунтованими і не співмірні позовним вимогам, з якими заявник планував звернутися до суду. Відповідні заходи забезпечення позову безпосередньо не стосуються забезпечення фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.74 ГПК України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Заявником жодним чином не доведено як саме невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Слід зазначити, що саме лише посилання заявника на потенційне порушення прав позивача при виконанні майбутнього рішення суду не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову без надання при цьому належних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Так, заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що заявником, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було наведено жодних достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховано, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом: заборони звернення стягнення на підставі виконавчого документа - наказу Господарського суду Івано-Франківської області №909/714/19 від 22.10.2019 на перелічені вище транспортні засоби; зняття з розшуку транспортних засобів, який був оголошений 27.01.2020 постановою приватного виконавця Гненного Д.А. при примусовому виконанні наказу Господарського суду Івано-Франківської області № 909/714/19 від 22.10.2019 до розгляду справи по суті та набрання рішенням по цій справі законної сили; та заборони державним та приватним виконавцям вчиняти будь-які дії щодо вказаних транспортних засобів, унеможливить виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/714/19, що в свою чергу призведе до порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а саме стягувача за наказом №909/714/19 - ТзОВ «ТД «Пром-ЮА Груп» у зв'язку із вжиттям таких заходів. Також, колегією суддів враховано, що на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, провадження у справі №910/2180/20 за позовом ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» закрито.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі №910/1684/20 прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 про відмову у забезпеченні позову у справі №910/1684/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 про відмову у забезпеченні позову у справі №910/1684/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України».

4. Матеріали справи №910/1684/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття на яку може бути подано касаційну скаргу в порядку, строки та у випадках передбачених ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 24.06.2020

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Р. Станік

С.Я. Дикунська