ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2020 р. Справа№ 910/16688/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Дідиченко М.А.

Поляк О.І.

представники сторін не викликались,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

на рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2020 р. (повний текст складено 03.02.2020 р.)

у справі № 910/16688/19 (суддя - Маринченко Я.В.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

про стягнення 27 412,83 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" (ухвалою від 27.01.2020 р. замінено на його правонаступника - приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група") про стягнення 27 412,83 грн., з яких: 21 177,39 грн. страхового відшкодування, 553,52 грн. інфляційних втрат, 457,78 грн. 3 % річних, 5 224,14 грн. пені.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що у зв`язку з виплатою ним страхового відшкодування страхувальнику у межах договору добровільного страхування у сумі 23 177,39 грн., до позивача в силу суброгації перейшло право вимоги до винуватця ДТП, або до страхувальника забезпеченого транспортного засобу, водій якого спричинив ДТП, і цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом обов`язкового страхування № АМ/4666836 на повернення виплаченої суми. Позивач направив письмову вимогу відповідачу на оплату страхового відшкодування, але відповідач її не визнав, вказані кошти за вказаними позивачем реквізитами не оплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами про примусове стягнення з відповідача 21 177,39 грн. страхового відшкодування (з урахуванням 2 000,00 грн. франшизи за полісом страхування № АМ/4666836), 553,52 грн. інфляційних втрат, 457,78 грн. 3 % річних, 5 224,14 грн. пені. за період прострочення грошового зобов`язання з 03.03.2019 р. до 20.11.2019 р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.02.2020 р. у справі № 910/16688/19 позов задоволено: стягнуто з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на користь приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" 21 177,39 грн. страхового відшкодування, 553,52 грн. інфляційних втрат, 457,78 грн. 3 % річних, 5 224,14 грн. пені та 1 921,00 грн. судового збору.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у виплаті 21 177,39 грн. страхового відшкодування, у зв`язку з чим допущено порушення грошового зобов`язання, а відтак визнав також правомірними стягнення нарахованої пені, інфляційних втрат та 3 % річних за час прострочення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Наводячи підстави для скасування оскаржуваного ним рішення, апелянт вказував, що судом першої інстанції необґрунтовано визначено суму відшкодування на підставі калькуляції № 16352_34 від 30.10.2018 р.; помилково не прийнято до уваги в якості належного доказу - висновок № 2 від 23.01.2019 р. судового експерта Скорохода К.М., щодо встановлення обставин ушкоджень транспортних засобів; не викликано судового експерта та не призначено повторної/додаткової траспортно-трасологічної експертизи у даній справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 р., у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), ОСОБА_5, Поляк О.І., відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

25.03.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

31.03.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла відповідь на відзив.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2020 р., у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 09.04.2020 р. про звільнення судді ОСОБА_5 у відставці, сформовано новий склад колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Поляк О.І., Дідиченко М.А.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, 28.09.2018 р. між приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків № AZ11-827635, за умовами якого застраховано, автомобіль марки "ЗАЗ-DAEWOO" д.н.з. НОМЕР_1 , в тому числі за страховим ризиком дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП).

Зі змісту довідки про ДТП № 849002 вбачається, що 22.10.2018 р. по вул. Незалежності, 35 в м. Умань, Черкаської обл. сталася ДТП за участю автомобіля марки "BMW", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки "ЗАЗ-DAEWOO" д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого зазначені автомобілі зазнали пошкоджень.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.12.2018 р. по справі № 705/4766/18, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП.

На виконання умов договору добровільного комплексного страхування транспортних ризиків № AZ11-827635 від 28.09.2018 р., на підставі страхового акту № 301704/34/2018 від 07.11.2018 р., позивач визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок власника пошкодженого транспортного засобу в розмірі 23 177,39 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 106312 від 08.11.2018 р.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі ремонтної калькуляції № 16352_34 від 30.10.2018 р., складеної на основі комп`ютерної програми Audatex, вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 29 987,12 грн.

Згодом, позивач звернувся до ТДВ "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус", направивши останньому вимогу № 290 від 28.11.2018 р. про виплату страхового відшкодування в розмірі 23 177,39 грн., яка була ним отримана 30.11.2018 р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Не визнаючи вимог страховика, ТДВ "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" листом № К-025/19 від 25.01.2019 р. відмовилось виплатити суму страхового відшкодування, пославшись при цьому на висновок № 2 від 23.01.2019 р. транспортно-трасологічного дослідження визначення механізму утворення пошкоджень на транспортних засобах, проведеного на замовлення останнього, зазначивши, що пошкодження, які наявні у вказаних транспортних засобах не могли бути спричинені розглядуваною ДТП.

За приписами ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За статтями 9, 22-31, 35, 36 вказаного Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий, чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Колегією суддів встановлено, що станом на дату ДТП, цивільна відповідальність власника транспортного засобу "BMW", д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована ТДВ "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4666836 з встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 100 000,00 грн., франшиза - 2 000,00 грн.

Згідно пункту 32.2 згаданого Закону передбачено, що страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Враховуючи зазначене, а також те, що до страховика переходить право вимоги в межах фактичних витрат, то позивач набув право зворотньої вимоги до відповідача у сумі 21 177,39 грн., яка визначена з розміру виплаченого відшкодування з урахуванням франшизи за договором обов`язкового страхування № АМ/4666836 (2 000,00 грн.).

Відхиляючи твердження апелянта про недоведеність розміру страхового відшкодування, а також доводи, які ґрунтуються на висновку № 2 від 23.01.2019 р., складеного на замовлення апелянта експертом Скороходом Костянтином Миколайовичем , за наслідками проведеного експертного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів марки "BMW", д.н.з. НОМЕР_2 та марки "ЗАЗ-DAEWOO" д.н.з. НОМЕР_1 , колегія суддів виходить того, що Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не регулює відносин, внаслідок спричинення шкоди між потерпілим та особою, діями якої завдано таку шкоду. Ці правовідносини регулюються нормами глави 83 Цивільного Кодексу України. Ні у вказаному Законі, ні в іншому нормативному правовому акті не міститься положень, які звільняли би особу, яка відповідальна за шкоду, від відповідальності перед потерпілим, а також заперечувала би такі вимоги.

За приписами ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Щодо розрахунку розміру страхового відшкодування слід зазначити, що ремонтна калькуляція № 16352_34 від 30.10.2018 р., складена на основі комп`ютерної програми Audatex, яка рекомендована п. 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 р., і відповідає встановленим пунктом 4.4 вказаної Методики критеріям, оскільки містить всі необхідні відомості. При цьому, розрахунок страхового відшкодування здійснено з урахуванням зносу транспортного засобу відповідно до цієї Методики. З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача як із страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність особи, винної у спричиненні шкоди, у розмірі виплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню.

Позивач також просив стягнути з відповідача 553,52 грн. інфляційних втрат, 457,78 грн. 3 % річних, 5 224,14 грн. пені нарахованих за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 03.03.2019 р. до 20.11.2019 р.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 36.5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а правовідносини з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням, то відповідач отримавши вимогу позивача 30.11.2018 р. та не виплативши суму страхового відшкодування у визначений строк, допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція щодо застосування правової норми зазначена у постанові Верховного Суду по справі № 910/18319/16 від 07.02.2018 р.

З огляду на встановлене, суд апеляційної інстанції вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача 553,52 грн. інфляційних втрат, 457,78 грн. 3 % річних, 5 224,14 грн. пені, нарахованих за період прострочення виконання грошового зобов`язання, тож вимоги позову, як обґрунтовані, підлягають задоволенню також у цій частині.

Таким чином, господарський суд першої інстанції на підставі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів вірно вирішив господарський спір, прийняв законне рішення, а отже підстави для його скасування відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2020 р. у справі № 910/16688/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2020 р. у справі № 910/16688/19 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/16688/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.06.2020 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Дідиченко

О.І. Поляк