ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2020 р. Справа №921/622/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Плотніцького Б.Д.

Суддів: Кордюк Г.Т.

Мирутенко О.Л.

при секретарі Іванець М. Я.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно", №01/58 від 06.02.2020 (вх №01-05/611/20 від 13.02.2020),

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 08.01.2020 (повний текст складено та підписано 17.01.2020),

у справі №921/622/19, суддя Хома С.О.,

за позовом: Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, м. Тернопіль,

до відповідача: Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно", м. Тернопіль,

про: стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з 01.07.2019 по 30.09.2019 в сумі 252 790,44

за участю представників:

від позивача - не з`явився

від відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 08.01.2020 позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задоволено. З Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно" на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області стягнуто: 252790 грн. 44 коп. - заборгованості по фактичних витратах на виплату і доставку пільгових пенсій за період з 01.07.2019 по 30.09.2019; 3791 грн. 85 коп. - судового збору в повернення сплачених судових витрат.

13 лютого 2020 року на вказане рішення суду поступила апеляційна скарга Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно", №01/58 від 06.02.2020 (вх №01-05/611/20 від 13.02.2020).

При цьому апелянт зазначив, що та обставина, що фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", є об`єктом оподаткування збором на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (поряд із іншими виплатами на користь найманих працівників) не відносять зазначені витрати до кола загальнообов`язкових платежів.

Також апелянт зазначив, що ч. 2 ст. 72 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлює, що кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України і не підлягають оподаткуванню. Витрати на виплату та доставку пенсій (в тому числі й пільгових) несе Пенсійний фонд України, тобто вказані витрати здійснюються за рахунок грошових коштів Пенсійного фонду України. Отже, норма п.1 ст.2 ЗУ "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" стосовно визначення об`єктом оподаткування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", суперечить ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Згідно ч.1 ст. 5 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (який прийнято значно пізніше, ніж ЗУ "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування"), встановлено, що цей закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Також вказав, що наданий позивачем розрахунок не є належним доказом понесення Управлінням ПФУ витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, оскільки він не є розрахунковим документом, що підтверджує факт сплати органом ПФУ пільгових пенсій та витрат на їх доставку.

Окрім того зазначив, що фактично всі особи, стосовно яких нараховано до сплати відповідачеві суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, вже працювали до 01.01.1992 на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених списком №2, тому мають право на пенсію відповідно до ст. 100 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", а отже відсутні підстави для призначення таким особам пенсій за віком згідно п.п. "б"-"з" ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення". Зазначене підтверджує те, якщо відповідно до п.15 ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" особа працювала на роботах із шкідливими і важкими умовами праці до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення", то порядок пенсійного забезпечення та порядок призначення пенсій має визначатись відповідно до ст.100 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", а не статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а отже підстав для застосування позивачем п. 2 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при нарахуванні до сплати відповідачу певних внесків немає.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти її задоволення, вказав, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків з приводу задоволення позовної заяви.

Відповідач та позивач у судове засідання участі уповноважених представників не забезпечили, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлений, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення рекомендованих повідомлень.

Окрім того, в апеляційній скарзі апелянт просив розгляд справи здійснювати за відсутності на судових засіданнях представника ВАТ «Текстерно».

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний господарський суд, розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, дійшов висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити частково.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11.06.2003 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альтаір" порушено справу про банкрутство №1/Б-294 стосовно Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно" в порядку статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 №2343-XII.

Ухвалою суду від 16.01.2014 у даній справі введено процедуру санації боржника - ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно". Строк процедури санації боржника неодноразово продовжувався судом, востаннє ухвалою суду від 07.10.2019 на шість місяців до 03 лютого 2020 року.

Суд першої інстанції при винесенні рішення вказав, що 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №2597-VIII.

Проте, на думку суду першої інстанції, оскільки ГУ ПФУ України в Тернопільській області звернулось 30.09.2019 із позовною заявою до Господарського суду Тернопільської області про стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 252 790 грн. 44 коп., яка виникла після порушення провадження у справі про банкрутство боржника, дану справу слід слухати в окремому позовному провадженні.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 08.01.2020 позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задоволено.

21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №2597-VIII, тобто кодекс введено до прийняття рішення по справі.

Відповідно до ч. 2,3 т. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Таким чином, оскільки станом на час розгляду даної справи в суді першої інстанції, щодо відповідача - Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно" порушено провадження у справі про банкрутство - справа №1/Б-294, а також 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №2597-VIII, тобто до прийняття рішення по даній справі, суд першої інстанції повинен був направити матеріали справи до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, для розгляду його по суті в межах справи про банкрутство.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №921/622/19 підлягають направленню до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника-відповідача.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 08.01.2020 р.. №921/622/19 підлягає скасуванню, а справа передачі до Господарського суду Тернопільської для розгляду по суті у межах справи №1/Б-294 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно".

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 279, 281, 282 ГПК України Західний апеляційний господарський суд:

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно", №01/58 від 06.02.2020 (вх №01-05/611/20 від 13.02.2020) задоволити частково

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 08.01.2020 р.. №921/622/19 скасувати.

3. Справу №921/622/19 направити до Господарського суду Тернопільської області для розгляду в межах справи про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно" у справі №1/Б-294.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18.06.2020

Головуючий -суддя Плотніцький Б.Д.

Суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Мирутенко О. Л.