СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2020 р. Справа № 917/51/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Медуниця О.Є.

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.

за участю представників сторін:

позивача - Андрійко Є.Л., Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльлністю № 1843 від 10.10.17; довіреність (діє до 01.01.21) № 14-182 від 13.05.19

відповідача - Пороскун О.М. , Ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВМ № 1006203 від 11.06.20; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія СМ № 000686 від 28.05.20; Витяг з Єдиного державного реєстру адвокатів України серія СМ 000803 від 04.06.20

розглянувши у відкритому судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (вх.№ 1353 П/3)

на рішення Господарського суду Полтавської області від 27.02.2020

у справі №917/51/20, ухвалене суддею Ціленко В.А. в приміщенні Господарського суду Полтавської області 27.02.2020 о 09:32 (повний текст рішення складено 05.03.2020)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", м.Полтава,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" 916 958,54 грн, з яких 526 420,19 грн пені, 92 667,18 грн 3% річних та 297871,17 грн інфляційних витрат за порушення грошових зобов`язань за договором № 3792/1617-ТЕ-24 постачання природного газу від 19.09.2016 року.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 27.02.2020 позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 526420,19 грн пені, 92667,18 грн 3% річних та 297871,17 грн інфляційних витрат, та 13754,38 грн судового збору.

Приватне акціонерне товариство "Полтавський турбомеханічний завод" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 27.02.2020 у справі №917/51/20, в позовних вимогах відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на відсутність вини відповідача у простроченнях виконання зобов`язань; помилковість висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання відповідача про заміну правонаступником. Скаржник звертає увагу суду на те, що заборгованість за договором виникла не з вини відповідача, а саме через наявну заборгованість споживачів (населення) за поставлену теплову енергію та гарячу воду.

Як зазначає відповідач, судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам і доводам щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог саме стосовно АТ Полтавський турбомеханічний завод, не досліджено укладений між відповідачем та ТОВ «Полтаватеплокомфорт» договір оренди цілісного майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла в місті Полтава від 06.08.2019 року. При цьому, відповідач наголошує, що у відповідності до акту приймання-передачі від 06.08.2019 на ТОВ «Полтаватеплокомфорт» було передано об`єкт оренди, інженерно-технічну документацію та відомості щодо боргових зобов`язань відповідача, а також документи, що підтверджують їх наявність та розмір. Таким чином, відповідач вважає, що він є неналежним відповідачем по справі, а судом першої інстанції не застосовано приписи ч.3 ст. 22 Закону України Про теплопостачання та належним чином не розглянуто клопотання відповідача про заміну неналежного відповідача правонаступником.

Оскільки в даному випадку кінцевим бенефеціарним власником відповідача та правонаступника ТОВ «Полтаватеплокомфорт» є одна і та ж фізична особа, а тому відповідач вважає, що фактично надмірний тягар правонаступника нікуди не переходить, а його продовжує нести один і той же бенефіціарний власник. Відповідач вважає, що позиція суду першої інстанції суперечить і правовим висновкам Верховного Суду по справі № 910/5106/18, на які посилався позивач, вказуючи на подібність справи в питанні правонаступництва на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про теплопостачання».

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 у справі № 917/51/20 (головуючий суддя (суддя-доповідач) Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Медуниця О.Є.) відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною та призначено справу до розгляду на 11.06.2020 об 10:00.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому з доводами апеляційної скарги не погоджується, просить залишити рішення Господарського суду Полтавської області від 27.02.2020 у справі № 917/51/20 без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Позивач зокрема зазначає, що відповідно до ст. 520 ЦК України, боржник у зобов`язанні може бути замінено іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. В той же час, позивач своєї згоди на заміну боржника у зобов`язанні не надавав, а отже ТОВ «Полтаватеплокомфорт» не може вважатися належним боржником за зобов`язаннями, що виникли з договору постачання природного газу, а тому вважає посилання відповідача на неналежність відповідача у справі необґрунтованими та безпідставними. Крім того, як зазначає позивач, відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців кінцевим бенефіціарним власником ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» та ТОВ «Полтаватеплокомфорт» є різний склад осіб.

В судовому засіданні 11.06.2020 оголошено перерву до 23.06.2020 до 09:30 год.

23.06.2020 відповідач звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: копії листа № 235 від 12.06.2020 та копії додаткової угоди до договору оренди майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла в місті Полтава від 06.08.2019 (нова редакція) від 07.08.2019.

Як зазначає відповідач, ним було направлено запит про надання (підтвердження) інформації стосовно передачі зобов`язань ТОВ «Полтаватеплокомфорт», відповідь на який була надана 12.06.2020, що унеможливило надання цього листа до суду першої інстанції.

За таких обставин, відповідач просив суд визнати поважними причини неподання листа від 12.06.2020 та долучити до матеріалів справи вказаний доказ, який має відомості, що істотно впливають на вирішення справи та підтверджують відомості про передачу боргових зобов`язань ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» з санкціями за попередні періоди, так і заборгованість споживачів послуги з такими ж санкціями за попередні періоди.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 відкрито провадження за апеляційною скаргою відповідача та встановлено учасникам справи строк до 10.06.2020 включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншій стороні у справі в порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України. Встановлено учасникам справи строк до 10.06.2020 включно для подання до Східного апеляційного господарського суду заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги відповідача з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи.

Відповідач звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів до матеріалів справи 23.06.2020.

Відповідно до частини другої статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID 19)» (далі Закон № 540-ІХ), яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343, від 20.05.2020 № 392 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» щодо строків обмежувальних заходів на території України, зокрема, продовжено строк карантину до 22.05.2020 та до 31.07.2020 відповідно.

Процесуальний строк на подання доказів, заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом справи, віднесено Законом України №540-IX від 30.03.2020 до процесуальних строків, що продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України відповідно до постанови 11.03.2020 №211 (зі змінами згідно постанови 04.05.2020 №343) до 31.07.2020 включно.

Відтак, зазначений процесуальний строк пролонгувався на період дії карантину в силу пункту 4 Розділу X Прикінцеві положення ГПК України в редакції Закону України №540-IX від 30.03.2020.

Зважаючи на подання відповідачем клопотання про долучення до матеріалів справи доказів 23.06.2020 та визначення Кабінетом Міністрів України строку дії карантину до 31.07.2020 включно, зазначене клопотання необхідно вважати таким, що подано з дотриманням процесуального строку на його подання.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Водночас, згідно частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Розглянувши клопотання ТОВ «Полтаватеплокомфорт» про долучення до матеріалів справи доказів (копії листа № 235 від 12.06.2020 та копії додаткової угоди до договору оренди майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла в місті Полтава від 06.08.2019 (нова редакція) від 07.08.2019), колегія суддів вбачає підстави для його задоволення в контексті приписів ст.119, ч.3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи значення цих документів для об`єктивного та всебічного розгляду справи, тоді як питання про необхідність їх долучення до матеріалів справи в суді першої інстанції не ставилось.

При цьому, колегія суддів вважає за можливе визнати зазначені відповідачем обставини поважними, оскільки відповідач надав обґрунтоване клопотання щодо неможливості подання листа від 12.06.2020 до суду з причин, що не залежали від нього, та долучити до матеріалів справи наданий відповідачем доказ, як такий, що відноситься до предмету доказування та фактів, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі (передача боргових зобов`язань за договором оренди цілісного майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла в місті Полтава від 06.08.2019 року), з наданням в постанові відповідної правової оцінки в сукупності з матеріалами та дійсними обставинами справи.

Представники сторін в судовому засіданні 23.06.2020 підтвердили свої позиції, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Так, 19.09.2016 року між ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник, позивач у справі) та ПАТ Полтавський турбомеханічний завод (споживач, відповідач у справі) укладено договір №3792/1617-ТЕ-24 постачання природного газу, відповідно до умов якого Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" протягом 2016-2017 року зобов`язується поставляти природний газ, а Приватне акціонерне товариство "Полтавський турбомеханічний завод" оплачувати його на умовах договору.

Пунктом 12.1 договору в редакції додаткової угоди №7 від 31.03.2017 року сторони визначили, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Позивач на виконання умов договору № 3792/1617-ТЕ-24 від 19.09.2016 року передав у власність покупцю протягом січня-квітня 2016 року, природного газу на загальну суму 14 197 288,66 грн., що підтверджується актами прийому - передачі за жовтень - грудень 2016 року, січень - вересень 2017 року та довідкою по операціях за договором.

Згідно з п. 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як зазначає позивач у позові, відповідач здійснив оплату за переданий газ за договором в повному обсязі, що не заперечується і самим відповідачем. Проте, позивач наполягає на тому, що відповідач здійснював оплату за договором за поставлений газ з порушенням строків, встановлених п.6.1 договору.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту п. 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача 916 958,54 грн, з яких 526 420,19 грн пені, 92 667,18 грн 3% річних та 297871,17 грн інфляційних витрат за порушення грошових зобов`язань за договором № 3792/1617-ТЕ-24 постачання природного газу від 19.09.2016 року.

З урахуванням викладених позивачем обставин, встановивши факт порушення виконання відповідачем зобов`язань за договором № 3792/1617-ТЕ-24 постачання природного газу від 19.09.2016 року щодо оплати за переданий газ у визначений договором строк, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Разом з цим, суд першої інстанції відхилив доводи відповідача про те, що належним відповідачем у справі є Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтаватеплокомфорт" згідно договору оренди від 06.08.2019 року, зважаючи на наступні обставини:

- з огляду на положення статтями 511,520 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як кредитор, таку переуступку боргу відповідача заперечує;

- частиною З статті 22 Закону України "Про теплопостачання" визначає випадок правонаступництва за борговими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, який раніше використовував цілісний майновий комплекс із вироблення теплової енергії, новим суб`єктом господарювання, який одержав таке майно у користування. У разі передачі комплексу з вироблення теплової енергії від одного користувача до іншого (за умови, що кінцевим власником користувачів є різні особи) відбувається перехід зобов`язань до нового суб`єкта, а тому і зміна особи кінцевого учасника (власника). За таких обставин здійснення правонаступництва на підставі частини 3 статті 22 Закону України Про теплопостачання матиме наслідком покладення тягаря сплати боргів іншої особи на нового користувача, який не може нести відповідальність за неефективне користування об`єктами теплопостачання конкретним суб`єктом господарювання попереднім користувачем комплексу, який відповідно до статті 42 Господарського кодексу України здійснює господарську діяльність самостійно, ініціативно, систематично та на власний ризик з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Отже, у разі здійснення правонаступництва на підставі частини 3 статті 22 Закону України ''Про теплопостачання" і заміни попереднього користувача цілісного майнового комплексу новим, кінцевими власниками яких є різні особи, на нового користувача та особу, яка здійснює управління таким суб`єктом, буде покладено надмірний тягар відповідальності за борги іншої особи.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовив в задоволенні клопотання про заміну відповідача виходячи з принципу рівності і пропорційності, так як спір по даній справі виник у зв`язку з неналежним виконанням Приватним акціонерним товариством "Полтавський турбомеханічний завод" (АТ "Полтавський турбомеханічний завод") договору про постачання природного газу укладеного між сторонами по даній справі, у частині своєчасної оплати за поставлений природний газ, а предметом спору є виключно стягнення з Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (АТ "Полтавський турбомеханічний завод") додаткових нарахувань за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Однак, з такими висновками колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Предметом даного господарського спору є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача 526 420,19 грн пені, 92 667,18 грн 3% річних та 297871,17 грн інфляційних витрат за порушення грошових зобов`язань за договором № 3792/1617-ТЕ-24 постачання природного газу від 19.09.2016 року.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що станом на день пред`явлення позову АТ "Полтавський турбомеханічний завод" є неналежним відповідачем у справі, посилаючись при цьому на наступні обставини.

Так, 06.08.2019 між відповідачем та ТОВ «Полтаватеплокмфорт» було укладено договір оренди майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла в місті Полтава, у відповідності до якого відповідач передає, а орендар приймає у строкове платне користування майновий комплекс по виробництву та транспортуванню тепла в місті Полтава.

У відповідності до пункту 2.1 договору оренди, орендар вступає в строкове платне користування об`єкта оренди з моменту підписання договору оренди та акту приймання-передачі. У відповідності до акту приймання-передачі від 06.08.2019 був переданий об`єкт оренди, інженерно-технічну документацію та відомості щодо боргових зобов`язань відповідача, а також документи, що підтверджують їх наявність та розмір.

Враховуючи вказані обставини та положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання», відповідач стверджує, що з дати укладання договору оренди та передачі відповідачем майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла в місті Полтава (06.08.2019) відбулась заміна сторони у зобов`язанні на правонаступника - ТОВ «Полтаватеплокмфорт».

В зв`язку з викладеним та посилаючись на положення ч. 2 ст. 48, ч.ч. 1, 3 ст. 52 ГПК України, відповідач просив суд здійснити заміну відповідача - ПрАТ "Полтавський турбомеханічний завод" правонаступником - ТОВ «Полтаватеплокмфорт».

Отже, предметом апеляційного оскарження є питання наявності або відсутності правових підстав для здійснення заміни відповідача у справі ПрАТ "Полтавський турбомеханічний завод" правонаступником - ТОВ «Полтаватеплокмфорт».

За приписами ст. 52 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 52 ГПК України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

В якості підстав для здійснення правонаступництва відповідач у заяві про заміну відповідача його правонаступником послався на укладення між ним та ТОВ Полтаватеплокомфорт договору оренди майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла в місті Полтава від 06.08.2019 та частину 3 статті 22 Закону України Про теплопостачання.

Частиною 3 статті 22 Закону України Про теплопостачання встановлено, що у разі якщо суб`єкту господарювання надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, такий суб`єкт стає правонаступником за борговими зобов`язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб`єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним).

Отже, зазначена норма передбачає особливий вид правонаступництва, однією з умов якого визначено надання в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісного майнового комплексу (індивідуально визначеного майна) саме з вироблення теплової енергії.

Частина 3 статті 22 Закону України Про теплопостачання визначає випадок правонаступництва за борговими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, який раніше використовував цілісний майновий комплекс з вироблення теплової енергії, новим суб`єктом господарювання, який одержав таке майно в користування.

Так, у випадку передачі комплексу з вироблення теплової енергії від одного користувача до іншого (за умови, що кінцевим власником користувачів є різні особи) відбувається перехід зобов`язань до нового суб`єкта, а відтак і зміна особи кінцевого учасника (власника).

Аналіз змісту ч. 3 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання» свідчить про покладення законодавцем обов`язку однієї особи відповідати за боргами іншої, проте питання передачі активів (прав вимоги до споживачів теплової енергії, яку поставлено внаслідок споживання енергоносії, та зобов`язання по оплаті яких передається) наведеною нормою не врегульовано, а відтак наслідками застосування наведеної норми закону можуть бути наступні: суб`єкт господарювання, якому надано в користування цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, стає боржником за борговими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно. Тобто, попередній користувач майна залишається власником майна (майнових прав вимоги до споживачів теплової енергії), а новий користувач несе тягар боргових зобов`язань попереднього користувача, що призводить до одержання попереднім користувачем прибутку за рахунок нового користувача.

Частина 4 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання» передбачає можливість не укладання договорів про постачання та транспортування енергоносіїв за умови не погодження порядку погашення заборгованості за попередній період, а частина 5 цієї ж статті - покладення на учасника (засновника) теплопостачальної або теплогенеруючої організації обов`язку із погашення боргу (незалежно від організаційно-правової форми такої юридичної особи та визначеного чинним законодавством розміру відповідальності учасника (засновника) юридичної особи за її зобов`язаннями).

Колегія суддів відзначає, що вирішуючи питання процесуального правонаступництва відповідно до ст. 52 ГПК України суд зобов`язаний керуватися доказами, які беззаперечно підтверджують факт настання матеріального правонаступництва за конкретним предметом спору та стосовно конкретного учасника у відносинах, щодо яких виник спір.

ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" на підтвердження факту настання матеріального правонаступництва та обставин переходу боргових зобов`язань до ТОВ «Полтаватеплокмфорт», як правонаступника за договором оренди майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла в місті Полтава від 06.08.2019, надано суду наступні документи:

- копію Договору оренди майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла в місті Полтава від 06.08.2019, укладеного між ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» (Орендодавець) та ТОВ «Полтаватеплокомфорт» (Орендар), відповідно до умов якого орендар вступає в строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання сторонами договору та акту приймання-передачі об`єкта оренди (п. 2.1 договору). Одночасно з передачею об`єкта оренди в орендне користування, Орендодавець передає орендарю увесь обсяг боргових зобов`язань Орендодавця з оплати спожитих енергоносіїв та послуг їх транспортування і постачання, що були спожиті орендодавцем у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням теплової енергії та наданням споживачам міста Полтава послуг з централізованого опалення та підігріву води, а Орендар стає правонаступником Орендодавця за цими зобов`язаннями (п. 2.2 договору);

- копію додаткової угоди від 07.08.2019 до Договору оренди майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла в місті Полтава від 06.08.2019, якою сторони домовились викласти пункт 2.2 Договору в наступній редакції, зокрема відповідно до п. 2.2.1.1. Орендар стає правонаступником Орендодавця стосовно зобов`язань зі сплати штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня), інфляційних нарахувань, відсотків річних, збитків за зобов`язаннями, що пов`язані з належною сплатою спожитих Орендодавцем енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання. Одночасно з передачею об`єкта оренди в орендне користування, Орендодавець передає Орендарю увесь обсяг боргових зобов`язань споживачів послуги з постачання тепла та гарячої води, права вимоги до цих споживачів, права отримання грошових коштів в рахунок погашення вказаних боргових зобов`язань споживачів. Орендар стає правонаступником за цими зобов`язаннями, в тому числі тих, які знаходяться в провадженні в суді чи на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби чи приватного виконавця з усіма процесуальними правами наданими законодавством позивачу, заявнику, стягувачу (п. 2.2.2). Також, Орендар стає правонаступником Орендодавця стосовно права вимоги до боржників послуги з постачання тепла та гарячої води зі сплати штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня), інфляційних нарахувань, відсотків річних за зобов`язаннями, що пов`язані з несвоєчасною оплатою послуг з виробництва та постачання тепла та гарячої води (п. 2.2.2.1.).

Крім того, факт передачі об`єкта оренди, інженерно-технічну документацію та відомостей щодо боргових зобов`язань ПрАТ "Полтавський турбомеханічний завод", а також відомостей що підтверджують їх наявність та розмір за Актом приймання-передачі від 06.08.2019 встановлено судовим рішенням у справі № 917/1750/19 за позовом Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" про стягнення 53 884,83 грн. заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за Договором №5117/1718-БО-24 постачання природного газу від 18.09.2017.

Колегія суддів враховує, що спір у цій справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем - ПрАТ "Полтавський турбомеханічний завод" договору постачання природного газу, укладеного між АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" (ПрАТ "Полтавський турбомеханічний завод"), в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ. Предметом у справі є виключно стягнення з відповідача додаткових нарахувань за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а саме пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Так, відповідно до чинного законодавства пеня є одним із видів цивільної відповідальності, яку учасник господарських відносин несе у разі невиконання або неналежного виконання ним господарського зобов`язання. Інфляційні нарахування та 3 % річних є видом цивільної відповідальності за порушення грошового зобов`язання та способом захисту майнового права та інтересу кредитора.

За змістом частини 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно зі статтею 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання зобов`язання чи порушення правил здійснення діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.

Покладення обов`язку боржника на третю особу є можливим лише за волею такої особи або в результаті універсального правонаступництва (переходу прав та обов`язків).

В даному випадку судом апеляційної інстанції встановлено, що боргові зобов`язання ПрАТ "Полтавський турбомеханічний завод", у тому числі зі сплати штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня), інфляційних нарахувань, відсотків річних за зобов`язаннями, що пов`язані з несвоєчасною оплатою послуг з виробництва та постачання тепла та гарячої води, перейшли до ТОВ «Полтаватеплокомфорт» за його волею та згодою, що вбачається зі змісту додаткової угоди від 07.08.2019 до Договору оренди майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла в місті Полтава від 06.08.2019 та підтверджено ТОВ «Полтаватеплокомфорт» в листі за № 235 від 12.06.2020 за підписом директора підприємства Волкова Є.Г.

Так, зі змісту листа № 235 від 12.06.2020, яке було направлено ПрАТ "Полтавський турбомеханічний завод" на запит останнього стосовно обсягу боргових зобов`язань, що були передані Приватним акціонерним товариством «Полтавський турбомеханічний завод» згідно умов договору оренди майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла в місті Полтава від 06.08.2019, ТОВ «Полтаватеплокомфорт» повідомляє наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаватеплокомфорт» відповідно до умов укладеного договору оренди майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла в місті Полтава від 06.08.2019 та даних бухгалтерського обліку було прийнято весь обсяг боргових зобов`язань за розрахунками з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що були спожиті АТ «Полтавський турбомеханічний завод» у зв`язку з постачанням тепла та гарячої води відповідним споживачам в місті Полтава з урахуванням можливих штрафних санкцій, які нараховані чи можуть бути нараховані АТ «Полтавський турбомеханічний завод» в зв`язку з несвоєчасним розрахунком.

Окрім того, ТОВ «Полтаватеплокомфорт» стало правонаступником та отримало право вимоги до споживачів та боржників послуги з постачання тепла та гарячої води в повному обсязі з урахуванням всіх штрафних санкцій, які нараховані чи будуть нараховані правонаступником в зв`язку з несвоєчасним розрахунком споживачів за надані послуги.

У зв`язку з вказаним, ураховуючи передані права вимоги за зобов`язаннями споживачів послуги, станом на сьогодні саме ТОВ «Полтаватеплокомфорт» є правонаступником за борговими зобов`язаннями АТ «Полтавський турбомеханічний завод» за спожиті енергоносії, а також зі сплати штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, відсотків річних за зобов`язаннями, що пов`язанні з несвоєчасною оплатою за енергоносії, що були використані АТ «Полтавський турбомеханічний завод» для забезпечення виробництва та постачання тепла та гарячої води.

З огляду на зазначене, на підставі ретельного дослідження матеріалів та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що факт передачі в строкове платне користування майнового комплексу по виробництву та транспортуванню теплової енергії в місті Полтава за договором оренди майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла в місті Полтава від 06.08.2019 підтверджено документально, що є законодавчо визначеною підставою з урахуванням вимог ст. 22 Закону України "Про теплопостачання" для виникнення матеріального правонаступництва у ТОВ «Полтаватеплокомфорт» за борговими зобов`язаннями ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» за спожиті енергоносії, а також зі сплати штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, відсотків річних за зобов`язаннями, що пов`язанні з несвоєчасною оплатою за енергоносії, що були використані АТ «Полтавський турбомеханічний завод» для забезпечення виробництва та постачання тепла та гарячої води.

За таких обставин, ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» є неналежним відповідачем у справі, оскільки відповідно до умов Договору оренди майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла в місті Полтава від 06.08.2019 (з урахуванням додаткової угоди до нього від 07.08.2019) весь обсяг боргових зобов`язань (у тому числі штрафних санкції, річних, інфляційних втрат) ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» перед АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перейшов до ТОВ «Полтаватеплокомфорт», що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" 916 958,54 грн, з яких 526 420,19 грн пені, 92 667,18 грн 3% річних та 297871,17 грн інфляційних витрат.

Щодо заміна відповідача на належного, то суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 48 ГПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Вищевикладене свідчить, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, право замінити первісного неналежного відповідача належним відповідачем, надане суду лише при наявності клопотання позивача до закінчення підготовчого провадження, після спливу строків, зазначених в ч. 2 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України суд може замінити первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу заміни неналежного відповідача.

Вказане клопотання від позивача до суду не надходило, а у відповіді на відзив (а.с. 189, т. 2) позивач проти здійснення правонаступництва у справі та заміни відповідача заперечує, посилаючись на відсутність підстав для залучення ТОВ «Полтаватеплокомфорт» до участі у справі в якості правонаступника відповідача. Також, у відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на те, що своєї згоди на заміну боржника у зобов`язанні не надавав, а отже ТОВ «Полтаватеплокомфорт» не може вважатися належним боржником за зобов`язаннями, що виникли з договору постачання природного газу.

Таким чином, зазначені обставини унеможливлюють вирішення судом питання щодо проведення процесуального правонаступництва та заміни відповідача на належного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 48, ч.ч. 1, 3 ст. 52 ГПК України в межах даної справи.

Враховуючи вищенаведене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" 916 958,54 грн, з яких 526 420,19 грн пені, 92 667,18 грн 3% річних та 297871,17 грн інфляційних витрат за порушення грошових зобов`язань за договором № 3792/1617-ТЕ-24 постачання природного газу від 19.09.2016 року, є помилковим, оскільки суперечить положенням ст. 52 ГПК України, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання».

Проте, позивач не позбавлений права та можливості звернутись до господарського суду з відповідним позовом до належного відповідача, з урахуванням вищевикладених обставин.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача у зв`язку з її юридичною та фактичною обґрунтованістю і наявності фактів для скасування оскаржуваного рішення з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позову та подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, ч. 1 ст. 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" на рішення Господарського суду Полтавської області від 27.02.2020 у справі №917/51/20 задовольнити.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 27.02.2020 у справі №917/51/20 скасувати і прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (вул. Б. Хмельницького, 6, Київ, 01601, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (АТ "Полтавський турбомеханічний завод"), вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, 36029, ) витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в розмірі 20 631,57 грн.

Доручити Господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.06.2020.

Головуючий суддя А.М. Білецька

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.Є. Медуниця