Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/378/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Андрійчук О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Уктехноліс"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед"

про стягнення 451 948,74 грн,

без виклику сторін,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Уктехноліс" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" про стягнення 450 545,40 грн основного боргу та 1 403,44 грн 3% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання за договорами постачання технологічної тріски № УТЛ-ТР-19 від 09.01.2019 та № УТЛ-ТР-20 від 03.01.2020.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

09.01.2019 та 03.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Уктехноліс" (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" (відповідач, покупець) укладено договори № УТЛ-ТР-19 та № УТЛ-ТР-20 (договори), за умовами яких позивач зобов`язався постачати, а покупець - приймати та оплачувати товар. На виконання умов зазначених договорів позивачем поставлено відповідачу товар на суму 1 314 545,40 грн, що стверджується видатковими накладними, у свою чергу, відповідачем отриманий товар оплачено частково, на суму 864 000,00 грн, відтак заборгованість останнього перед позивачем становить 450 545,40 грн. За несвоєчасне проведення розрахунків за поставлений товар позивачем нараховано 1 403,44 грн 3% річних.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ГПК України та ухвалою суду від 29.04.2020, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результат їх розгляду.

Ухвалою суду від 29.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши подані докази, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

09.01.2019 та 03.01.2020 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договори № УТЛ/ТР-19 (договір-1) та № УТЛ/ТР-20 (договір-2), за п. 1.1. яких постачальник зобов`язується постачати, а покупець - приймати і оплачувати на умовах цих договорів такий товар: тріску технологічну.

Відповідно до п. 8.1. договору-1 останній набирає чинності після підписання його сторонами і діє до 31.12.2019, а в частині розрахунків - до їх повного завершення; за п. 8.1. договору 2 останній набирає чинності після підписання його сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині розрахунків - до їх повного завершення.

Ціна товару за договором-1 становить 564,00 грн за 1 м.куб. з ПДВ, ціна товару за договором-2 (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 17.02.2020) - 402,00 грн (п 2.1. договорів).

Згідно з п. 3.2. договорів загальна кількість товару, що постачається за договором, орієнтовно становить 4000 м.куб. на місяць та може коригуватися покупцем самостійно без погодження із постачальником, залежно від виробництва протягом всього строку дії цього договору. Фактична кількість поставленого товару визначається у товарно - транспортних накладних.

У розділі 4 договорів сторонами узгоджено умови поставки товару. Поставка товару здійснюється партіями у період з 09.01.2019 по 31.12.2019 (за договором-1) та з 03.01.2020 по 31.12.2020 (за договором-2) на умовах Інкотермс 2000 року. Товар супроводжується товарно - транспортною накладною, у якій повинно бути зазначено: номер, дата виписки, назва постачальника, товару, порода, довжина, діаметр, кількість штук, розміри завантаження (для визначення об`єму товару геометричним методом), об`єм, підпис уповноваженої особи, печатка постачальника. Перехід права власності та всіх ризиків на товар від постачальника покупцю здійснюється у момент підписання уповноваженим представником покупця товарно - транспортної накладної або специфікації та засвідчення цих документів печаткою покупця.

За п. 5.1. договорів товар вважається зданим постачальником і прийнятим покупцем за якістю відповідно до п. 3.1. договорів та до нормативно - технічної документації, зазначеній в п. 3.3. цих договорів, за кількістю - відповідно до товаросупроводжуючих документів.

Здача - приймання товару здійснюється на складі покупця із складанням акту про приймання товару або комерційного акту, якщо виявлено недостачу товару або невідповідність товару по якості (п. 5.2. договорів).

Як стверджує позивач у позовній заяві, він у період з 09.01.2019 по 31.12.2019 (за договором - 1) здійснив поставку товару на загальну суму 640 537,44 грн, заразом доказів такої поставки (видаткових накладних) до позовної заяви не додано, а у період з 03.01.2020 по 31.12.2020 (за договором - 2) - на загальну суму 674 007,96 грн, при цьому в матеріалах справи містяться видаткові накладні № 6 від 22.01.2020 на суму 161 843,52 грн, № 7 від 30.01.2020 на суму 144 214,56 грн, № 17 від 14.02.2020 на суму 96 156,72 грн, № 24 від 28.02.2020 на суму 27 810,36 грн, всього на суму 430 025,16 грн.

Судом також із документів, долучених до матеріалів справи 15.06.2020, установлено, що у період з січня 2020 по червень 2020 здійснювалася поставка тріски технологічної, що стверджується товарно-транспортними накладними (що не містяться посилання ні на договір, ні на видаткові накладні), а також проводилася оплата поставленого товару, на підтвердження чого свідчать платіжні доручення, а саме: № 1817 від 30.01.2020 на суму 22 000,00 грн ( (згідно з договором № УТЛ/ТР-18 від 07.08.2018, всього на суму 22 000,00 грн), № 1905 від 03.02.2020 на суму 15 000,00 грн, № 2018 від 04.02.2020 на суму 15 000,00 грн, № 2137 від 05.02.2020 на суму 15 000,00 грн, № 3507 від 25.02.2020 на суму 15 000,00 грн, (за договором № УТЛ/ТР-19 від 09.01.2019, всього на суму 75 000,00 грн), № 2403 від 10.02.2020 на суму 10 000,00 грн, № 2502 від 11.02.2020 на суму 50 000,00 грн, № 2712 від 13.02.2020 на суму 15 000,00 грн, № 2712 від 13.02.2020 на суму 15 000,00 грн, № 2832 від 14.02.2020 на суму 20 000,00 грн, № 2959 від 17.02.2020 на суму 10 0000,00 грн, № 3705 від 27.02.2020 на суму 20 000,00 грн, № 4486 від 13.03.2020 на суму 5 000,00 грн, № 4653 від 16.03.2020 на суму 7 000,00 грн, № 5350 від 26.03.2020 на суму 10 000,00 грн, № 5478 від 27.03.2020 на суму 10 000,00 грн, № 5543 від 30.03.2020 на суму 10 000,00 грн, № 5699 від 31.03.2020 на суму 20 000,00 грн, № 6080 від 08.04.2020 на суму 10 000,00 грн, № 6333 від 14.04.2020 на суму 10 000,00 грн, № 6799 від 28.04.2020 на суму 10 000,00 грн, № 7707 від 19.05.2020 на суму 15 000,00 грн, № 8300 від 28.05.2020 на суму 15 000,00 грн, № 8512 від 01.06.2020 на суму 10 000,00 грн, № 8594 від 02.06.2020 на суму 15 000,00 грн, № 8797 від 04.06.2020 на суму 15 000,00 грн, № 8998 від 09.06.2020 на суму 20 000,00 грн, № 9251 від 11.06.2020 на суму 15 000,00 грн, (згідно з договором № УТЛ/ТР-20 від 03.01.2020, всього на суму 307 000,00 грн).

Окрім того, позивачем долучено до позовної заяви копію видаткової накладної № 1 від 13.01.2020 на суму 243 982,80 грн, а 22.06.2020 - копії видаткових накладних № 425 від 26.11.2019 на суму 175 997,76 грн, № 426 від 30.11.2019 на суму 174 752,88 грн, № 446 від 10.12.2019 на суму 237 630,72 грн, № 460 від 31.12.2019 на суму 273 942,00 грн (всього на суму 1 106 306,16 грн), підставою видачі яких вказано договір № УТЛ/ТР-18, який у матеріалах справи не міститься, про який у позовній заяві не згадується та на підставі якого жодних позовних вимог не заявлено.

Відповідно до п. 2.3. договорів оплата товару здійснюється протягом 10 банківських днів з дати проставляння покупцем штампу (позначення) про одержання товару без розбіжностей на товарно - транспортній накладній або з дня складання акту приймання матеріалів чи комерційного акту, якщо товар надійшов без товаросупровідних документів або при виявленні невідповідності товару по кількості та/або якості даним товаросупровідних документів.

Позивач у позовні заяві вказує, що відповідач, отримавши товар, розрахувався за нього частково (шляхом перерахування грошових коштів), що стверджується актом звірки за період з 01.01.2020 по 28.02.2020, підписаним обома сторонами.

Відтак, за твердженням позивача, заборгованість відповідача перед позивачем за договором-1 та договором - 2, що утворилася у період з 2019 по 2020 роки, складає 450 545,40 грн (1 314 545,40 грн - 864 000,00 грн).

Окрім того, згідно з п. 6.1. договорів за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань позивачем нараховано та заявлено до стягнення 1 403,44 грн 3% річних.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із стягненням заборгованості за договором поставки товару, а також із відповідальністю за неналежне виконання зобов`язань із його оплати, регулювання яких здійснюється ГК України та ЦК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як установлено судом із фактичних обставин справи, між сторонами виникли правовідносини на підставі:

1) договору № УТЛ/ТР-18 від 07.08.2018, факт виконання якого стверджується видатковими накладними на суму 1 106 306,16 грн, платіжним дорученням на суму 22 000,00 грн, різниця становить 1 084 306,16 грн (як зазначалося, сам договір до матеріалів справи не долучений, позовних вимог, що ґрунтуються на вказаному договорів чи видаткових накладних, позивачем не заявлено);

2) договору № УТЛ/ТР-19 від 09.01.2019, факт виконання якого стверджується платіжними дорученнями на суму 75 000,00 грн (видаткових накладних матеріали справи не містять);

3) договору № УТЛ/ТР-20 від 03.01.2020, факт виконання якого стверджується видатковими накладними на загальну суму 430 025,16 грн, платіжними дорученнями на суму 307 000,00 грн, борг становить 123 025,16 грн).

Отже, документально підтвердженим є борг, який виник у 2020 році на підставі договору № УТЛ/ТР-20 від 03.01.2020, в сумі 123 025,16 грн (заборгованість за 2019 рік, що виникла на підставі договору № УТЛ/ТР-19 від 09.01.2019, документально не підтверджена, а за договором № УТЛ/ТР-18 від 07.08.2018, позивачем до стягнення не заявлялася).

Стосовно акту звірки взаємних розрахунків, який є єдиним документом, на підставі якого можна встановити розмір основного боргу, заявленого до стягнення, то суд уважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. Разом з цим акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату.

У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналогічні приписи викладені у ч. 3 ст. 13 ГПК України, за якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтями 76, 77, 79 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Окрім того, ч. 4 ст. 13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Усупереч наведеному позивачем свого обов`язку з доказування не виконано, підстав виникнення заборгованості, заявленої до стягнення, первинними документами не доведено, а отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на суму 123 025,16 грн.

Окремо суд звертає увагу позивача на те, що частина первинних документів (видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, платіжних доручень) долучена до матеріалів справи після звернення до суду без обґрунтування причин неможливості їх подання разом із позовною заявою.

Приписами ч. 2, 8 ст. 80 ГПК України унормовано, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Крім того, позивач, посилаючись на ст. 625 ЦК України, за прострочення грошового зобов`язання здійснив нарахування 1 403,44 грн 3 % річних.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наведеної норми матеріального права, яка регулює відповідальність за неналежне виконання грошового зобов`язання, вбачається право кредитора здійснити нарахування 3% річних.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних, з урахуванням дати останньої поставки (28.02.2020) та строку оплати (10 банківських днів з дати поставки), установив, що їхній розмір становить 342,86 грн (при заявленому - 1 403,34 грн), отже, 3% річних підлягають частковому задоволенню.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача, а отже про наявність підстав для часткового задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 123 025,16 грн основного боргу та 342,86 грн 3 % річних.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 6 779, 23 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено, відтак судовий збір в розмірі 1 850,73 грн покладається на відповідача, а решта - на позивача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Уктехноліс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" про стягнення 451 948,74 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" (35000, Рівненська область, м. Костопіль, вул. Степанська, 9, ідентифікаційний код 32358806) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Уктехноліс" (35009, Рівненська область, Костопільський район, с. Мала Любаша, вул. Покровська, буд. 35, ідентифікаційний код 38407696) 123 025,16 грн основного боргу та 342,86 грн 3 % річних.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 327 520,24 грн основного боргу та 1 060,58 грн 3% річних відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" (35000, Рівненська область, м. Костопіль, вул. Степанська, 9, ідентифікаційний код 32358806) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Уктехноліс" (35009, Рівненська область, Костопільський район, с. Мала Любаша, вул. Покровська, буд. 35, ідентифікаційний код 38407696) 1 850,73 грн судового збору.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Уктехноліс" (35009, Рівненська область, Костопільський район, с. Мала Любаша, вул. Покровська, буд. 35, ідентифікаційний код 38407696).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" (35000, Рівненська область, м. Костопіль, вул. Степанська, 9, ідентифікаційний код 32358806).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 26.06.2020.

Суддя О.Андрійчук