УХВАЛА

попереднього засідання

м. Київ

25.05.2020Справа № 910/18238/19
За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

Суддя Яковенко А.В.

секретар судового засідання Смігунов В.В.

Представники учасників:

боржник - Бомбушкар І.С.,

керуючий реструктуризацією - Хандурін Д.В.,

від АТ «Укрсиббанк» - Лісовський С.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2019 заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про відкриття справи про неплатоспроможність було залишено без руху, встановлено заявнику строк десять днів з дня вручення цієї ухвали на усунення її недоліків, встановлено спосіб усунення недоліків заяви про відкриття справи про неплатоспроможність ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

02.01.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про усунення недоліків, встановлених ухвалою Господарського суду від 24.12.2019, залучено до матеріалів справи належні докази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 № 910/18238/19 заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 27.01.2020, визначеним автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого Пурію Р.П., Хандуріну Д.В. та ОСОБА_2 . встановлено строк до 23.01.2020 для подачі до суду заяв про їх участь у справі.

15.01.2020 до суду надійшла заява арбітражного керуючого Романка В.В. про участь у справі про неплатоспроможність.

20.01.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява арбітражного керуючого Хандуріна Д.В. про участь у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.01.20 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за номером 6429 від 04.02.20р. Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) арбітражного керуючого Хандуріна Дмитра Вікторовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 08.02.2018 № 1868). Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 25.03.2020 р.

18.02.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Акціонерного товариства "Укрсиббанк" з грошовими вимогами до боржника на суму 9 355 029, 28грн.

24.02.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло повідомлення АТ "Райффайзен банк Аваль" щодо рахунків боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2020 заяву Акціонерного товариства "Укрсиббанк" з грошовими вимогами до боржника на суму 9 355 029, 28грн. прийнято та призначено до розгляду у попередньому засіданні на 25.03.2020.

03.03.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли уточнення АТ "Укрсиббанк" до заяви з вимогами до боржника.

03.03.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи декларації про майновий стан боржника за 2019 рік та розпорядження керуючого реструктуризацією.

04.03.2020 до Господарського суд міста Києва надійшло повідомлення керуючого реструктуризацією щодо результатів розгляду грошових вимог АТ "Укрсиббанк".

05.03.2020 до Господарського суд міста Києва надійшло повідомлення керуючого реструктуризацією щодо результатів розгляду грошових вимог АТ "Укрсиббанк".

12.03.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов реєстр вимог кредиторів боржника.

13.03.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли клопотання керуючого реструктуризацією про витребування доказів.

18.03.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли відомості керуючого реструктуризацією щодо перевірки декларацій боржника.

31.03.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли відомості керуючого реструктуризацією щодо проведення інвентаризації майна боржника та визначення його вартості.

Судове засідання, призначене на 25.03.2020 не відбулось з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 №211, з урахуванням Указу Президента України №87/2020 від 13.03.2020 щодо введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів.

17.04.2020 до суду надійшло повідомлення керуючого реструктуризацією щодо підготовки та подання плану реструктуризації.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.04.2020 призначено розгляд справи у попередньому засіданні та клопотань керуючого реструктуризацією про витребування доказів на 25.05.2020.

04.05.2020 до суду надійшла заява керуючого реструктуризацією Хандуріна Д.В. про оплату основної винагороди арбітражного керуючого.

У судовому засіданні 25.05.2020 судом проведено попереднє засідання та встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею.Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду,зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутись не пізніше 14 днів з дня постановленої ухвали; дата засідання господарського суду, яке має відбутись не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Статтею 133 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна.

Кошти, отримані від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, після покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем цього майна, та сплати додаткової винагороди арбітражного керуючого відповідно до положень статті 30 цього Кодексу використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Так, за наслідками дослідження заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника, визнанню кредитором фізичної особи ОСОБА_1 підлягає:

Акціонерне товариство «Укрсиббанк»

Так, із заяви АТ «Укрсиббанк» слідує, що у боржника існує заборгованість у розмірі 9 355 029,28 грн.

Звертаючись із заявою про визнання кредиторських вимог, Банк зазначає, що між акціонерним комерційним інноваційним товариством «УкрСиббанк» (поточна назва АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК») (надалі - банк, кредитор) та ОСОБА_1 (надалі - позичальник, боржник), укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 20.09.2007 року (в системі обліку банку договір № 1, надалі - кредитний договір) з додатковими угодами №1 від 20.09.2007 року, №3 від 19.03.2009 року, №2 від 27.08.2010 року, №2 від 01.08.2011 року, №3 від 01.08.2011 року.

Відповідно до умов кредитного договору банк надав боржнику кредит (грошові кошти) у сумі 174 189.00 дол. США, а боржник зобов`язався кожного місяця повертати кредит у порядку, встановленому графіком погашення кредиту, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 20.09.2037 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору).

Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується банківською випискою про рух грошових коштів на особовому рахунку Боржника.

За користування кредитними коштами у межах установленого терміну кредитування боржник зобов`язався сплатити проценти у розмірі та у порядку, передбаченому п.1.3 кредитного договору.

За користування кредитними коштами у межах установленого терміну кредитування боржник зобов`язався сплатити проценти у розмірі 11.90% річних та у порядку, передбаченому п. 1.3 кредитного договору. Сторони домовилися, що у випадку настання обставин, передбачених частиною 1 п.5.2 договору, процента ставка за користування кредитними коштами може бути збільшена та відповідно до п. 1.5 додаткової угоди №1 від 20.09.2007 року процентна ставка встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до п. 1.3.1 договору. В порядку, передбаченому п. 5.2 кредитного договору, банк листом №200941 від 22.02.2008 року повідомив позичальника про запровадження нової системи нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму основного боргу у розмірі подвійної процентної ставки.

Згідно з п.4.1. кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань боржник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми зазначеної заборгованості розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня.

В зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору банк звернувся із позовом до Печерського районного суду м. Києва. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2016 року по справі № 757/30336/15 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість станом на 17.08.2015 року у розмірі 159 174.54 дол. США, у тому числі прострочена заборгованість з 25.09.2014 року по 17.08.2015 року в розмірі 1302.05 дол. США, 12425.94 дол. США прострочена заборгованість по процентам з 25.11.2014 року по 27.07.2015 року, та пеня за прострочення сплати по кредиту з 27.09.2014 року по 17.08.2015 року у розмірі 5993.16 грн., пеня за прострочення сплати по кредиту з 27.09.2014 року по 17.08.2015 року у розмірі 43142.40 грн. Постановою Київського Апеляційного суду від 28.11.2019 року вказане заочне рішення по справі №757/30336/15 залишено в силі.

Однак, рішення суду не виконано, станом на 13.02.2020 року заборгованість по кредитному договору не погашена та у гривневому еквіваленті складає: 7 142 791.28 грн. (Сім мільйонів сто сорок дві тисячі сімсот дев`яносто одна грн. 28 коп.), з яких:

- 159 174.54 дол. США (що за курсом НБУ станом на 13.02.2020 року 24.4966 дол.США еквівалентно 3 899 235.03 грн.) - заборгованість за кредитом,

- 94 721.87 дол. США (що за курсом НБУ станом на 13.02.2020 року 24.4966 дол.США еквівалентно 2 320 363.76 грн.) - заборгованість за процентами за користування кредитом, нараховані до 24.01.2020 року (відповідно до п. 1.3.1. кредитного договору та ст. 1048 ЦК України),

- 5 761,80 дол. США (що за курсом НБУ станом на 13.02.2020 року 24.4966 дол.США еквівалентно 141 144.51 грн.) - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, нараховані до 24.01.2020 року (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України),

- 70 441,44 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 27.01.2019 року по 26.01.2019 року,

- 711 606.53 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами (які нараховані згідно ст. 1048 ЦК України) за строк з 27.01.2019 року по 26.01.2019 року.

Між акціонерним комерційним інноваційним товариством «УкрСиббанк» (поточна назва АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК») (надалі - банк, кредитор) та ОСОБА_1 (надалі - позичальник, боржник), укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 20.09.2007 року (в системі обліку банку договір № 1, надалі - кредитний договір) з додатковими угодами №1 від 30.01.2009 року, №2 від 20.09.2010 року, №2 від 25.01.2010 року, №2 від 12.08.2010 року, №2 від 01.08.2011 року. Копії кредитного договору та угод, як докази договірних відносин, надаються.

Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав Відповідачу кредит (грошові кошти) у сумі 66 295,21 дол. США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача, а Відповідач зобов`язався кожного місяця повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 19.02.2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору).

Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується банківською випискою про рух грошових коштів на особовому рахунку Боржника.

Додатковою угодою №1 від 30.01.2009 року до кредитного договору були внесені зміни щодо схеми погашення кредиту, відповідно з якими відповідач зобов`язався з 30.01.2009 року погашати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 613.00 дол. США 19 - го числа кожного календарного місяця. Також сторони домовилися, що для ідентифікації договору в системі обліку банку може застосовуватися також №1.

Додатковою угодою №2 від 20.09.2010 року встановлено, що відповідач зобов`язався повертати кредит та проценти шляхом сплати ануїтетного платежу у розмірі 151.07 дол.США з 19.09.2010 року по 25.09.2010 року, та 616.00 дол.США з 25.10.2010 року до кінця дії договору.

За користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 11.8 % річних. Сторони договору погодили, що розмір процентної ставки може бути змінений. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором, (п.1.3. кредитного договору). В порядку, передбаченому п. 9.2 кредитного договору, банк листом №200940 від 22.02.2008 року повідомив позичальника про запровадження нової системи нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму основного боргу у розмірі подвійної процентної ставки. Копія листа та списку поштових відправлень, як докази, надаються.

Згідно з п. 7.1. кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючі з 32 календарного дня.

В зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору банк у грудні 2016 року звернувся із позовом до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2019 року по справ №757/60522/16 ц позов було залишено без розгляду. Постановою Київського Апеляційного суду від 04.02.2020 року ухвала Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2019 року по справі №757/60522/16 ц скасована, а справа направлена для подальшого розгляду до Печерського районного суду м. Києва. На момент подання вимоги кредитора справа не розглянута. Копія постанови , як доказ, надається.

Станом на 13.02.2020 року заборгованість по кредитному договору не погашена та у гривневому еквіваленті складає 2 212 238,00 грн. (Два мільйони двісті дванадцять тисяч двісті тридцять вісім грн. 00 коп.), з яких:

- 55 860.80 дол. США (що за курсом НБУ станом на 13.02.2020 року 24.4966 дол.США еквівалентно 1 368 399.67 грн.) - заборгованість за кредитом,

- 24 992,28 дол. США (що за курсом НБУ станом на 13.02.2020 року 24.4966 дол.США еквівалентно 612 225.89 грн.) - заборгованість за процентами за користування кредитом, нараховані до 24.01.2020 року (відповідно до п. 1.3.1. кредитного договору та ст. 1048 ЦК України),

- 1 647,93 дол. США (що за курсом НБУ станом на 13.02.2020 року 24.4966 дол.США еквівалентно 40 368.68 грн.)- заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, нараховані до 24.01.2020 року (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України),

- 25 051,48 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 13.02.2019 року по 26.01.2019 року,

- 166 192,28 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами (які нараховані згідно ст. 1048 ЦК України) за строк з 13.02.2019 року по 26.01.2019 року.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Листами №200940 та №200941 від 22.02.2008 року передбачено, що на прострочену суму основного боргу нараховуються підвищені проценти в розмірі збільшеному вдвічі від діючої процентної ставки. Тому з урахуванням вказаних умов кредитного договору та положень ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідач повинен сплатити проценти у подвійному розмірі.

Боржником та керуючим реструктуризацією, у свою чергу, заявлені вимоги по заборгованостям за вищезазначеними договорами не заперечуються та визнаються у повному обсязі.

Згідно статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по кредитному договору № 0 від 20.09.2007 року (в системі обліку банку договір № 1 ) на умовах договору іпотеки №64506 від 20.09.2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 , прийнята в іпотеку квартира, загальною площею 42.5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по кредитному договору № 0 від 20.09.2007 року (в системі обліку банку договір № 1) на умовах договору іпотеки №47098 від 21.02.2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 , прийнята в іпотеку квартира, загальною площею 42.5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до cтатті 572 ЦК України, силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною першою статті 583 ЦК України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель); відповідні положення наведено також у частині другій статті 11 Закону України "Про заставу", за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За змістом частини першої статті 584 ЦК України, частини першої статті 12 Закону України "Про заставу" у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором застави (частина друга статті 589 ЦК України, стаття 19 Закону України "Про заставу").

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Частинами п`ятою, шостою статті 3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною, зокрема, до припинення основного зобов`язання.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

За наведеними вище положеннями законодавства іпотекодержатель (заставодержатель) має право задовольнити всі свої забезпечені заставою чи іпотекою вимоги до боржника у розмірі вартості фактичної реалізації предмета майнової поруки, що здійснюється в порядку, передбаченому законодавством (якщо інше не передбачено договором або законом).

Отже, виражений у грошовій формі розмір зобов`язання майнового поручителя визначається виходячи із дійсних на відповідний момент зобов`язань боржника, які існують за основним зобов`язанням (кредитним договором), з урахуванням обсягу забезпечення за умовами забезпечувального договору. Оцінка предмета забезпечення (майна) сторонами на момент укладення договору не впливає на обсяг забезпечених вимог у разі звернення стягнення на предмет забезпечення.

Кодекс про банкрутство не містить іншого порядку та способу визначення забезпечених вимог, ніж наведені вище положення законодавства, не пов`язує визначення вимог, забезпечених заставою (іпотекою) майна боржника, для включення їх до реєстру вимог, із договірною вартістю предметів забезпечення.

Натомість, правове значення має розмір підтверджених документально зобов`язань боржника за основним зобов`язанням та вартість фактичної реалізації предмета забезпечення, яка на стадії затвердження реєстру вимог кредиторів за результатами попереднього засідання ще невідома.

За рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється погашення вимог забезпечених кредиторів у позачерговому порядку.

Таким чином, забезпеченими зобов`язаннями в розумінні статті 1 Закону та відповідно вимогами забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, є всі вимоги кредитора, які існують за основним зобов`язанням (кредитним договором), i є дійсними на момент визнання вимог та можуть бути задоволені за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення відповідно до умов забезпечувальних договорів та чинного законодавства.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 902/492/17 від 15.05.2018.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про віднесення вимог АТ «Укрсиббанк» в розмірі 9 355 029,28 грн. до вимог, що забезпечені заставою фізичної особи.

Крім того, АТ «Укрсиббанк» у заяві із кредиторськими вимогами просить суд визнати грошові вимоги до боржника у розмірі 7 500,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу в усіх судових інстанціях.

Заявником видано довіреність від 28.12.2019 адвокату Останковій Валентині Олександрівні свідоцтво на право здійснення адвокатської діяльності № 324/Н від 24.11.2008, на представництво інтересів Акціонерного товариства «Укрсиббанк».

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частини 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Судом встановлено, що представником АТК «Укрсиббанк» не надано суду доказів фактичного перерахування їй коштів за правову допомогу, матеріали справи не містять актів здачі-виконання юридичних послуг, або будь-яких інших доказів на підтвердження надання такої юридичних послуг, не надано доказів співмірності розміру витрат з наданими послугами.

Таким чином, заявлені вимоги АТ «Укрсиббанк» до боржника у розмірі 7 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу не підтверджені доказами, а тому не визнаються судом.

Поряд з цим, визнанню підлягають витрати кредитора у розмірі 4 204,00 грн. по сплаті судового збору.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне закінчити попереднє засідання.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 45, 122 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати кредитором у справі № 910/17501/19 по відношенню до фізичної особи ОСОБА_1 :

- Акціонерне товариство «Укрсиббанк» з грошовими вимогами на суму 9 359 233,28 грн., з яких 4 204,00 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів, 9 355 029,28 грн. - вимоги, що забезпечені заставою фізичної особи.

2. Зобов`язати керуючого реструктуризацією сформувати реєстр вимог кредиторів, оформлений відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

3. Зобов`язати керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутись не пізніше 01.07.2020.

4. Керуючому реструктуризацією боржника строк до 13.07.2010 подати до Господарського суду м. Києва плану реструктуризації боргів боржника.

5. Визначити дату проведення судового засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 20.07.2020 о 11:50. Засідання відбудеться у приміщені господарського суду м. Києва в залі судових засідань № 3 (корпус Б).

6. Відмовити Акціонерному товариству «Укрсиббанк» у визнанні кредитором на суму 7 500,00 грн.

7. Відкласти розгляд клопотання Ат "Укрсиббанк" про закриття провадження у справі на 15.06.2020.об. 11:00.

8. Ухвалу направити учасникам провадження у справі та керуючому реструктуризацією.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 18.06.2020

Суддя А.В. Яковенко