ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2020 р. Справа№ 910/6453/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 23.06.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу

Приватного підприємства "Наша Аптека"

на ухвалу

Господарського суду міста Києва

від 12.05.2020

у справі № 910/6453/20 (суддя Плотницька Н.Б.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвуд"

про забезпечення позову, подану до пред`явлення позову

Особи, які отримають статус учасника справи: Відповідач Приватне підприємство "Наша Аптека"

ПОСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

Товариством з обмеженою відповідальністю "Грінвуд" до пред`явлення позову було подано до Господарського суду м. Києва заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно, що належать Приватному підприємству "Наша Аптека".

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що невжиття таких заходів до забезпечення позову, на думку заявника, може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки у Приватного підприємства "Наша Аптека" наявна заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Грінвуд" у розмірі 831 174 грн. 23 коп. за укладеним між сторонами договором поставки від 22.04.2016 № 12/16-П, що підтверджується підписаними між сторонами та скріпленими печатками видатковими накладними, а також підписаним між сторонами актом звіряння взаємних розрахунків станом на 31.12.2019. Протягом лютого-квітня 2020 року від робітників аптек аптечної мережі Приватного підприємства "Наша Аптека" на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвуд" надходять листи з повідомленнями про закриття аптек Приватного підприємства "Наша Аптека" і проханням забрати товар. До того ж, оплату заборгованості за вже реалізований товар Приватне підприємство "Наша Аптека" не здійснює. Виїздом працівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвуд" за адресами аптек було встановлено, що аптеки закриті, на підтвердження чого надано службову записку.

Крім того, в заяві про забезпечення позову заявник не заперечує проти застосування заходів зустрічного забезпечення у вигляді банківської гарантії на суму 831 174 грн. 23 коп.

Таким чином, посилаючись на вищезазначені обставини заявник стверджує, що існують обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів щодо накладення арешту на майно та грошові суми, що належать Приватному підприємству "Наша Аптека" може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2020 у справі №910/6453/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвуд" про забезпечення позову задоволено повністю, накладено арешт на майно та грошові кошти, що належать Приватному підприємству "Наша Аптека" на суму 831 174, 23 грн.

Вжито заходи зустрічного забезпечення, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Грінвуд" надати суду банківську гарантію на суму 831 174, 23 грн. протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. Боржником за даною ухвалою є Приватне підприємство "Наша Аптека". Стягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "Грінвуд".

Ухвала про вжиття заходів до забезпечення позову набирає законної сили з 12.05.2020, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 12.05.2023.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дослідив додані заявником до заяви про забезпечення позову докази, а саме підписані між сторонами та скріплені печатками видаткові накладні, а також скріншоти листування з робітниками аптек відповідача та службову записку, що є підтвердженням здійснення відповідачем дій, спрямованих на закриття аптек, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для її задоволення. Також судом першої інстанції задоволено клопотання заявника про зустрічне забезпечення позову, які вважає обґрунтованими та справедливими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Приватне підприємство "Наша Аптека" звернулося до суду з апеляційною скаргою, просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що в заяві про забезпечення позову вказано лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, що не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Апелянт вважає, що позивачем не надано достатніх доказів для обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову, не надано переконливих доказів на підтвердження того, що відповідач будь-яким чином здійснює реалізацію майна або підготовчі дії до цього.

Крім того, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що закриття аптечної мережі не відбувається, а відбувається оптимізація мережі зі скороченням аптечних пунктів у зв`язку з фінансово-економічною кризою. Закриття деяких аптек, щодо яких подано відповідні дані позивачем, не може свідчити про закриття всієї мережі. Станом на дату складання цієї скарги в аптечній мережі повноцінно функціонує 13 аптек, що підтверджується довідкою директора вих. №105 від 20.05.2020 р.

Також апелянт зазначає, що у нього наявна достатня кількість майна для задоволення вимог позивача, що підтверджується копією звіту про фінансові результати від 31.03.2020 р., балансова вартість активів відповідача становить 29 044 000 грн., в той час як розмір заборгованості, яку заявляє позивач становить 831 174 грн 23 коп., що є набагато меншим за вартість активів. Таким чином, у відповідача достатньо грошових коштів та майна для задоволення вимог позивача у разі прийняття на користь останнього рішення господарським судом.

Крім того апелянт звертає увагу суду на те, що актуальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем є меншим, ніж сума яку заявив позивач, та з огляду на яку судом вжито заходів забезпечення позову. Починаючи з 01.04.2020 р., відповідачем здійснено повернення позивачу товарів на загальну суму 240 493,07 грн., що підтверджується доданими копіями накладних на повернення. Накладні на повернення були надані позивачу на підписання і відповідач очікує їх повернення від позивача.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

В заперечення проти апеляційної скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Грінвуд" подано відзив, у якому міститься заперечення проти вимог апеляційної скарги з тих підстав, що для виконання Ухвали Господарського суду міста Києва від 12.05.2020 у справі №910/6453/20 ТОВ «Грінвуд» звернулося до приватного виконавця Єфіменко Д.О., яким з`ясовано, що майна у ПП «Наша аптека» майже не залишилося, а на залишки вже накладено арешт (Обтяжувач: Спільне Українісько - Естонське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма - Фарм, ЛТД»).

Крім того, за інформацією з ЄДРСР у Господарському суді м. Києва знаходяться 14 аналогічних справ (надійшли протягом березня - червня 2020 р.) про стягнення заборгованості з ПП «Наша аптека» за позовами інших кредиторів (№ 910/6081/20 про стягнення заборгованості 961912,05 грн., № 910/7031/20 про стягнення 2029244,41 грн., № 910/6624/20 про стягнення 262037, 63 грн. та ін.).

ТОВ «Грінвуд» зазначає, що у зв`язку із закриттям аптечної мережі ПП «Наша аптека» є цілком ґрунтовні підстави вважати, що невжиття заходів щодо накладення арешту на майно та грошові суми, що належать ПП «Наша аптека» може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Явка представників у судове засідання

Представник апелянта в судове засідання 23.06.2020 не з`явився, про причини неявки суд не повідомлено, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через відділ документального забезпечення суду від генерального директора апелянта надійшла заява про розгляд справи за відсутності апелянта та про підтримання вимог апеляційної скарги у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника заявника, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника апелянта, який просив суд розглядати справу у відсутності його представника.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявником вказано, що невжиття таких заходів до забезпечення позову, на думку заявника, може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки позивач має можливість, у разі задоволення позову, задовольнити свої позовні вимоги за рахунок грошових коштів та майна, яке належить відповідачу Приватному підприємству "Наша Аптека". Заявник зазначає, що у Приватного підприємства "Наша Аптека" наявна заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Грінвуд" у розмірі 831 174 грн 23 коп. за укладеним між сторонами договором поставки від 22.04.2016 № 12/16-П, що підтверджується підписаними між сторонами та скріпленими печатками видатковими накладними, а також підписаним між сторонами актом звіряння взаємних розрахунків станом на 31.12.2019. Протягом лютого-квітня 2020 року від робітників аптек аптечної мережі Приватного підприємства "Наша Аптека" на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвуд" надходять листи з повідомленнями про закриття аптек Приватного підприємства "Наша Аптека" і проханням забрати товар. До того ж, оплату заборгованості за вже реалізований товар Приватне підприємство "Наша Аптека" не здійснює. Виїздом праціника Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвуд" за адресами аптек було встановлено, що аптеки закриті, на підтвердження чого надано службову записку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення заяви позивача та вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

За приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття "ефективний засіб", за висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії"), передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

В ході вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції щодо задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно з частиною 4 статті 139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Отже, з положень частини 4 статті 139 Господарського процесуального кодексу України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Нормами статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

За таких обставин, у зв`язку із закриттям аптечної мережі, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, обраний спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Таким чином, дослідивши додані до заяви про забезпечення позову докази, а саме підписані між сторонами та скріплені печатками видаткові накладні, а також скріншоти листування з робітниками аптек відповідача та службову записку, що є підтвердженням здійснення відповідачем дій, спрямованих на закриття аптек, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для її задоволення.

Крім того, в заяві про забезпечення позову заявник не заперечує проти застосування заходів зустрічного забезпечення у вигляді банківської гарантії на суму 831 174 грн 23 коп.

Згідно із статтею 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник в порядку зустрічного забезпечення.

Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Врахвовуючи вищевикладене, колегія приходить до всинвоку, що заходи зустрічного забезпечення обґрунтованими та справедливими.

Відповідно до частин 1 та 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Окрім того, обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у разі задоволення позову, заборгованість підлягає стягненню саме з відповідача, а відтак заходи до забезпечення позову, заявлені позивачем, є адекватним та правомірними.

Застосування вищезгаданих заходів до забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів стягувача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас, беручи до уваги те, що заявник в заяві посилається на фактичне порушення прав та охоронюваних законом інтересів, суд дійшов висновку про можливість існування небезпеки в заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам позивача до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно приписів ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно в межах розміру позовних вимог є пов`язаним з предметом спору у даній справі та спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятої ухвали наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані, такі, що не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують правильність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 12.05.2020 у справі № 910/6453/20 обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються Північним апеляційним господарським судом на Приватне підприємство "Наша Аптека"

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Наша Аптека" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.05.2020 у справі №910/6453/20 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.05.2020 у справі № 910/6453/20 залишити без змін.

Матеріали оскарження № 910/6453/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 26.06.2020.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка