ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року, м. Херсон, справа № 923/12/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго", м. Каховка, Херсонська область,

про стягнення 2 255 685,15грн.

за участю секретаря судового засідання Кулик Т.С.,

та представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув.

у с т а н о в и в:

Позиція та докази позивача

Правовими підставами позову Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) до Комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" (відповідач) про стягнення 2 255 685,15грн, з яких 1700666,10грн основного боргу, 136775,64грн 3% річних, 241658,03грн. інфляційних втрат та 176585,38грн. пені, вказано ст.ст.526, 530, 610-612, 625, 629, 655, 692 Цивільного та ст.ст.173-175, 193, 216, 230-232 Господарського кодексів України, а в якості обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги зазначено про порушення відповідачем зобов`язань за договором № 1120/1718-ТЕ-33 від 12.09.2017 постачання природного газу, а саме, про нездійснення відповідачем повної оплати природного газу за жовтень та грудень 2017 року, січень, лютий та березень 2018 року у встановлені договором строки, через що у позивача, в силу закону та договору, виникло право на нарахування заявлених до стягнення сум пені, річних та інфляційних втрат.

На підтвердження вказаних у позовній заяві обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, у позовній заяві зазначено та подано разом з нею 1) договір № 1120/1718-ТЕ-33 від 12.09.2017 постачання природного газу, з додатковою угодою №1 від 12.01.2018; 2) акти приймання-передачі природного газу від 31.10.2017, 30.11.2017, 31.12.2017, 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018; 3) довідку "Сальдо, "Каховтеплокомуненерго КПТМ" та виписку за період з 01.10.2017 по 31.08.2019 щодо операцій по даному договору № 1120/1718-ТЕ-33; 4)розрахунок заявлених до стягнення грошових сум (а.с.13-47).

Згідно з відповіддю на відзив позивач просить задовольнити позов повністю, стверджуючи про необґрунтованість доводів відзиву, з огляду на наступне.

1) Підписуючи договір № 1120/1718-ТЕ-33 від 12.09.2017 постачання природного газу з позивачем відповідач чітко розумів всю юридичну відповідальністю за невиконання або неналежне виконання умов договору, в даному випадку п.8.2 щодо нарахування пені за порушення зобов`язань з оплати природного газу.

2) Відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до умов договору (п.6.1) та неповністю розрахувався за поставлений природний газ, тому заявлені до стягнення з відповідача суми 3% річних, інфляційних втрат та пені нараховані правомірно.

3) Зазначені у відзиві відповідача обставини, з якими відповідачем пов`язується наявність підстав для зменшення пені, не є винятковими обставинами, за наявності яких закон надає право суду зменшити розмір заявленої до стягнення пені: зокрема, нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобов`язанням за договором постачання природного газу. В свою чергу, метою господарської діяльності позивача є забезпечення галузей національної економіки і населення природним газом. Тобто, позивач, як підприємство державного сектору економіки та об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України. Несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

Позиція та докази відповідача

Згідно з відзивом на позов відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення 1700666,10грн. основного боргу, але просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог про стягнення 176585,38грн. пені, 136775,64грн 3% річних, 241658,03грн інфляційних втрат, з огляду на наступне.

1) Позивач, в порушення умов договору, не проводив звірку взаєморозрахунків.

2) Позивач не виконав умови договору (ч.5 п.п.7.4 п.7 договору № 1120/1718-ТЕ-ЗЗ Розділу "Права та обов`язки сторін"), за якими, як постачальник газу, повинен був забезпечити споживача прозорим та простим способами досудового вирішення спорів.

3) Природний газ, який відповідач отримав на підставі договору № 1120/1718-ТЕ-ЗЗ, використано виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, яке вчасно не розраховується з відповідачем за послуги та станом на 01.02.2020 має заборгованість перед відповідачем 10 720 165,24грн.

Порушення відповідачем умов договору відбулося через стабільно тяжкий фінансовий стан відповідача, діяльність якого є збитковою. Встановлені державним регулятором (НКРЕКП) тарифи, за якими відповідач надає населенню послуги, не відповідають економічно обґрунтованим витратам відповідача, що пов`язані з наданням цих послуг.

4) Стягнення штрафних санкцій у повному обсязі може негативно вплинути на виробничу діяльність відповідача по забезпеченню тепловою енергією як населення міста так і юридичних осіб, включаючи заклади охорони здоров`я, освіти, дитячих садків, а також на збільшення заборгованості за поставлений газ по діючому договору з позивачем.

При цьому, згідно з відзивом на позов відповідач просить суд, у разі задоволення позову, вирішити питання про зменшення пені.

На підтвердження доводів відзиву на позов разом з відзивом до суду подано: 1) копію статуту відповідача; 2) копію журналу-ордеру (відомість) по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" за 2019 рік, 3) копію звіту про оплату населенням житлово-комунальних послуг за січень 2020 року, 4) довідку від 18.02.2020 № 01-05/30 за підписом керівника відповідача про ненадання відповідачу Каховською міською радою з 2014 року коштів для погашення заборгованості за природний газ перед (а.с.85-90, 92-94).

Також, разом з клопотанням про перенесення судового засідання відповідач надав 13.02.2020 до суду копію власного статистичного звіту про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності від надання послуг теплопостачання за 2018 рік (а.с.66).

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 08.01.2020 суд відкрив провадження у справі за правилами загального провадження, призначив на 13.02.2020 підготовче засідання у справі, встановивши строки, а саме 05.02.2020 відповідачу для надання відзиву на позов та 12.02.2020 позивачу для надання відповіді на відзив. Поряд з цим, ухвалою суду від 13.02.2020 відповідачу продовжено строк для подання відзиву на позов по 24.02.2020.

26.02.2020 до суду надійшов відзив на позов, що був надісланий поштою 24.02.2020.

02.03.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, що була надіслана поштою 28.02.2020, а ухвалою від 05.03.2020 суд продовжив позивачу по 02.03.2020 строк подання цієї відповіді.

Підготовче провадження у справі проведене в засіданнях 13.02.2020 та 05.03.2020 (ухвалою суду від 05.03.2020 закрито підготовче провадження у справі).

За клопотанням позивача (а.с.125) про відкладення розгляду справи, у зв`язку з запровадженням Кабінетом Міністрів України карантину з метою недопущення поширення коронавірусу COVID-19, ухвалами суду від 31.03.2020 та 30.04.2020, відповідно, строк розгляду справи по суті був продовжений понад встановлений ч.2 ст.195 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) строк та відкладено розгляд справи вперше на 30.04.2020 та вдруге на 04.06.2020 о 12-00 год.

Розгляд справи по суті проведено у судовому засіданні 04.06.2020 за відсутності представників сторін, з урахуванням клопотання позивача (вх.№4186/20 від 02.06.2020) про розгляд справи за відсутності представника позивача та оскільки суд за протокольною ухвалою від 04.06.2020 відмовив в задоволенні клопотання відповідача (вх.№3989 від 26.05.2020) про відкладення розгляду справи, через триваючий карантин, що запроваджений Кабінетом Міністрів України карантину з метою недопущення поширення коронавірусу COVID-19, що мотивоване бажанням відповідача взяти участь у судовому засіданні. Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання відповідача суд виходив з того, що 1)станом на дату засідання 04.06.2020 на території Херсонської області та, безпосередньо у м.Херсоні, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 пом`якшено карантинні заходи щодо недопущення поширення коронавірусу COVID-19; 2) в Господарському суді Херсонської області вжиті відповідні санітарні протиепідемічні заходи з метою на забезпечення роботи суду та безпеки учасників судового процесу в умовах вказаного карантину; 3)суд не викликав сторони у судове засідання 04.06.2020; 4) відповідач не був позбавлений можливості взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, проте відповідного клопотання до суду не подавав.

Обставини, які встановлено судом

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (на теперішній час має назву - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), як постачальник (надалі - позивач), та Комунальне підприємство теплових мереж "Каховтеплокомуненерго", як споживач (надалі - відповідач), уклали 12.09.2017 між собою договір постачання природного газу № 1120/1718-ТЕ-33, а 12.01.2018 додаткову угоду № 1 до даного договору.

Основними умовами цього договору, які впливають на взаємовідносини сторін в межах даного спору між ними, є наступні:

- постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018рр природний газ, а споживач зобов`язується оплати його на умовах даного договору (за пунктами 1.1, 2.1, 2.3);

- природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (за п.1.2);

- приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві оформлюється актом приймання-передачі (за п.3.7);

- оплата природного газу здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100%-ої (стовідсоткової) поточної оплати протягом місяця поставки природного газу, при цьому, остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (за п.6.1);

- платежі за договором здійснюються на поточний рахунок постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію, та, в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розраховуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1. даного договору (за п.6.3);

- за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством та договором (за п.8.1);

- у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. даного договору споживач зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення оплати, при цьому нарахування пені не здійснюється на суми оплат, що проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №252 (за п.8.2 в редакції додаткової угоди від 12.01.2018 № 1);

- строк, у межах якого сторони можуть звернутися з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), зокрема, щодо стягнення основної заборгованості, пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (за п.10.3);

- договір складений за повного розуміння сторонами предмета та умов договору, споживач розуміє та погоджується з тим, що отримав повну, достовірну та достатню інформацію, необхідну для підписання договору (за п.11.7);

- договір діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 по 31.03.2018, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (за п.12.1).

На виконання умов даного договору позивач передав відповідачу, який, в свою чергу, прийняв від позивача за актами приймання-передачі природний газ загальною вартістю 13540218,11грн (з урахуванням податку на додану вартість): за актом від 31.10.2017 на суму 644165,98грн, від 30.11.2017 на суму 2103910,21грн, від 31.12.2017 на суму 2142724,68грн, від 31.01.2018 на суму 2953979,69грн, від 28.02.2018 на суму 2712754,73грн, від 31.03.2018 на суму 2982682,82грн.

Розрахунки за отриманий в період дії договору природний газ здійснювалися відповідачем несвоєчасно та не у повному обсязі, через що, за зобов`язаннями щодо оплати природного газу за жовтень та грудень 2017 року, січень, лютий та березень 2018 року, позивачем нараховані відповідачу: 1) за жовтень 2017 року 4635,45грн пені та 847,95грн 3% річних; 2) за листопад 2017 року 5801,65грн пені, 8052,49грн 3% річних, 26555,49грн інфляційних втрат; 3) за грудень 2017 року 13641,04грн пені, 10472,97грн 3% річних, 21853,27грн інфляційних втрат; 4) за січень 2018 року 14324,78грн 3% річних, 32493,78грн інфляційних втрат; 5) за лютий 2018 року 9077,47грн пені, 14236,97грн 3% річних, 15826,93грн інфляційних втрат; 6) за березень 2018 року 143429,77грн пені, 88840,48грн 3% річних, 144928,56грн інфляційних втрат.

За обліком позивача станом на 20.09.2019 заборгованість відповідача з оплати природного газу, який відповідач отримав від позивача на підставі договору №1120/1718-ТЕ-33 від 12.09.2017 постачання природного газу становить 1 700 666,10грн.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів сплати а ні повністю, а ні частково, заявлених до стягнення з нього 1 700 666,10грн. заборгованості з оплати природного газу, 176 585,38грн пені, 136 775,64грн 3% річних та 241 658,03грн інфляційних втрат.

Правові норми, що підлягають застосуванню

Щодо підстав виникнення та порядку виконання господарських зобов`язань

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.7 ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.6 ст.265 Господарського кодексу України до відносин поставки не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Відповідно ж до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, якщо іншого строку оплати не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Щодо наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3%) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за ч.1 та ч.2 ст.217 Господарського кодексу України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України спеціальна позовна давність тривалістю в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір штрафних санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оцінка судом встановлених обставин, з урахуванням положень правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні спору

1. Щодо виконання сторонами своїх господарських зобов`язань

Наявність укладеного між сторонами справи договору №1120/1718-ТЕ-33 від 12.09.2017 постачання природного газу свідчить на користь виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, в силу яких, як-то встановлено приписами ст.ст.173-175 Господарського кодексу України, одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Позивач виконав встановлені для нього договором №1120/1718-ТЕ-33 від 12.09.2017 постачання природного газу (за пунктами 1.1, 2.1, 2.3 договору) та нормами закону (за ч.1 ст.265 Господарського кодексу України), як для постачальника, зобов`язання перед відповідачем в частині передачі (поставки) відповідачеві протягом періоду дії даного договору природного газу на загальну суму 13540218,11грн, у зумовлені цим договором строки та у узгоджених сторонами договору відповідних щомісячних обсягах, що підтверджується складеними між сторонами даної справи відповідними актами.

Вказані акти підписано відповідачем, з скріпленням відповідного підпису посадової особи відповідача відбитком печатки відповідача, без будь-яких зауважень та заперечень. Докази іншого у справі відсутні. Проте, відповідач не виконав передбачені для нього умовами вказаного договору (за пунктами 1.1, 6.1, 6.3 договору) та нормами закону (за ч.1 ст.265 Господарського кодексу України та ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України), як для споживача, зобов`язання перед позивачем в частині здійснення оплати природного газу позивача на умовах даного договору.

Невиконання відповідачем вказаних положень договору №1120/1718-ТЕ-33 від 12.09.2017 та наведених приписів норм закону, є порушенням відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем, що виникли з даного договору.

Згідно з відзивом на позов відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення 1700666,10грн. основного боргу.

Твердження відповідача про те, що позивач, в порушення умов укладеного між ними договору № 1120/1718-ТЕ-33 від 12.09.2017 постачання природного газу, не проводив звірки взаєморозрахунків, не приймаються до уваги судом, оскільки відповідач 1) визнав позовні вимоги в частині стягнення 1700666,10грн. основного боргу, 2) не довів поданими суду доказами неправильності ведення позивачем обліку платежів відповідача за природний газ, що відображено у доданій до позовної заяви довідці "Сальдо, "Каховтеплокомуненерго КПТМ" та виписці за період з 01.10.2017 по 31.08.2019 щодо операцій по даному договору.

Поряд з цим, виконання відповідачем зобов`язань з оплати природного газу за договором не поставлене у залежність від строків або ступеню здійснення сплати населенням заборгованості за природний газ, а підписавши договір №1120/1718-ТЕ-33 від 12.09.2017 постачання природного газу, відповідач взяв на себе зобов`язання проводити розрахунки за послуги, саме на умовах даного договору, що передбачено положеннями п.6.1. та 6.3. даного договору: "остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) наступного за місяцем поставки газу" та "в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розраховуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1. договору". Внесення ж змін до зазначених п.6.1. та п.6.3. даного договору, в частині зміни (збільшення) строку проведення остаточних розрахунків відповідач не ініціював. Докази іншого у справі відсутні.

2. Щодо нарахування та стягнення пені

Неустойка (штраф, пеня) має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Відповідач не надав контррозрахунків заявленої до стягнення пені. Розрахунок заявленої до стягнення пені в розмірі 176585,38грн судом перевірено, цей розрахунок відповідає положенням п.8.1 та п.8.2. договору №1120/1718-ТЕ-33 від 12.09.2017 постачання природного газу, приписам ст.ст.230,231 Господарського та ст.549 Цивільного кодексів України, а також не містить арифметичних помилок.

Суд, також, констатує про встановлення п.10.3 укладеного між сторонами справи договору №1120/1718-ТЕ-33 від 12.09.2017 строку позовної давності за вимогами про стягнення пені тривалістю п`ять років.

3. Щодо нарахування річних та інфляційних втрат

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо іншій розмір процентів річних не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічну правову позицію містить у собі п.3.1. та п.4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань". Відповідач не надав контррозрахунків заявлених до стягнення річних (3%) та інфляційних втрат. Розрахунки заявлених до стягнення 136775,64грн процентів річних (3%) та 241658,03грн інфляційних втрат судом перевірено, ці розрахунки не містять арифметичних помилок, а також не є завищеним, оскільки виконані у відповідності до положень ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, а розрахунок інфляційних витрат ще й, додатково, згідно положень листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Висновки суду

1. По суті спору

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання його договірних зобов`язань за договором №1120/1718-ТЕ-33 від 12.09.2017 постачання природного газу, в частині оплати товару позивача на умовах даного договору, 136775,64грн 3% річних, 241658,03грн інфляційних втрат та 176585,38грн пені, які заявлені до стягнення з відповідача, нараховані правомірно та мають бути стягнуті з відповідача, поряд з 1700666,10грн. основного боргу.

2. Щодо зменшення пені

Відзив на позовну заяву містить у собі клопотання відповідача, про зменшення пені у разі задоволення позову, але у клопотанні не вказано на яку суму або до якої суми, або ж на скільки відсотків від заявленої до стягнення суми пені відповідач просить зменшити пеню.

Розглянувши це клопотання, суд, на підставі наявних у справі доказів, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення загальної суми заявленої до стягнення пені на 50%, тобто, з 176585,38грн до 88292,69грн. (з урахуванням, у тому числі й додаткових підстав для зменшення окремих складових загальної суми заявленої до стягнення пені).

Вказаний висновок суду ґрунтується на наступному.

1) Щодо наявності підстав для зменшення окремих складових цієї пені.

1.1.) Щодо підстав для зменшення пені в сумі 4635,45грн, яка нарахована за порушення зобов`язань за жовтень 2017 року.

Заборгованість відповідача з оплати природного газу по зобов`язаннях жовтня 2017 року, згідно доданого до позовної заяви розрахунку позивача, існувала з 28.11.2017 по 21.12.2017 (тобто, протягом 24 днів) та була повністю сплачена за два роки до звернення позивача до суду з позовом про стягнення 4635,45грн пені, що нарахована з існуванням цієї заборгованості. Беручи до уваги нетривалий, за оцінкою суду, період існування вказаної заборгованості (прострочення виконання грошового зобов`язання) та ступінь виконання на даний час зазначеного грошового зобов`язання (повне погашення цієї заборгованості) суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення вказаної пені на 95% (дев`яноста п`ять відсотків), тобто, до 5% (п`яти відсотків) від суми 4635,45грн., що складає 231,78грн.

231,78грн. = (4635,45грн./100%) х 5%

1.2.) Щодо підстав для зменшення пені в сумі 5801,65грн, яка нарахована за порушення зобов`язань за листопад 2017 року.

Заборгованість відповідача з оплати природного газу по зобов`язаннях листопада 2017 року, згідно доданого до позовної заяви розрахунку позивача, існувала з 26.12.2017 по 26.02.2018 (тобто, два місяці) та була повністю сплачена за один рік та десять місяців до звернення позивача до суду з позовом про стягнення 5801,65грн пені, що нарахована з існуванням цієї заборгованості. Беручи до уваги нетривалий, за оцінкою суду, період існування вказаної заборгованості (прострочення виконання грошового зобов`язання) та ступінь виконання на даний час зазначеного грошового зобов`язання (повне погашення цієї заборгованості) суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення вказаної пені на 90% (дев`яноста відсотків), тобто, до 10% (десяти відсотків) від суми 5801,65грн, що складає 580,17грн.

580,17грн. = (5801,65грн./100%) х 10%

1.3.) Щодо підстав для зменшення пені в сумі 13641,04грн пені, яка нарахована за порушення зобов`язань за грудень 2017 року.

Заборгованість відповідача з оплати природного газу по зобов`язаннях грудня 2017 року, згідно доданого до позовної заяви розрахунку позивача, існувала з 26.01.2018 по 26.04.2018 (тобто, три місяці) та була повністю сплачена за один рік та вісім місяців до звернення позивача до суду з позовом про стягнення 13641,04грн пені, що нарахована з існуванням цієї заборгованості. Беручи до уваги нетривалий, за оцінкою суду, період існування вказаної заборгованості (прострочення виконання грошового зобов`язання) та ступінь виконання на даний час зазначеного грошового зобов`язання (повне погашення цієї заборгованості) суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення вказаної пені на 80% (вісімдесят відсотків), тобто, до 20% (двадцяти відсотків) від суми 13641,04грн, що складає 2728,21 грн.

2728,21 грн. = (13641,04грн /100%) х 20%

Тобто, з нарахованих у загальній сумі 24078,14грн. пені за порушення зобов`язань за жовтень, листопад та грудень 2017 року, стягненню з відповідача підлягає 3540,16грн. пені, й, відповідно, з урахуванням вищенаведених обставин та підстав загальна сума заявленої до стягнення пені зменшена з 176585,38грн до 156047,40грн.

Також (додатково), висновок суду про наявність підстав для зменшення загальної суми заявленої до стягнення пені на 50%, тобто, з 176585,38грн до 88292,69грн., ґрунтується на наступному.

2) Основним видом діяльності відповідача є централізоване теплопостачання населення (житлового фонду) комунально-побутових, бюджетних організацій та інших споживачів м.Каховка Херсонської області (згідно п.2.1.-п.2.2. Статуту) (а.с.87).

3) За п.1.2. договору №1120/1718-ТЕ-33 від 12.09.2017 постачання природного газу, природний газ, що постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

4) Переважну частину з споживачів послуг відповідача складає саме, населення (852 особові рахунки), заборгованість якого станом на 31.01.2020 складала 10,72 млн. грн., що підтверджується даними статистичної звітності відповідача (а.с.66, 93).

5) У звітний період 2018 року, тобто, станом на час виникнення у відповідача несплаченого по теперішній час основного боргу по оплаті природного газу в розмірі 1700666,10грн по договору №1120/1718-ТЕ-33 від 12.09.2017, заборгованість перед відповідачем за 2018 рік складала 8,749 млн.грн. з оплати населенням послуг, 235,7 тис.грн. з оплати послуг по бюджетних (державних та місцевих) установах, 2,3355 млн. грн. з фінансування з бюджету субсидій, 152,4 тис.грн з відшкодування з бюджету пільг, 2,9626млн. грн. по дотаціях з бюджету на відшкодування різниці в тарифах, що підтверджується даними статистичної звітності відповідача (а.с.66).

Підстав для зменшення пені на більшу суму суд не вбачає. Доводи про тяжкий фінансовий стан відповідача та надання відповідачем послуг за тарифами, меншими за розміром за собівартість послуг, суд не приймає в якості підстав для зменшення пені, оскільки виходячи з наданої суду статистичної звітності відповідача (а саме, даних з цієї звітності про розмір доходу від реалізації послуг та їхню собівартість, дебіторську заборгованість, а також розміру сум заборгованості бюджету з компенсації різниці в тарифах, пільг та субсидій (загалом більше 7,7млн.грн.) та заборгованості населення з оплати послуг відповідача (10,72 млн. грн.)) такі суми заборгованості утворювалися протягом тривалого часового періоду, а не виникли протягом 2017, 2018 та/або 2019 років. Тобто, здійснення відповідачем протягом щонайменше кількох років його поточної господарської діяльності, при наявності вказаної заборгованості минулих років, не може бути врахована як виняткова обставина для зменшення пені. При цьому, відповідачем не надано доказів ініціювання питання про затвердження нового розміру тарифів на надання послуг, виходячи з актуальної собівартості власних послуг.

Поряд з цим, суд відхиляє доводи позивача (згідно відповіді на відзив) про те, що внаслідок порушення відповідачем строку виконання грошових зобов`язань з договору №1120/1718-ТЕ-33 від 12.09.2017 постачання природного газу позивач поніс (несе) збитки у значному розмірі, а фінансовий стан позивача погіршується, оскільки ці доводи позивача не підтверджено в порядку ст.ст.73-74 ГПК України, поданими суду доказами.

Розподіл судових витрат

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно ж до ч.1 ст.130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Судовими витратами у даній справі є витрати позивача на сплату судового збору за платіжним дорученням від 18.12.2019 № 7011920 у сумі 33 835,28грн.

До початку розгляду даної справи по суті, згідно з поданим відзивом на позов відповідач визнав позов в частині стягнення 1 700 666,10грн основної заборгованості.

За подання позовної заяви з вимогами про стягнення 1700666,10грн (в розмірі визнаної відповідачем заборгованості), за законом п.2.1. ч.ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" сплаті підлягає судовий збір у розмірі 25510грн.

25510,00грн. = (1 700 666,10грн./100%) х 1,5%

З урахуванням цього, поверненню позивачеві з державного бюджету, у відповідності до ч.1 ст.130 ГПК України, підлягає 50% від 25510,00грн. судового збору - складової 33835,28грн. судового збору, що був сплачений за подання позовної заяви за платіжним дорученням від 18.12.2019 № 7011920, а саме, 12755грн.

12755,00грн. = (1 700 666,10грн /100 %) х1,5%) / 2

Решта сплаченого за подання позовної заяви за платіжним дорученням від 18.12.2019 №7011920, а саме, 21080,28грн, (21080,28грн.=33835,28грн.-12755,00грн.), підлягає стягненню з відповідача, за висновку суду про правомірність нарахування та заявлення до стягнення вказаних у позовній заяві сум 3% річних, інфляційних втрат та пені. Цей висновок суду узгоджується з роз`ясненнями за п.4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7, за якими, коли господарський суд, ухвалюючи рішення у справі, користуючись наданим йому за законом правом зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала би задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст.ст. 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" (місцезнаходження: 74800, Херсонська область, м. Каховка, вул. Соборності, буд.20-А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 05449897) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд.6; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20077,10грн основної заборгованості, 88292,69грн пені, 136775,64грн річних, 241658,03грн. інфляційних втрат, 21080,28грн компенсації по сплаті судового збору.

3. Відмовити у стягненні 88292,69грн пені.

4. Повернути Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд.6; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20077720) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 12755,00грн., що сплачений за платіжним дорученням від 18.12.2019 №7011920, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 923/12/20 Господарського суду Херсонської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення. Поряд з цим, у відповідності до п.4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне рішення складене 17.06.2020

Суддя К.В. Соловйов