ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/266/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛИССАНТА", м. Київ
до Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО "ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ" ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я. ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ", с. Червона Хвиля
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Василенко Н.М.

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛИССАНТА" з позовною заявою до Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО "ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ" ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я. ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ" та просить суд:

- стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО «ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ» ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я.ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ (62650, Харківська область, Великобурлуцький p-он, с. Червона Хвиля, вул. Центральна, буд. 13, п/р НОМЕР_1 AT "Райффайзен Банк АВАЛЬ" м. Київ, МФО 380805) заборгованість у сумі 7333117,89 гривень, яка складається з: заборгованості за договором поставки - 3387225,00 гривень, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання - 248263,89 гривень; 36% річних - 310404,00 гривень, штраф у сумі 3387225,00 гривень;

- стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО «ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ» ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я.ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ (62650, Харківська область, Великобурлуцький p-он, с. Червона Хвиля, вул. Центральна, буд. 13, п/р НОМЕР_2 в ХОУ ВАТ «Ощадбанк» МФО 351823) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛИССАНТА» (03148, м. Київ, вул. Петра Курінного, буд. 2А, офіс 6, КОД , ІПН 69, п/р НОМЕР_1 АТ "Райффайзен Банк АВАЛЬ" м. Київ, МФО 380805) судовий збір у сумі 109996,78 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем зобов`язань за договором №18/03 від 18.03.2019 р. в частині оплати вартості поставленого товару на суму 3387225,00 грн.

Ухвалою суду від 03.02.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 24.02.2020 р. о 09:00, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

03.03.2020 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.5627), який судом було досліджено та долучено до матеріалів справи.

Підготовче засідання відкладалося з метою виконання завдання підготовчого провадження та забезпечення процесуальних прав сторін.

17.03.2020 р. господарський суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 25.03.2020 на 09:00.

Розгляд справи по суті відкладався у зв`язку з неявкою представників сторін та запровадженим на території України карантином.

29.05.2020 р. до суду надійшло клопотання Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО "ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ" ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я. ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ" про зупинення провадження у справі (вх. 12078 від 29.05.2020 р.) до винесення рішення та набрання ним законної сили по справі № 910/5471/20, що розглядається Господарським судом м. Києва.

05.06.2020 р. представником відповідача було подано клопотання (вх. 12740) про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантину у місті Харкові.

Ухвалою від 26.06.2020 р. було відмовлено в задоволенні клопотання Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО "ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ" ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я. ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ" про зупинення провадження у справі (вх. 12078 від 29.05.2020 р.).

В судовому засіданні 23.06.2020 р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Розглянувши клопотання відповідача про повторне відкладення розгляду справи (вх. 12740 від 05.06.2020 р.), суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, дію карантину продовжено на всій території України до 22.06.2020. Проте, відповідно до п. 4 вказаної Постанови на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією запроваджується послаблення протиепідемічних заходів, а саме дозволяється з 22.05.2020, зокрема, регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні за умови перевезення пасажирів у межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

З вищенаведеного вбачається, що не зважаючи на продовження карантинних заходів, представник відповідача мав можливість скористатись своїм правом та прибути в призначене судове засідання або заявити клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено застосування судом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Окрім того, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, а одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ГПК України).

З огляду на викладене та зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо), подальше відкладення розгляду справи суперечитиме вищезгаданому принципу розгляду справи впродовж розумного строку.

Розглянувши надані учасниками судового процесу докази і заяви по суті справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

18 березня 2019 року між ТОВ «ЛИССАНТА» та Державним підприємством «ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО «ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ» ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я.ЮРЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ було укладено договір поставки засобів захисту рослин № 18/03 відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язується поставити та передати у власність засоби захисту рослин (ЗЗР) ДП «ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО «ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ» ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я.ЮРЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ», а ДП «ДГ «ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ» IP ІМЕНІ В.Я.ЮРЄВА НААН» зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити вказану продукцію.

Відповідно до п.1.2 договору найменування Товару, його кількість, ціна за одиницю та загальна вартість поставленого товару зазначаються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору. У п.2.2. визначено, що орієнтовна сума Договору становить 3 000 000 грн, а у випадку якщо вартість всіх поставок Товару за цим Договором перевищуватиме або буде меншою від орієнтовної суми, то вважається, що загальна ціна Договору узгоджена Сторонами шляхом підписання видаткових накладних, за якими фактично поставлено та прийнято Товар протягом строку дії Договору.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що повна оплата поставленого Товару повинна бути здійснена Покупцем не пізніше 31 жовтня 2019 року «остаточна дата розрахунку». Датою оплати Товару вважається дата надходження грошових коштів на поточний банківській рахунок Постачальника.

Розділом 4 Договору сторони визначили строки та умови поставки, відповідно до п.4.1. якого Постачальник поставляє Товар шляхом одноразової поставки Товару або поставки Товару партіями, відповідно до видаткових накладних, п. 4.5. строк поставки встановлений до 31 жовтня 2019 року. Сторони договорилися, що доказом факту поставки Товару є оформлені належним чином документи - видаткова накладна, товарно-транспортна накладна. Довіреність оформлюється і підписується на усну вимогу будь-якої із Сторін цього Договору.

На виконання умов Договору ТОВ «ЛИССАНТА» поставило ДП «ДГ «ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ» IP ІМЕНІ В.Я.ЮРЄВА НААН» засоби захисту рослин в асортименті, кількості та по цінам, зазначеним:

- у видатковій накладній № РН-0000001 від 21.03.2019 року на суму 2052000,00 грн з ПДВ;

- у видатковій накладній № РН-0000002 від 21.03.2019 року на суму 798000,00 грн з ПДВ;

- у видатковій накладній № РН-0000021 від 24.04.2019 року на суму 114000,00 грн з ПДВ та товарно-транспортній накладній № РН-0000021 від 24.04.2019 року на суму 114000,00 грн з ПДВ;

- у видатковій накладній № РН-0000031 від 15.05.2019 року на суму 142500,00 грн з ПДВ та товарно-транспортній накладній № РН-0000031 від 15.05.2019 року на суму 142500,00 грн;

- у видатковій накладній № РН-0000035 від 21.05.2019 року на суму 45600,00 грн з ПДВ та товарно-транспортній накладній № РН-0000035 від 21.05.2019 року на суму 45600,00 грн;

- у видатковій накладній № РН-0000033 від 03.06.2019 року на суму 684000,00 грн з ПДВ та товарно-транспортній накладній № РН-0000033 від 03.06.2019 року на суму 684000,00 грн;

- у видатковій накладній № РН-0000042 від 03.06.2019 року на суму 22800,00 грн з ПДВ та товарно-транспортній накладній № РН-0000042 від 03.06.2019 року на суму 22800,00 грн.

Вказана продукція отримана завідувачем елітним складом ОСОБА_3 на підставі генерального доручення № 108/1 від 18.03.2019 року. Видаткові та товарно-транспортні накладні підписані та скріплені печатками з обох сторін.

Відповідачем постачальнику було повернуто продукцію в асортименті на суму 471675,00 гривень, а саме:

- повернення постачальнику № 6 від 25.09.2019 на суму 182400,00 грн, також підтверджується товарно-транспортною накладною № 915277 від 25.09.2019 р.;

- повернення постачальнику № 7 від 07.10.2019 на суму 260775,00 грн, також підтверджується товарно-транспортною накладною № ПП-7 від 07.10.2019;

- повернення постачальнику № 8 від 07.10.2019 на суму 28500,00 грн, також підтверджується товарно-транспортною накладною № ПП-8 від 07.10.2019.

Позивач вказував, що відповідач умови договору щодо розрахунку за поставлену продукцію не виконав, заборгованість перед ТОВ «ЛИССАНТА» у сумі З387225,00 гривень не погасив, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Пунктом 6.2 Договору поставки засобів захисту рослин № 18/03 від 18.03.2019 року встановлено, що при порушенні строків оплати, визначених пп. 3.3 Договору, господарство сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від загальної суми заборгованості, яка діє на даний період за кожен день прострочки нездійсненої оплати на поставлений Товар.

Враховуючи викладене, позивач зазначав, що за невиконання умов договору поставки засобів захисту рослин №18/03 від 18.03.2019 року відповідач повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь час прострочення без урахування вимог ч 6. статті 232 Господарського кодексу (відповідно до п.6.6 Договору поставки), тобто за період з 01.11.2019 до 01.02.2020 суму, що за розрахунками позивача складає - 248263,89 грн.

У пункті 6.2 Договору сторони визначили, що у разі порушення термінів оплати по Договору більше ніж 10 календарних днів Покупець, крім пені, сплачує постачальнику штраф у розмірі 100% від загальної вартості товару, який відповідно складає 3387225,00 грн.

Частиною 3 статті 198 Господарського кодексу України встановлено, що відсотки за грошовими зобов`язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначеному законом або договором. Відповідно до вимог ч.2 статті 625 ЦК України та п.6.5 Договору поставки за користування чужими грошовими коштами застосовується ставка 36% річних, які в період з 01.11.2019 року по 01.02.2020 року, за розрахунками позивача, склали - 310404,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором поставки в розмірі 3387225,00 грн, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання - 248263,89 грн, 36% річних - 310404,00 грн та штраф у сумі 3387225,00 грн.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач вказував, що після отримання позовної заяви з доданими до неї документами, на підприємстві відповідача було здійснено перевірку наявності та обліку документів, на які позивач посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог. Перевіркою не виявлено ні оригіналів ні копій документів на які посилається позивач в позовній заяві. В той же час, відповідачем встановлено, що в період укладення зазначеного вище Договору поставки №18/03 засобів захисту рослин гр. ОСОБА_1 не був керівником ДП "ДГ "ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ" IP НААН України, та в загалі не мав будь яких повноважень діяти від відповідача та представляти його інтереси.

06.07.2017 р. за наказом №65-Д, гр. ОСОБА_1 було звільнено з посади директора ДП "ДГ "ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ" IP НААН України та призначено нового директора гр. ОСОБА_2 . За твердженням відповідача, відомості про звільнення гр. ОСОБА_1 з посади директора та призначення за наказом № 66-Д на посаду директора ДП "ДГ "ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ" IP НААН України з 07.07.2017 р. гр. ОСОБА_2 було своєчасно внесено до ЄДРПОУ. Не погодившись зі звільненням з посади директора підприємства, гр. ОСОБА_1 оскаржив наказ №65-Д, від 06.07.2017 р. до суду. Постановою Верховного суду України по справі 645/3006/17 від 14.11.2018 р. в позовних вимогах гр. ОСОБА_1 (про скасування наказу №65-Д, від 06.07.2017 р. про звільнення та поновлення на роботі) було відмовлено в повному обсязі.

Таким чином, відповідач наголошував, що колишній директор ДП "ДГ "ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ" IP НААН України, гр. ОСОБА_1 не мав повноважень та підстав діяти від імені відповідача, підписувати будь які документи, а також делегувати повноваження, а саме надавати генеральні доручення (в тому числі гр. ОСОБА_3 ).

Також, відповідач стверджував, що гр. ОСОБА_1 після звільнення з посади директора ДП "ДГ "ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ" IP НААН України, було здійснено низку злочинів пов`язаних з підробкою адміністративних, фінансових та господарських документів підприємства. За зазначеним вище фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.358 КК України. Зазначені злочини на час розгляду справи розслідуються Великобурлуцьким відділом Національної поліції України та перебувають на контролі в Великобурлуцькому відділі Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області.

Враховуючи викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛИССАНТА" вимог.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог і викладених сторонами доводів та заперечень, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 3387225,00 грн підтверджується наявними в матеріалах справи копіями підписаних видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.11.2019, підписаним уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками сторін.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що в період укладення договору поставки засобів захисту рослин ОСОБА_1 не був керівником підприємства та не мав будь-яких повноважень діяти від відповідача і представляти його інтереси, суд вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час укладення договору (18.03.2019 р.) був визначений підписантом згідно Статуту.

Також, суд не може визнати обґрунтованими посилання відповідача на те, що після отримання позовної заяви з доданими до неї документами, на підприємстві відповідача було здійснено перевірку наявності на обліку документів, за результатами якої не виявлено ні оригіналів, ні копій документів, на які посилається позивач в позовній заяві, оскільки це стосується ведення відповідачем господарської діяльності підприємства і не спростовує наявність заборгованості перед позивачем. Внесення відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень також не спростовує факт виникнення між сторонами господарських відносин та не звільняє відповідача від виконання договірних зобов`язань.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В п. 5.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 р. роз`яснено, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно із зазначеною статтею ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто вони не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, і у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення господарських зобов`язань передбачено абзацом другим частини другої статті 231 ГК України. Для учасників господарських відносин законодавством не встановлено обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із принципом свободи укладення договору, встановленим статтею 627 ЦК України, за змістом якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Аналогічну правову позицію наведено і у постановах Верховного Суду України: від 09.04.2012 у справі № 3-88гс11, від 27.04.2012 у справі № 3-24гс12, від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, постановах Верховного Суду: від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 17.05.2018 у справі №910/6046/16, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 08.09.2018 р. по справі 908/1843/17.

Пунктом 6.2 Договору поставки засобів захисту рослин № 18/03 від 18.03.2019 року встановлено, що при порушенні строків оплати, визначених пп. 3.3 Договору, господарство сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від загальної суми заборгованості, яка діє на даний період за кожен день прострочки нездійсненої оплати на поставлений Товар.

Враховуючи викладене, за невиконання умов договору поставки засобів захисту рослин №18/03 від 18.03.2019 року позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь час прострочення без урахування вимог ч 6. статті 232 Господарського кодексу (відповідно до п.6.6 Договору поставки), тобто за період з 01.11.2019 до 01.02.2020 суму, що склала - 248263,89 грн.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню пені, суд вважає його частково обґрунтованим, виходячи з наступних розрахунків.

За період з 01.11.2019 р. по 01.02.2020 р. на заборгованість розмірі 3387225,00 грн нараховується пеня в розмірі 247468,49 грн. Розрахунок пені:

- з 01.11.2019 по 12.12.2019 (днів: 42, облікова ставка НБУ x 2: 31), пеня: 120826.49 грн.

- з 13.12.2019 по 31.12.2019 (днів: 19, облікова ставка НБУ x 2: 27), пеня: 47606.75 грн.

- з 01.01.2020 по 30.01.2020 (днів: 30, облікова ставка НБУ x 2: 27), пеня: 74963.18 грн.

- з 31.01.2020 по 01.02.2020 (днів: 2, облікова ставка НБУ x 2: 22), пеня: 4072.07 грн.

У пункті 6.2 Договору сторони визначили, що у разі порушення термінів оплати по Договору більше ніж 10 календарних днів Покупець, крім пені, сплачує постачальнику штраф у розмірі 100% від загальної вартості товару, який відповідно складає 3387225,00 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ч.2 статті 625 ЦК України та п.6.5 Договору поставки за користування чужими грошовими коштами застосовується ставка 36% річних, які в період з 01.11.2019 року по 01.02.2020 року, за розрахунками позивача, склали - 310404,00 грн.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню штрафу та 36% річних, суд вважає їх обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи встановлені обставини, зазначені положення діючого законодавства України, умови укладеного сторонами Договору та не надання відповідачем доказів належного виконання зобов`язань за договором поставки засобів захисту рослин № 18/03 від 18 березня 2019 року, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 3387225,00 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язання - 247468,49 грн, 36% річних - 310404,00 грн та штрафу в сумі 3387225,00 грн.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМТСВА «ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО «ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ» ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я.ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ (62650, Харківська область, Великобурлуцький p-он, с. Червона Хвиля, вул. Центральна, буд. 13, п/р НОМЕР_1 AT "Райффайзен Банк АВАЛЬ" м. Київ, МФО 380805) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛИССАНТА» (03148, м. Київ, вул. Петра Курінного, буд. 2А, офіс 6, КОД , ІПН 69, п/р НОМЕР_1 АТ "Райффайзен Банк АВАЛЬ" м. Київ, МФО 380805) заборгованість за договором поставки в розмірі 3387225,00 грн, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання - 247468,49 грн, 36% річних - 310404,00 грн, штраф у сумі 3387225,00 грн.

Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМТСВА «ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО «ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ» ІНСТИТУТУ РОСЛИННИЦТВА ІМЕНІ В.Я.ЮР`ЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ (62650, Харківська область, Великобурлуцький p-он, с. Червона Хвиля, вул. Центральна, буд. 13, п/р НОМЕР_2 в ХОУ ВАТ «Ощадбанк» МФО 351823) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛИССАНТА» (03148, м. Київ, вул. Петра Курінного, буд. 2А, офіс 6, КОД , ІПН 69, п/р НОМЕР_1 АТ "Райффайзен Банк АВАЛЬ" м. Київ, МФО 380805) судовий збір у сумі 109984,84 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "24" червня 2020 р.

Суддя Л.С. Лаврова