ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020м. ДніпроСправа № 904/305/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., за участю секретаря судового засідання Пацан А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЛЬДЕРІС УКРАЇНА", смт. Володимирівка, Волноваський район, Донецька обл.

до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м. Дніпро

про стягнення основного боргу, пені, інфляційних втрат, 3% річних в сумі 17 466 510, 40 грн.

Представники:

від позивача: Анісова О.І. довіреність від 19.06.2019 посвідчення №1858

від відповідача: Сіренко Ю.В. ордер серія ДП №000037 від 03.02.2020 посвідчення №0676 від 09.03.2010

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КАЛЬДЕРІС УКРАЇНА" (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки №857/2016 від 20.05.2016 у сумі 17 466 510, 40 грн., з яких 14 181 533,31 грн - основний борг, 2 394 932,97 грн - пеня, 515 301,86 грн - інфляційні нарахування, 374 742,26 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №857/2016 від 20.05.2016, в частині здійснення розрахунку за поставлений позивачем товар.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЛЬДЕРІС УКРАЇНА" залишено без руху і зобов`язано протягом 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати докази відправлення на адресу відповідача копії позовної заяви і доданих до неї документів.

23.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "КАЛЬДЕРІС УКРАЇНА" подало клопотання про усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 20.01.2020, до якого додані опис вкладення до цінного листа, накладна про прийняття до відправлення поштового відправлення №9892, фіскальний чек про оплату послуг поштового зв`язку від 23.01.2020.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20.02.2020.

20.02.2020 від відповідача електронною поштою надійшов відзив б/н від 19.02.2020 на позов, оригінал якого надійшов до суду 24.02.2020. Суд долучив відзив на позов до матеріалів справи.

20.02.2020 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 12.03.2020.

28.02.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив б/н від 27.02.2020. Суд долучив відповідь на відзив до матеріалів справи та прийняв до розгляду.

В підготовче засідання, призначене на 12.03.2020, з`явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача надав клопотання б/н від 11.03.2020 про витребування доказів, в якому просить суд витребувати у позивача належним чином засвідчені договори про надання транспортних послуг, що були укладені ТОВ "Кальдеріс Україна" з третьою особою - перевізником, а також первинні документи до даних договорів перевезення, що оформлювалися на поставку товарів за Договором №857/2016 від 20.05.2016 укладеного між ПрАТ "ДМЗ" та ТОВ "Кальдеріс Україна".

Представник позивача заперечила проти задоволення клопотання відповідача про витребування доказів, зазначила, що докази, які відповідач просить витребувати були надані разом з відповіддю на відзив.

Представник відповідача заявив усне клопотання про надання часу для ознайомлення з наданими позивачем доказами.

Представник позивача заперечила проти задоволення усного клопотання відповідача, зазначила, що дане клопотання можна розцінити як зловживання процесуальними правами та наміром затягнути розгляд справи, оскільки відповідь на відзив разом з доданими до неї документами була надана до суду 28.02.2020 та в цей же день направлена відповідачу.

Розглянувши клопотання відповідача, заслухавши представників сторін, оскільки відповідь на відзив разом з доданими до неї документами була подана до суду 28.02.2020 та в цей же день була направлена відповідачу, суд дійшов висновку у відповідача було достатньо часу для ознайомлення з відповіддю на відзив, відтак заявлене клопотання є безпідставним.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду в засіданні на 24.03.2020.

В судове засідання, призначене на 24.03.2020, представники сторін не з`явились.

19.03.2020 від позивача електронною поштою надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване встановленням карантину на території України. Суд долучив клопотання позивача до матеріалів справи.

23.03.2020 від відповідача електронною поштою надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантинними заходами. Суд долучив клопотання відповідача до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 24.03.2020 відкладено судове засідання на 23.04.2020 о 12:00 год.

30.03.2020 від відповідача електронною поштою надійшло клопотання б/н від 26.03.2020 про проведення почеркознавчої експертизи. Суд долучив надане позивачем клопотання до матеріалів справи.

01.04.2020 від відповідача електронною поштою надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з встановленням карантину на території України. Суд долучив клопотання представника відповідача до матеріалів справи.

22.04.2020 від позивача електронною поштою надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з карантинними заходами.

Ухвалою суду від 04.05.2020 відкладено судове засіданні на 20.05.2020.

07.05.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кальдеріс Україна" електронною поштою надійшло клопотання б/н від 07.05.2020 про відкладення розгляду справи. Суд долучив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Кальдеріс Україна" до матеріалів справи.

Судове засідання, призначене на 20.05.2020, не відбулось у зв`язку з прийняттям суддею Соловйовою А.Є. участі у підготовці суддів місцевих господарських судів, яка проходила за місцем роботи в режимі онлайн з використанням відеоконференцзв`язку тривалістю 5 календарних днів з 18 по 22 травня 2020 року включно.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2020 призначено судове засіданні на 02.06.2020 о 11:00 год.

В судове засідання, призначене на 02.06.2020, з`явились представники позивача та відповідача.

Суд розглядає клопотання відповідача б/н від 26.03.2020 про призначення почеркознавчої експертизи, яке обґрунтоване тим, що підпис на видаткових накладних, в графі "Прийняв", в якій мав бути проставлений підпис уповноваженої особи ПрАТ "ДМЗ" співпадає з підписом водія, який здійснював поставку товару.

Відповідач підтримав клопотання про проведення почеркознавчої експертизи в судовому засіданні.

Позивач заперечив проти задоволення клопотання відповідача.

Розглянувши клопотання відповідача вих. б/н від 26.03.2020 про призначення судової почеркознавчої експертизи, заслухавши представників позивача та відповідача, суд не вбачає підстав для його задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до частини 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких установити відповідні обставини неможливо;

2) жодна сторона не надала висновку експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може здійснити господарський суд із призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду (аналогічний висновок викладено в постанові Верховного суду України у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №202/235/19 від 03.12.2019).

Відповідно до частини 2 пункту 8 ст.182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик в судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста у підготовчому засіданні.

Клопотання відповідача про призначення почеркознавчої експертизи надійшло до суду 30.03.2020, тобто з пропуском строку на подання даного клопотання, оскільки відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2020, підготовче провадження було закрито, справу призначено до розгляду по суті. При цьому поважних підстав пропуску строку на подання клопотання про призначення експертизи відповідачем у клопотанні не зазначено.

Крім того, клопотання відповідача не містить належного обґрунтування необхідності проведення почеркознавчої експертизи та підстав для її призначення, визначених ст.99 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 02.06.2020 відмовлено в задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" вих. б/н від 26.03.2020 про призначення почеркознавчої експертизи, оголошено перерву в судовому засіданні до 16.06.2020 о 12:00.

В судове засідання, призначене на 16.06.2020, представник позивача з`явилась, підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача з`явилась, проти задоволення позовних вимог заперечила.

В судовому засіданні 16.06.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.05.2016 між ПРАТ "ЄВРАЗ Дніпровський металургійний завод"(в подальшому перейменовано на ПрАТ "Дніпровський металургійний завод") (відповідач, покупець) та ТОВ "КАЛЬДЕРІС УКРАЇНА" (позивач, постачальник) укладено договір поставки№857/2016 (Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору постачальник зобов`язується передати покупцю продукцію (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на передбачених цим Договором умовах.

Згідно з пунктом 1.2. Договору номенклатурний перелік, асортимент, кількість, ціна, вартість Товару та інші умови узгоджуються сторонами в Специфікаціях (додатках), які після їх підписання є невід`ємною частиною цього Договору.

Поставка товару здійснюється партіями. Партія товару - товар, оформлений одним товарно-транспортним документом. Базисні умови, терміни поставки товару, а також відвантажувальні реквізити, узгоджуються сторонами в Специфікаціях до цього Договору. На кожну поставлену партію товару постачальник повинен надати покупцю наступні документи:

- рахунок-фактуру -1 примірник (оригінал);

- сертифікат якості виробника/паспорт на товар - 1 примірник (оригінал або копія, завірена печаткою постачальника);

- видаткову накладну - 1 примірник (оригінал) та необхідну кількість копій в залежності від виду транспорту;

- податкову накладну - складену в електронній формі з дотриманням вимог щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством, з електронним підписом уповноваженої особи та з реєстрацією в Єдиному реєстрі податкових накладних, в порядку, передбаченому п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України;

- товарно-транспортну накладну - при постачанні автотранспортом; залізничну накладну - при постачанні залізничним транспортом;

- висновок державної санітарно - епідеміологічної експертизи, у випадках передбачених

- ними нормативно-правовими актами України;

- інші документи, перераховані в Специфікаціях. Зазначені вище документи при поставці товару автотранспортом надаються постачальником одночасно з товаром, а при поставці залізничним транспортом - не пізніше, через 2 робочих дні з дати прибуття товару до покупця. Датою поставки Товару вважається дата, проставлена на видатковій накладній при отриманні товару; при поставці залізничним транспортом - відмітка станції призначення в залізничній накладній, якщо інше не обумовлено Специфікацією. Право власності на Товар, а також всі пов`язані з ним ризики переходять від постачальника до покупця у відповідності до умов переходу права власності на товар, визначений у Специфікаціях (п.2.1.-2.4 Договору).

Згідно з п.4.1. договору №857/2016 оплата вартості партії товару (платежі) здійснюється в гривнях, на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений у договорі, на умовах оплати узгоджених сторонами у відповідній специфікації (додатках) до договору. У цьому випадку, умови оплати поширюються тільки на партії товару, передбачені такими специфікаціями (додатками).

Одночасно наступними специфікаціями до договору № 857/2016 встановлені наступні умови оплати продукції:

Специфікаціями (додатками) №3 - № 46 до договору №857/2016 передбачено, що оплата продукції здійснюється покупцем за фактом поставки протягом 30 календарних днів;

Специфікаціями (додатками) №47 - № 50 до договору №857/2016 передбачено, що оплата продукції здійснюється покупцем за фактом поставки протягом 60 календарних днів.

Також всіма специфікаціями (додатками) до договору №857/2016 встановлено, що всі розрахунки між сторонами здійснюються в національній валюті України - гривні.

Відповідно до п.13.6. договору № 857/2016 в редакції додаткової угоди № 10 від 20.10.2018 договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

На виконання умов договору № 857/2016 ТОВ «КАЛЬДЕРІС УКРАЇНА» протягом строку дії здійснювалися регулярні поставки товару на адресу ПРАТ «ДМ3», які частково оплачувалися покупцем.

Сторонами було підписано наступні специфікації (додатки) на поставку товару за , договором № 857/2016: №3 від 01.06.2016, №4 від 07.07.2016, №5 від 01.08.2016, №6 від 01.09.2016, №7 від 20.05.2016, №8 від 03.10.2016, №9 від 01.11.2016, №13 від 01.12.2016, №14 від 06.01.2017, №15 від 09.02.2017, №16 від 27.02.2017, №17 від 09.03.2017, №18 від 03.04.2017, №19 від 03.05.2017, №20 від 01.06.2017, №21 від 03.07.2017, №22 від 01.08.2017, №23 від 06.09.2017, №24 від 09.10.2017, №25 від 01.11.2017, №26 від 01.12.2017, №27 від 02.01.2018, №28 від 16.01.2018, №29 від 12.02.2018, № 30 від 12.02.2018, № 31 від 01.03.2018, № 32 від 02.04.2018, № 33 від 05.04.2018, № 34 від 13.04.2018, №35 від 14.05.2018, №36 від 05.06.2018, №37 від 02.07.2018, №38 від 02.07.2018, №39 від 02.07.2018, №40 від 01.08.2018, №41 від 01.08.2018, №42 від 04.09.2018, №43 від 01.10.2018, №44 від 01.10.2018, №45 від 05.11.2018, №46 від 13.11.2018, №47 від 13.12.2018, № 48 від 08.02.2019, № 49 від 23.04.2019, № 50 від 23.05.2019( Том1, арк. с.31-75)

Також сторонами було укладено додаткові угоди до договору № 857/2016: додаткова угода №1 від 20.05.2016, додаткова угода №2 від 09.11.2016, додаткова угода №3 від 09.11.2016, додаткова угода №4 від 09.11.2016, додаткова угода №5 від 21.03.2017, додаткова угода №6 від 23.10.2017, додаткова угода №7 від 12.02.2018, додаткова угода №8 від 25.04.2018, додаткова угода №9 від 31.05.2018, додаткова угода №10 від 30.10.2018 (Том 1, арк. с. 21-30 ).

Виходячи з наведених умов оплати поставленого товару, а також періоду здійснення поставок товару за період вересень 2018 - червень 2019 за додатками №42 - №50 до договору №857/2016, станом на 25.09.2019 строк виконання грошових зобов`язань ПРАТ «ДМ3» з оплати поставленого товару за всіма поставками (партіями) за договором № 857/2016 є таким, що настав.

Проте ПРАТ "ДМЗ" не оплачений поставлений товар на його адресу протягом вересня 2018-червня 2019 товар за договором №857/2016 на загальну суму 14 181 533,31 грн за наступними накладними, які підписані покупцем та супровідними документами, а саме:

- накладна, ТТН, рахунок №347 від 18.09.2018 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 389 082,16 грн (залишок заборгованості за накладної, часткова оплата);

- накладна, ТТН, рахунок №349 від 18.09.2018 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 745 460,54 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №350 від 18.09.2018 вартість поставленої та не оплаченої продукції -745 460,54 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №351 від 18.09.2018 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 745 460,64 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №383 від 17.10.2018 вартість поставленої та не оплаченої продукції -741 333,60 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №385 від 17.10.2018 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 741 333,60 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №393 від 25.10.2018 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 741 333,60 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №395 від 29.10.2018 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 409 982,21 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №421 від 19.11.2018 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 721 168,08 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №426 від 20.11.2018 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 721 168,08 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №425 від 20.11.2018 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 721 168,08 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №464 від 20.12.2018 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 86 872,42 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №466 від 20.12.2018 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 726 394,32 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №463 від 20.12.2018 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 726 394,32 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №467 від 20.12.2018 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 86 872,42 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №469 від 21.12.2018 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 86 872,42 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №468 від 21.12.2018 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 726 394,32 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №58 від 19.02.2019 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 751 506,00 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №57 від 19.02.2019 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 751 506, 00 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №154 від 24.04.2019 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 711 656,16 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №153 від 24.04.2019 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 711 656,16 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №227 від 18.06.2019 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 696 228,72 грн;

- накладна, ТТН, рахунок №226 від 18.06.2019 вартість поставленої та не оплаченої продукції - 696 228,72 грн;

У серпні 2019 позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою про сплату заборгованості за договором №857/2016 від 20.05.2016 з оплати вартості поставленого товару в розмірі 14 200 733,32 грн, пеню в розмірі 2 650 408,91 грн, 3 % річних в розмірі 233 859,61 грн, в загальній сумі - 17 085 001,83 грн.

Однак, ПРАТ «Дніпровський металургійний завод» зазначену претензію позивача залишено без відповіді.

Таким чином, позивач реалізував досудовий порядок вирішення даного спору та вжив достатніх заходів щодо врегулювання фінансових зобов`язань за договором №857/2016 у позасудовий спосіб, проте такі заходи виявилися неефективними, що обумовило необхідність звернення ТОВ «КАЛЬДЕРІС УКРАЇНА» до Господарського суду Дніпропетровської області з метою захисту своїх порушених прав та майнових інтересів.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №857/2016 від 20.05.2016 в частині виконання зобов`язань з оплати товару, поставлений в період вересень 2018 - червень 2019 в сумі 14 181 533,31 та просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції, а саме: пеню в сумі 2 394 932,97 грн., інфляційні нарахування - 515 301,86 грн; 3% річних - 374 742,26 грн.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору, факт поставки товару, оплати товару, наявність прострочення строку оплати товару.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, виходячи з таких підстав.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що на виконання умов договору №857/2016 ТОВ «КАЛЬДЕРІС УКРАЇНА» за період вересень 2018 - червень 2019 поставлено товар на адресу ПРАТ «ДМ3» на суму 14 181 533,31 грн, що підтверджується зазначеними вище специфікаціями №42-50 та накладними, які підписані позивачем та відповідачем.

Строк оплати відповідачем товару, поставленого в період вересень 2018 - червень 2019 за специфікаціями №42 - №50 до договору №857/2016 на суму 14 181 5331,31 грн є таким, що настав.

Проте в порушення наведених норм та своїх договірних обов`язків, передбачених п.п.1.1., 4.1. договору №857/2016, умов оплати товару за специфікаціями (додатками) до договору, відповідач не здійснив, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 14 181 533,31 гривень, яка підлягає стягненню на користь позивача в повному обсязі.

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Так, згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст. 551 ЦКУ якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Аналогічно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» № 543/96-ВР від 22.11.1996 року, з наступними змінами та доповненнями, передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Ст. 3 Закону № 543/96-ВР встановлено, що розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 8.6. договору № 857/2016 встановлено, що у разі порушення строків оплати товару покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. що діяла на момент прострочення, від суми прострочення за кожний день прострочення. Сплата неустойки не звільняє покупця від зобов`язань з оплати товару.

Позивачем за прострочення ПРАТ "ДМЗ" оплати поставленого товару за договором поставки №857/2016 від 20.05.2016 станом на 20.12.2019 нараховано пеню в розмірі 2 394 932,97 грн.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГКУ нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

В зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати поставленого Товару, позивач, керуючись ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, нарахував 374 742,26 грн. 3% річних (за загальний період прострочення з 18.09.2019 по 20.12.2019) та інфляційні втрати в розмірі 515 301,86 грн.

Враховуючи, що позивачем доведено шляхом надання належних доказів, що відповідачем допущено порушення строків розрахунків за поставлений товар, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних витрат суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, а саме: підлягає стягненню пеня в сумі 2 381 394,26 грн, 371 205,03 грн - 3% річних, 511 571,22 грн- інфляційних витрат, оскільки позивачем не враховано, що по накладним №393 від 25.10.2018, №464, №463, №467 від 20.12.2018, №58, №57 від 19.02.2020, №154, №153 від 24.04.2019, №226, №227 від 18.06.2019, останній день для оплати поставленого товару припадає на вихідний день, відтак днем закінчення строку оплати є перший за ним робочий день (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України).

Доводи відповідача, викладені в відзиві на позов, а саме щодо моменту здійснення поставки, щодо довіреностей на отримання товару, щодо необхідності наявності відтиску печатки на ТТН, щодо оформлення товаросупровідних документів суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються висновками, які суд дійшов вище, матеріалами справи та чинним законодавством., а відтак до уваги судом не приймаються. Також до відзиву не надано документів, що підтверджують заперечення відповідача.

Суд також звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), "Трофимчук проти України" (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України сплачений позивачем судовий збір у справі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд.3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЛЬДЕРІС УКРАЇНА» (85721, Донецька обл., Волноваський район, селище міського типу Володимирівка, вул. Заводська, буд.1, ) 14 181 533,31 грн основного боргу, 2 381 394,26 грн пені, 371 205,03 грн 3% річних, 511 571,22 грн інфляційних витрат, 261 685,56 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.06.2020.

Суддя А.Є. Соловйова