ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.06.2020 Справа № 905/2172/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В.

при секретарі судового засідання Лисих О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Українського інституту експертизи сортів рослин (03041, місто Київ, вулиця Генерала Родімцева, будинок 15; )

до відповідача 1: Державного реєстратора Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Чинник Юлії Ігорівни (84500, Донецька область, місто Бахмут, вулиця О.Сибірцева, будинок 33; )

до відповідача 2: державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (04112, місто Київ, вулиця Олени Теліги , будинок 8; )

про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису у державному реєстрі,-

за участю представників сторін:

від позивача: Лебединський Г.І. на підставі ордеру серія КВ №807873

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Український інститут експертизи сортів рослин звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного реєстратора Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Чинник Юлії Ігорівни та державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису у державному реєстрі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на незаконну, на його думку, реєстрацію прав на нерухоме майно за неналежною особою, а саме право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 55,74 га, кадастровий №:01:046:0001 за державним підприємством "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", здійснену державним реєстратором Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Чинник Юлією Ігорівною на підставі розпорядження Артемівської районної державної адміністрації №373 від 15.06.2012.

Представник позивача під час розгляду даної справи позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача 1 в жодне судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Оскільки відповідач 1 своїм правом на подання відзиву по справі не скористався, в інший спосіб своєї позиції не довів, суд на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник відповідача 2 під час розгляду даної справи проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на те, що відповідно до акту передачі майна, прав і обов`язків Костянтинівської державної сортодослідної станції на баланс ДП «ЦСЕНСМ» № 14 складеним 03.09.2012, ДП «ЦСЕНСМ» передані, в тому числі, й майнові права (право користування) спірною земельною ділянкою площею 55,74 га. У відзиві на позовну заяву відповідач наголошував на тому, що у зв`язку з реорганізаціями, які мали місце, право постійного користування зазначеною земельною ділянкою, яке згідно Державного акту ІІ-ДН № 002130 від 20.12.2001 належало Державній комісії Україні по випробуванню та охороні сортів, перейшло до її правонаступника Державної служби з охорони прав на сорти рослин, далі до заснованої Держслужбою Костянтинівської державної сортодослідної станції, далі, в результаті реорганізації Костянтинівської державної сортодослідної станції шляхом приєднання до ДП «ЦСЕНСМ». Разом із тим, розподільчі баланси та акти приймання-передачі майна, майнових прав і обов`язків Костянтинівської державної сортодослідної станції на виконання наказу № 73 від 14.02.2018, згідно якого мало відбутися розподілення майна, майнових прав і обов`язків між позивачем та відповідачем 2 в певних частинах не складено та не затверджено.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 807 від 30.12.2011 «Про реорганізацію державних сортодослідних станцій» реорганізовано, зокрема, Костянтинівську державну сортодослідну станцію (, с. Калиново, Костянтинівський р-н, Донецька обл.), шляхом приєднання до державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» (далі ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» (, м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 18-20).

Пунктом 2 вищезазначеного наказу встановлено, що ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» є правонаступником майнових прав і обов`язків вищезазначених реорганізованих державних сортодослідних станцій.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням голови районної державної адміністрації Артемівської районної державної адміністрації № 373 від 15.06.2012 «Про затвердження технічної документації із землеустрою і передачу Костянтинівській держсортостанції земельної ділянки в постійне користування для надання послуг в рослинництві» передано Костянтинівській державній сортодослідній станції, юридична адреса: 85183, Донецька область, Костянтинівській район, с. Калинове, вул. Подільська, 1-А, в постійне користування для надання послуг в рослинництві земельну ділянку площею 55,74 га ріллі (кадастровий номер :01:046:0001) із земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Калінінської сільської ради, яка в подальшому увійшла до акту № 14 приймання-передачі майна, прав і обов`язків на баланс державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», затвердженого 03.09.2012 заступником міністра аграрної політики та продовольства України.

Пунктом 3.1. вищезазначеного розпорядження Відділ Держкомзему у Артемівському районі Донецької області (Зозуля) зобов`язано забезпечити видачу державного акту на право постійного користування землею Костянтинівській державній сортодослідній станції.

03.09.2012 на виконання наказу Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 807 від 30.12.2011 заступником міністра аграрної політики та продовольства України було затверджено акт № 14 приймання-передачі майна, прав і обов`язків на баланс державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» згідно з додатками, які є невід`ємною частиною цього акту:

- передавальний баланс Костянтинівської державної сортодослідної станції станом на 31.08 та розкриття статей балансу в т.ч. дебіторської та кредиторської заборгованості;

- інвентарний опис основних засобів;

- акт передачі кадрових документів;

- копії актів на землю (в разі відсутності довідка з відділу земельних ресурсів про землекористування).

Як вбачається з переліку копій актів на землю, який є невід`ємною частиною вищезазначеного акту, Костянтинівською державною сортодослідною станцією державному підприємству «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» передано державний акт на право постійного користування землею ІІ-ДН № 002130 площею 55,74 гектарів згідно з планом землекористування.

В подальшому, наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №73 від 14.02.2018 «Про деякі питання реорганізації державних сортодослідних станцій» внесено зміни до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 30.12.2011 № 807 «Про реорганізацію державних сортодослідних станцій». Так, згідно пунктів 8-10 вказаного наказу реорганізовано шляхом приєднання, зокрема, Костянтинівську державну сортодослідну станцію (, Донецька обл.., Костянтинівський р-н, с. Калинове, вул. Подільська, буд. 1а).

Приєднано частини майнових прав та обов`язків реорганізованих державних сортодослідних станцій, зазначених у пункті 8 цього наказу, до Інституту (, м. Київ, вул. Генерала Родімцева, буд. 15) та до державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу» (, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8) (далі- ДП «ЦСЕНСМ»).

Визначено Інститут та ДП «ЦСЕНСМ» правонаступниками майнових прав і обов`язків державних сортодослідних станцій, зазначених у пункті 8 цього наказу.

Згідно наявної в матеріалах справи інформаційної довідки № 153346100 від 21.09.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:046:0001 зареєстровано за ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», номер запису про інше речове право 29892633. Підставою виникнення іншого речового права зазначено розпорядження районної державної адміністрації № 373 від 15.06.2012 (а.с. 11).

Як зазначає позивач, на момент реєстрації державним реєстратором Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Чинник Юлією Ігорівною за державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 55,74 га., кадастровий №:01:046:0001 не було підписано розподільчого балансу між Українським інститутом експертиз сортів рослин та державним підприємством "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", та не встановлено в якій частині кожний є правонаступником спірної земельної ділянки. Відтак, у Українського інституту експертиз сортів рослин також наявне право постійного користування спірною земельною ділянкою, а не тільки у державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», у зв`язку з чим в останнього було відсутнє право реєстрації тільки свого права постійного користування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача із даним позовом до господарського суду Донецької області.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема, підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктами 3, 4 частини 1 статті 2 цього Закону заявник - власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав; інший правонабувач - орендар, концесіонер, приватний партнер, суб`єкт іншого права, похідного від права власності, іпотекодержатель, спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно із цим Законом).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 01.01.2013; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Як встановлено п. 7 постанови Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на час проведення реєстраційних дій) для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

Згідно п. 53 вищезазначеної постанови для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на об`єкт нерухомого майна, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно використовуються відомості з Державного земельного кадастру або Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, та паперовий носій інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації).

У разі наявності в заявника копії примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно подається також відповідна копія.

Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав на підставі таких документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, або на паперових носіях інформації (в реєстрових книгах, реєстраційних справах, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа.

Відповідно до ч. 1. ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи інформаційної довідки № 153346100 від 21.09.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:046:0001 зареєстровано державним реєстратором Бахмутської районної державної адміністрації Чинник Ю.І. за ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на підставі розпорядження Артемівської районної державної адміністрації № 373 від 15.06.2012.

Вказаним розпорядженням було передано спірну земельну ділянку Костянтинівській державній сортодослідній станції, яку наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 807 від 30.12.2011 вирішено приєднати до державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», визначеного правонаступником майнових прав і обов`язків Костянтинівської державної сортодослідної станції.

Відповідно до п.1 Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 №500/2011 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) Мінагрополітики є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику, зокрема, у сфері охорони прав на сорти рослин.

Згідно з п.8 Положення, накази Мінагрополітики, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Пунктом 79 Положення, визначено, що Мінагрополітики здійснює управління об`єктами державної власності, що належить до сфери його управління.

У відповідності до ст.6 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема, уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань приймають рішення про створення, реорганізацію і ліквідацію підприємства, установ та організацій, заснованих на державній власності.

Накази Мінагрополітики, видані у межах повноважень, передбачених законом, обов`язкові для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності (абз. 4 п.8 Положення).

Позивач, як на підставу наявності у нього права постійного користування спірною земельною ділянкою, посилається на наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України № 73 від 14.02.2018 «Про деякі питання реорганізації державних сортодослідних станцій», яким внесено зміни до наказу Міністерства аграрної політки та продовольства України від 30.12.2011 № 807, а саме визначено Український інститут експертиз сортів рослин та державне підприємство «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу» правонаступниками майнових прав і обов`язків державних сортодослідних станцій, зазначених у пункті 8 цього наказу, в тому числі, Костянтинівської державної сортодослідної станції. Зокрема, наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 73 від 14.02.2018 голів комісії з реорганізації зобов`язано забезпечити проведення інвентаризації майна, майнових прав та обов`язків, що знаходяться на балансі державних сортодослідних станцій, зазначених у пункті 8 цього наказу, а також подати до Мінагрополітики на затвердження передавальні акти та/або розподільчі баланси майна, майнових прав та обов`язків державних сортодослідних станцій, зазначених у пункті 8 цього наказу.

Між тим, оскільки на виконання вказаного наказу не було підписано розподільчого балансу між Українським інститутом експертиз сортів рослин та державним підприємством "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", та не встановлено в якій частині кожний є правонаступником спірної земельної ділянки, позивач вважає, що у нього також наявне право постійного користування спірною земельною ділянкою.

Під час розгляду даної справи відповідач 2 наголошував на тому, що на виконання наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 73 від 14.02.2018 не складався ані розподільчий баланс, ані акт приймання-передачі майна, майнових прав і обов`язків Костянтинівської державної сортодослідної станції в певних частинах між Українським інститутом експертизи сортів рослин та державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу». Даний факт не спростовується позивачем.

Пунктом 13 наказу № 73 від 14.02.2018 зобов`язано Український інститут експертизи сортів рослин та державне підприємство «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу» вжити заходи щодо переоформлення права користування земельними ділянками, отриманими за розподільчими балансами та актами приймання-передачі в постійне користування Інститутом та ДП «ЦСЕНСМ», що перебувають у користуванні державних сортодослідних станцій, зазначених у пункті 8 цього наказу.

Як свідчать матеріали справи, ані позивачем, ані відповідачем 2 не було здійснено жодних заходів щодо забезпечення проведення інвентаризації майна, майнових прав та обов`язків, що знаходяться на балансі державних сортодослідних станцій, зазначених у пункті 8 цього наказу. Також в матеріалах справи відсутні докази здійснення Міністерством аграрної політики та промисловості України контролю за наказом № 73 від 14.02.2018. Таким чином, суд дійшов висновку щодо передчасності звернення позивача із даним позовом.

За висновками суду, акт № 14 приймання-передачі майна, прав і обов`язків на баланс державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», затверджений заступником міністра аграрної політики та продовольства України на виконання наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 807 від 30.12.2011, з огляду на відсутність складеного на виконання Наказу № 73 від 14.02.2018 розподільчого балансу та акту приймання-передачі, на даний час є належним доказом правонаступництва державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу» прав та обов`язків Костянтинівської державної сортодослідної станції, зокрема, щодо права постійного користування спірною земельною ділянкою.

Отже, на момент здійснення державної реєстрації державним реєстратором Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Чинник Ю.І. права постійного користування земельною ділянкою площею 55,74 га (кадастровий номер :01:046:0001) із земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Калінінської сільської ради (номер запису про інше речове право 29892633) за державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу» саме державне підприємство «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу» було належним землекористувачем спірної земельної ділянки.

У зв`язку з викладеним суд відхиляє доводи позивача щодо наявності у нього права постійного користування даною земельною ділянкою, оскільки саме посилання у Наказі № 73 від 14.02.2018 на Інститут та ДП «ЦСЕНСМ» як правонаступників майнових прав і обов`язків державних сортодослідних станцій, в тому числі, Костянтинівської державної сортодослідної станції, без затвердженого у встановленому чинним законодавством акту приймання-передачі та розподільчого балансу, якими було б чітко передбачено обсяг майнових прав та обов`язків, які передаються кожному окремому підприємству, не свідчить про наявність такого права, оскільки не визначено, в якій частині воно набувається кожним із правонаступників. Відтак, скасування запису державного реєстратора Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Чинник Ю. І. про інше речове праве № 29892633 від 14.01.2019, а саме права постійного користування земельною ділянкою загальною площею 55,74 га, кадастровий №:01:046:0001 за державним підприємством "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", не призведе до захисту відповідних майнових прав позивача.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача з боку відповідачів, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 26.07.2018 по справі № 127/3429/16-ц.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судовий збір відповідно ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Українського інституту експертизи сортів рослин до Державного реєстратора Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Чинник Юлії Ігорівни та державного підприємства Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора, скасування запису у державному реєстрі відмовити.

У судовому засіданні 10.06.2020 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.06.2020.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова