ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року м. Херсон справа № 923/87/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фермерського господарства з відокремленою садибою "ЗАПІЛЬНЕ", с.Чулаківка, Голопристанський район, Херсонська область,

до Приватної виробничо-комерційної фірми "Пані Крістіна ", м. Херсон,

про стягнення 277 379,92грн

за участю секретаря судового засідання Кулик Т.С.,

представників сторін:

від позивача: Іванов Р.А., адвокат, ордер серія ХС № 138966 від 20.01.2020, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000151 від 10.04.2020, договір про надання правової допомоги від 20.01.2020;

від відповідача: Костроміна О.М., заступник директора з правових питань, згідно виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадським формувань

в с т а н о в и в:

Позиція та докази позивача

Правовими підставами позову Фермерського господарства з відокремленою садибою "ЗАПІЛЬНЕ" (позивач) до Приватної виробничо-комерційної фірми "Пані Крістіна" (відповідач) про стягнення 277379,92грн, з яких 97546,16грн основного боргу та 179833,76грн пені, вказано ст.193 Господарського та ст.ст.624, 655 Цивільного кодексів України, а в якості обставин, якими обґрунтовано позов зазначено про порушення відповідачем своїх зобов`язань по оплаті продукції позивача, що виникли з договору від 03.04.2018 поставки сільськогосподарської продукції № 27/18.

На підтвердження вказаних у позовній заяві обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, у позовній заяві зазначено та подано разом з нею: копії договору від 03.04.2018 поставки сільськогосподарської продукції № 27/18, з додатками №/№ 1,2 та додатковою угодою № 1 від 16.10.2018 до цього договору; розрахунок основного боргу та пені; копії акту звірки взаєморозрахунків за період з 20.08.2018 по 31.12.2019 до вказаного договору; копії десяти письмових претензії позивача з вимогами про погашення відповідачем заборгованості за вказаним договором та сплату пені, з розрахунками пені (а.с.9-27). Також, згідно з позовною заявою позивач просить стягнути з відповідача 5000грн витрат на правову допомогу на підставі договору від 20.01.2020 про надання правової допомоги, копію якого додана до позовної заяви (а.с.7-8).

Згідно з відповіддю на відзив позивач стверджує про недоведення відповідачем наявності передбачених законом підстав як для звільнення відповідача в повному обсязі від сплати заявленої до стягнення пені, так і для зменшення розміру пені.

Письмовою заявою (вх.№ 639 від 18.03.2020) позивач зменшив позовні вимоги, до вимог про стягнення 179833,76грн пені, у зв`язку з сплатою відповідачем 97546,16грн заявленого до стягнення основного боргу під час розгляду справи.

Позиція та докази відповідача

Згідно з відзивом на позов відповідач позовні вимоги не визнав, стверджуючи щодо основного боргу про його повне погашення 21.02.2020, а щодо пені про її нарахування, всупереч вимог ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, за п`ятнадцять місяців та, що стягнення з відповідача пені ускладнить фінансовий стан відповідача, у зв`язку з чим відповідач просить суд, відмовити у стягненні пені в повному обсязі. Також, у відзиві вказано "щодо розрахунку нарахованої пені вважаємо його таким, що суперечить п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України, де визначена спеціальна позовна давність в один рік для стягнення неустойки, й тому пеня за вересень-грудень 2018р та за січень 2019р не може нараховуватися за закінченням строку позовної давності".

Разом з відзивом до суду подано копії платіжного доручення № 2802 від 21.02.2020 на сплату відповідачем 97546,30грн на користь позивача, угоди від 07.10.2019 між позивачем та відповідачем про зарахування зустрічних однорідних вимог, гарантійного листа відповідача від 09.2019 № 9/19 до позивача щодо оплати продукції, отриманої за договором від 03.04.2018 поставки сільськогосподарської продукції № 27/18, додаткової угоди № 1 від 16.10.2018 до цього договору від 03.04.2018 № 27/18, акту звіряння взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем за станом на 21.02.2020, що підписаний лише з боку відповідача (а.с.101-105).

Поряд з цим, 03.06.2020 відповідачем подана до суду заява про застосування строків позовної давності до частини позовних вимог щодо стягнення пені.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 29.01.2020 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та встановлено відповідачу строк 19.02.2020 для надання відзиву на позов. Ухвалою суду від 17.03.2020 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про продовження строку для подання відзиву на позов та, поряд з цим, з ініціативи суду продовжено відповідачу по 16.03.2020 строк для подання відзиву на позов, а позивачу встановлено строк 24.03.2020 надання відповіді на відзив.

Письмовою заявою (вх.№ 639 від 18.03.2020), яка прийнята судом, позивач зменшив позовні вимоги, після чого справа розглядається за позовними вимогами про стягнення 179833,76грн пені.

03.06.2020 відповідачем подана до суду, з супровідним листом (вх.№ 4230/20 від 03.06.2020), заява про застосування строків позовної давності до позовних вимог щодо стягнення пені за періоди вересень-грудень 2018 року та січень 2019 року, яка прийнята судом до розгляду, у відповідності до положень ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України "позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони, зробленою до винесення судом рішення", як така, що подана до прийняття рішення по суті спору.

Підготовче провадження у справі проведено в судових засіданнях 12.03.2020 та 24.03.2020, а ухвалою суду від 24.03.2020 закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до розгляду по суті в судовому засіданні 14.04.2020.

Ухвалою суду від 14.04.2020, за клопотаннями відповідача (а.с.126-127) про відкладення розгляду справи, у зв`язку з запровадженням Кабінетом Міністрів України карантину з метою недопущення поширення коронавірусу COVID-19, відкладено розгляд справи на 28.05.2020, а ухвалою від 28.05.2020 - на 09.06.2020 о 14-30 год.

Сторонами дотримано вимоги ч.2 та ч.3 ст.80 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) щодо подання доказів разом з позовною заявою та відзивом на позов, а тому письмові докази, які подано разом з позовною заявою та відзивом на позов прийнято судом до розгляду. Докази, які сторони подали до суду після подання зазначених заяв по суті справи, без обґрунтування неможливості подання таких доказів в порядку ч.2 та ч.3 ст.80 ГПК України з причин, що не залежали від сторін, суд не прийняв до розгляду.

Після завершення розгляду справи в судовому засіданні 09.06.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини, які встановлено судом

Фермерське господарство з відокремленою садибою "ЗАПІЛЬНЕ", як постачальник (надалі - позивач), та Приватна виробничо-комерційна фірма "Пані Крістіна", як покупець (надалі відповідач), уклали 03.04.2018 між собою договір поставки сільськогосподарської продукції № 27/18, за яким, з урахуванням положень укладеної між ними додаткової угоди № 1 від 16.10.2018 до даного договору, постачальник, в порядку та на умовах даного договору, зобов`язався систематично в період з 20.08.2018 по 28.10.2018 поставляти та передавати у власність покупця продукцію, а саме, томати свіжі для промислового перероблення, окремими партіями, у загальній кількості 3200,00 тн, згідно узгодженого графіку поставок, на умовах DDU (пункт поставки: м. Херсон, вул.10-та Східна,38) у відповідності з вимогами Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс" в редакції 2000 року, а покупець зобов`язався приймати та своєчасно оплачувати продукцію (надалі - договір).

Основними умовами цього договору, які впливають на взаємовідносини сторін в межах даного спору між ними, є наступні:

- загальна сума договору (загальна ціна продукції) відповідає загальній вартості продукції за усіма видатковими накладними на поставку продукції до договору (за пунктами 1.3, 2.5, 2.7, 4.3);

- ціна продукції складає 0,08 доларів США за 1 кг у разі поставки продукції із вмістом сухих речовин від 4,2% до 5%, 0,085 доларів США за 1 кг у разі поставки продукції із вмістом сухих речовин від 5% до 5,5% та 0,09 доларів США за 1 кг у разі поставки продукції із вмістом сухих речовин від 5,5% до 6% за офіційним курсом Національного банку України на дату поставки (за п.4.1.);

- покупець продукції здійснює оплату продукції в національній валюті України, гривні, сплачуючи в вересні 2018 року 20% (двадцять відсотків) вартості загального обсягу продукції, яка має бути поставлена, в жовтні 2018 року, також, 20% (двадцять відсотків) вартості загального обсягу продукції, яка має бути поставлена, та до кінця 2018 року ще 20% (двадцять відсотків) вартості загального обсягу продукції, яка має бути поставлена; остаточна оплата продукції здійснюється до 31.05.2019 (за п.4.4);.

- у випадку порушення договірних зобов`язань (їхнього невиконання або неналежного виконання) сторони договору несуть відповідальність згідно з договором та законодавством України (за п.5.1, п.5.2);

- у разі несвоєчасної оплати продукції, покупець, на вимогу постачальника, сплачує пеню у розмірі 0,02 % (нуль цілих дві сотих відсотки) від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу (за п.5.4);

- договір діє від дати підписання договору його сторонами до 31.08.2019 (за п.8.2);

- закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення договору, яке мало місце під час його дії (за п.8.3).

На виконання умов договору, в період його дії, позивач передав відповідачеві, який, в свою чергу, прийняв від позивача за видатковими накладними у загальній кількості 3200,00 тн томатів свіжих для промислового перероблення, загальною вартістю 7308867,43грн, що підтверджується актом звірки по договору за період з 20.08.2018 по 31.12.2019, за підписами сторін справи, що скріплені їхніми печатками.

Розрахунки з позивачем за вказану сільгосппродукцію здійснювалися відповідачем несвоєчасно та не у повному обсязі, у зв`язку з чим позивачем нараховані відповідачу у загальній сумі 179833,76грн пені (розрахунок пені - а.с.11, 19-27), з яких пеня за зобов`язаннями: 2018 року 39229,55грн, січня 2019 року 18988,86грн, лютого 2019 року 14546,50грн, березня 2019 року 15408,86грн, квітня 2019 року 11492,62грн, травня 2019 року 9334,85грн, червня 2019 року 24391,33грн, липня 2019 року 19338,02грн, серпня 2019 року 17334,87грн, вересня-листопада 2019 року 9768,30грн.

За обліком позивача, станом на дату його звернення до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача основного боргу за договором від 03.04.2018 поставки сільськогосподарської продукції № 27/18 та пені залишок несплаченої відповідачем вартості товару (сільгосппродукції) позивача складав 97546,16грн.

Відповідач сплатив 97546,16грн заявленого до стягнення основного боргу під час розгляду справи, платіжним дорученням № 2802 від 21.02.2020, але не надав доказів сплати а ні повністю, а ні частково заявлених до стягнення з нього 179833,76грн пені.

Правові норми, що підлягають застосуванню

Щодо підстав виникнення та загального порядку виконання зобов`язань

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч.7 ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається

Відповідно до ч.1 ст.203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Відповідно ж до ч.1 та ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець після прийняття товару зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, якщо інший строк оплати не встановлений договором.

Щодо наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст.199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за ч.1 та ч.2 ст.217 Господарського кодексу України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Поряд з цим, згідно з ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховувалася пеня.

Відповідно ж до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Щодо позовної давності

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу..

Відповідно до ст.267 Цивільного кодексу України:

- позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони, зробленою до винесення судом рішення (за частиною 3 цієї статті);

- сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (за частиною 4 цієї статті);

- якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (за частиною 4 цієї статті).

Оцінка судом встановлених обставин, з урахуванням положень правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні спору

Щодо виникнення та виконання договірних зобов`язань

Наявність укладеного між позивачем та відповідачем договору від 03.04.2018 поставки сільськогосподарської продукції № 27/18 свідчить на користь виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, в силу яких, як-то встановлено приписами ст.ст.173-175 Господарського кодексу України, одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Позивачем виконано встановлений для нього законом (ст.265 Господарського та ст.655 Цивільного кодексів України) та умовами договору від 03.04.2018 № 27/18 з відповідачем (п.1.1, п.1.2, п.2.1-п.2.4) як для постачальника (продавця) товару, обов`язок передати покупцеві товар на підставі видаткових накладних у кількості, за ціною та в асортименті згідно з умовами договору. Докази іншого у справі відсутні.

До того ж, згідно даних складеного між сторонами акту звірки до вказаного договору (а.с.17) та змісту заяв сторін по суті даної справи (позовна заява, з розрахунком заборгованості (а.с.1-3, 9,10) та відзив на позов (а.с.99)) підтверджено відсутність спору між сторонами даної справи щодо 1) загальної вартості 3200,00тн товару (сільгосппродукції), яку відповідач мав сплати позивачеві на умовах договору; 2)правильності зарахування позивачем усіх здійснених відповідачем платежів на користь позивача на виконання укладеного між ними договору від 03.04.2018; 3)розміру залишку несплаченої відповідачем вартості сільгосппродукції станом на дату звернення позивача до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором від 03.04.2018 № 27/18 та пені.

Проте, відповідачем не виконано встановлений для нього законом (ст.265 Господарського та ст.692 Цивільного кодексів України) та умовами договору від 03.04.2018 № 27/18 з позивачем (п.1.1, п.1.3, п.4.3-п.4.4) як для покупця товару, обов`язок здійснити оплату повної вартості прийнятого товару позивача на умовах договору, а саме, згідно графіку платежів за п.4.4 даного договору.

Станом на дату розгляду даної справи по суті відсутня заборгованість відповідача з оплати сільськогосподарської продукції, яку відповідач отримав від позивача на підставі договору від 03.04.2018 поставки сільськогосподарської продукції № 27/18.

Щодо нарахування пені

Неустойка (зокрема, пеня) має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Виконаний позивачем розрахунок заявленої до стягнення 179833,76грн пені (а.с.11, 19-27) судом перевірено. Цією перевіркою встановлено, що даний розрахунок пені не в повній мірі відповідає положенням п.5.1, п.5.2, п.5.4 укладеного між позивачем та відповідачем договору від 03.04.2018 поставки сільськогосподарської продукції № 27/18, а також приписам ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Як встановлено судом, нарахування пені за липень та серпень 2019 року здійснено відповідачем, зокрема, на суми заборгованості, що виникли внаслідок прострочення відповідачем виконання грошових зобов`язань за договором від 03.04.2018 № 27/18, строк виконання яких настав більш як за шість місяців до 02.07.2019 (початкова дата нарахування пені за липень 2019 року згідно розрахунку позивача) та до 01.08.2019.

Вказаний висновок суду ґрунтується на наступному.

Станом на 01.07.2019 у відповідача вийшов строк для виконання трьох грошових зобов`язань 2018 року за договором від 03.04.2018 № 27/18, а саме щодо сплати 1461773,48грн (20% від загальної вартості товару, що підлягає поставці за договором) до 01.10.2018, щодо сплати інших 1461773,48грн до 01.11.2018 та щодо сплати ще 1461773,48грн до 01.01.2019, а також грошового зобов`язання 2019 року за цим договором щодо сплати 2 923 546,96грн до 01.06.2019.

Оскільки сума заборгованості, на яку позивачем нарахована пеня за липень 2019 року, та з 01.08.2019 по 15.08.2019 є більшою за 2923546,96грн (розмір грошових зобов`язань 2019 року з договору від 03.04.2018 № 27/18, виконання яких прострочено відповідачем з 01.06.2019), то вказане свідчить про те, що позивач нараховує пеню за липень 2019 року, у тому числі, на суми заборгованості, що виникли внаслідок прострочення виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань 2018 року за вказаним договором, останнє (найпізніше за строком виконання) з яких мало бути виконано відповідачем до 01.01.2019. Тобто, строк виконання якого настав 31.12.2018, більш як за шість місяців до 02.07.2019 - початкової дати нарахування відповідачем пені за липень 2019 року. При цьому, умовами укладеного між позивачем та відповідачем договору не передбачено здійснення нарахування пені до погашення заборгованості.

Згідно матеріалів позовної заяви (акт звірки розрахунків до договору від 03.04.2018 № 27/18 (а.с.17) та претензія з розрахунком пені за серпень 2019 року (а.с.26) станом на 01.08.2019 розмір основного боргу відповідача по зазначеному договору складав 3358867,43грн, після чого відповідачем було сплачено за отриманий на підстав цього договору товар 100000,00грн 02.08.2019 (з 02.08.2019 розмір основного боргу склав 3 258 867,43грн), 200000,00грн 08.08.2019 (з 08.08.2019 розмір основного боргу склав 3 058 867,43грн) та 150000,00грн 16.08.2010 (з 16.08.2019 розмір основного боргу склав 2 908 867,43грн, тобто в розмірі меншому за 2923546,96грн (розмір грошових зобов`язань 2019 року з договору від 03.04.2018 № 27/18, виконання яких прострочено відповідачем з 01.06.2019)). Виконаний позивачем розрахунок пені у загальній сумі 7858,32грн за період з 16.08.2019 по 31.08.2019 є правильним.

Судом здійснено власний розрахунок пені за липень та серпень 2019 року, виходячи тривалості періодів (кількості днів) нарахування пені по цих місяцях згідно розрахунку позивача, зокрема, за липень 2019, за 26 днів (з 02-го по 07-ме (за шість днів), з 09-го по 10-те (два дні), з 12-го по 17-те (за шість днів), з 20-го по 26-те (за сім днів), з 27-го по 31-ше (за п`ять днів)).

Розмір пені за двадцять шість днів липня 2019 року, у зв`язку з існуванням у відповідача прострочених грошових зобов`язань в розмірі 2923546,96грн протягом липня 2019, складає 15 202,44грн.

15 202,44грн = (2923546,96грн х 26 дні х 0,02%)/100%

Розмір пені за період з 01.08.2019 по 15.08.2019 (тривалістю п`ятнадцять дні), у зв`язку з існуванням у відповідача прострочених грошових зобов`язань в розмірі 2923546,96грн з 01.08.2019 по 15.08.2019, складає 8770,64грн.

8770,64грн = (2923546,96грн х 15 днів х 0,02%)/100%

Поряд з цим, в контексті припису ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а саме "розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховувалася пеня" суд зазначає, про те, що суми заявленої до стягнення пені, що нараховані на суми заборгованості у відповідних розмірах за певні часові періоди існування заборгованості у таких розмірах, виходячи з розміру пені 0,02 % (нуль цілих дві сотих відсотки) від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу (за п.5.4 договору від 03.04.2018 поставки сільськогосподарської продукції № 27/18), не перевищують за своїм розміром суми пені, у разі її нарахування на ці самі суми заборгованості та ці ж самі часові періоди, виходячи з розміру подвійна облікова ставка Національного банку України в період існування заборгованості.

Вказаний висновок суду ґрунтується на наступному.

1. Найбільша за розміром облікова ставка Національного банку України в період існування заборгованості відповідача за договором від 03.04.2018 № 27/18 становила 18,5% річних (з 07.09.2018 по 14.03.2019), а найменша - становила 15,5% річних (з 25.10.2019 по 30.11.2019).

2. Розмір пені згідно п.5.4. укладеного між сторонами договору від 03.04.2018 № 27/18, у зв`язку з простроченням сплати 1361773,48грн за період з 01.10.2018 по 31.12.2018 тривалістю 92 дні становить 25056,63грн.

25056,63грн = (1361773,48грн х 92 дні х 0,02%)/100%

В свою чергу, встановлений ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" граничний розмір пені (подвійна облікова ставка Національного банку України в період існування заборгованості), у зв`язку з простроченням сплати 1361773,48грн за період з 01.10.2018 по 31.12.2018 тривалістю 92 дні становить 123 566,95грн.

123566,95грн. = ((1361773,48грн х 92 дні х 2 х 18,0%) /100%)/365

3. Розмір пені згідно п.5.4. укладеного між сторонами договору від 03.04.2018 №27/18, у зв`язку з простроченням сплати 132546,14грн за період з 01.11.2019 по 30.11.2019 тривалістю 30 днів становить 795,28 грн.

795,28грн = (132546,14грн х 30 днів х 0,02%) / 100%

В свою чергу, встановлений ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" граничний розмір пені (подвійна облікова ставка Національного банку України в період існування заборгованості), у зв`язку з простроченням сплати у зв`язку з простроченням сплати 132546,14грн за період з 01.11.2019 по 30.11.2019 тривалістю 30 днів становить 3377,20грн.

3377,20грн. = ((132546,14грн х 30 днів х 2 х 15,5%) / 100%)/365

Щодо позовної давності до вимог про стягнення пені

Позовна заява надіслана до суду поштою 24.01.2020, згідно відбитку календарного штемпелю поштового відділення на поштовому конверті, в якому до суду надійшла позовна заява (а.с.43).

Таким чином, з огляду на заяву відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог щодо стягнення пені за періоди вересень-грудень 2018 року та січень 2019 року, яка прийнята судом до розгляду, у відповідності до положень ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України "позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони, зробленою до винесення судом рішення", як така, що подана до прийняття рішення по суті спору, наслідки спливу позовної давності, за заявою відповідача, мають бути застосовані до позовних вимог про стягнення пені, яка нарахована раніше ніж за один рік, до звернення до суду з позовною заявою у даній справі. Тобто, раніше, ніж до 24.01.2019. Це пеня в загальному розмірі 53441,90грн, з яких пеня за зобов`язаннями 2018 року в загальній сумі 39229,55грн, що нарахована по 31.12.2018, та пеня в загальній сумі 14212,35грн, яка нарахована з 01.01.2019 по 23.01.2019, а всього, 53441,90грн., де 53441,90грн = 39229,55грн + 14212,35грн

Вказаний висновок суду ґрунтується на наступному.

Загальна сума пені, що нарахована за січень 2019 року та заявлена до стягнення складає 18988,86грн (а.с.19). З них 5256,48грн нараховані з 01.01.2019 по 08.01.2019 (за вісім днів) на суму боргу 3285320,44грн, а 13732,38грн з 09.01.2019 по 31.01.2019 (за двадцять три дні) на суму боргу 2985320,44грн.

При цьому, з 13732,38грн пені, що нарахована з 09.01.2019 по 31.01.2019, пеня, що нарахована з 24.01.2019 по 31.01.2019 (за вісім днів) на суму боргу складає 4776,51грн.

4776,51грн = (2985320,44грн х 8 дн. х 0,02%)/100%

Таким чином, розмір пені, що нарахована з 01.01.2019 по 23.01.2019 складає 14212,35грн, де 14212,35грн = 18988,86грн - 4776,51грн.

Висновки суду

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання його договірних зобов`язань за договором від 03.04.2018 поставки сільськогосподарської продукції №27/18, в частині оплати товару позивача на умовах даного договору, позовні вимоги про стягнення 179833,76грн пені підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 121550,37грн. пені (з її складовими: 4776,51грн пені, що нарахована з 24.01.2019 по 31.01.2019, 14546,50грн пені, що нарахована за лютий 2019 року, 15408,86грн пені, що нарахована за березень 2019 року, 11492,62грн пені, що нарахована за квітень 2019 року, 9334,85грн пені, що нарахована за травень 2019 року, 24391,33грн пені, що нарахована за червень 2019 року, 15202,44грн пені, що нарахована за двадцять шість днів липня 2019 року, 16628,96грн пені, що нарахована за серпень 2019 року та 9768,30грн пені, за нарахована за вересень-листопад 2019 року).

При цьому, відмовлено ж має бути у стягненні 58283,39грн пені, з яких у стягненні 53441,90грн пені (39229,55грн пені, що нарахована по 31.12.2018, та 14212,35грн пені, що нарахована з 01.01.2019 по 23.01.2019) відмовляється за спливом позовної давності щодо цих вимог, на підставі заяви відповідача та оскільки позивачем не повідомлено суду про будь-які об`єктивні (поважні) причини пропущення позовної давності щодо вимог про стягнення вказаних 53441,90грн пені, а у стягненні 4841,49грн пені має бути відмовлено, оскільки її нараховано за липень та серпень 2019 року в порушення ч.1 ст.232 Господарського кодексу України.

Суд констатує про відсутність у матеріалах справи заяви відповідача про зменшення розміру пені, у разі задоволення позову в частині стягнення пені, та про недоведення, поряд з цим відповідачем, в порядку ст.ст.73-74 ГПК України, поданими суду доказами наявності будь-яких обставин, які можуть бути підставами для зменшення пені, що підлягає стягненню з відповідача.

Розподіл судових витрат

1. Судовий збір

При поданні до господарського суду позовної заяви у 2020 році з вимогами (у первинному їхньому розмірі) про стягнення 277379,92грн позивачем сплачено 4160,70грн судового збору платіжним дорученням № 645 від 14.01.2020.

За подання до господарського суду у 2020 році позовної заяви з вимогами про стягнення 179833,76грн (розмір позовних вимог після зменшення позивачем їхнього розміру) сплаті підлягає судовий збір в розмірі 2697,51грн.

У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, а саме "у спорах, що виникають при виконанні договорів, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог", 1823,25грн судового збору підлягають стягненню з відповідача, а інші відносяться на позивача, у зв`язку з задоволенням позову на 67,59%.

67,59% = 121550,37грн(розмір задоволених вимог)/179833,76грн(розмір заявлених вимог, після їхнього зменшення позивачем)

1823,25грн = (2697,51грн /100%) х 67,59%

2. Витрати на правову допомогу

Згідно з позовною заявою позивач просить стягнути з відповідача витрати на послуги адвоката з надання правової допомоги у розмірі 5000,00грн.

Відповідно до ч.1 ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою діяльністю адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно ж до ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторін, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вказаних вимог частини четвертої цієї ж статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути, зокрема: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер. Ордером - є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивач, Фермерське господарство з відокремленою садибою "ЗАПІЛЬНЕ", як клієнт, 20.01.2020 уклало з адвокатом Івановим Романом Анатолійовичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХС № 000151 від 10.04.2018, ордер серія ХС №138966 (а.с.58)) договір № б/н про надання правової допомоги (а.с.7-8), за умовами якого:

- адвокат бере на себе зобов`язання в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, надавати правову допомогу у справі за позовом клієнта до Приватної виробничо-комерційної фірми "Пані Крістіна" про стягнення боргу за договором поставки та пені за несвоєчасну оплату товару, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами (за пунктом 1.1.);

- адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень: надає клієнту консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього, зокрема, у господарських судах України всіх інстанцій, представляє інтереси клієнта з усіма процесуальними правами, які надано позивачу, у тому числі з правом пред`явлення позову, зміни підстав або предмету позову, збільшення або зменшення позовних вимог (за п.1.2.);

- при виконання зобов`язань, передбачених пунктами 1.1. та 2.1. договору адвокат керується законодавством України та цим договором (за пунктом 1.3);

- клієнт зобов`язується своєчасно забезпечувати адвоката всім необхідним для виконання доручень, передбачених цим договором, зокрема, надавати документи та інформацію, оплачувати витрати, що необхідні для виконання зобов`язань, своєчасно оплачувати послуги адвоката (за п.1.4.);

- договір діє до виконання сторонами своїх зобов`язань (за п.2.1.);

- за правову допомогу, передбачену в пункті 1.2. договору, клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі 5000,00грн, у вигляді попередньої оплати (за п.3.1. та п.4.1.).

У відзиві на позов відповідач вказав, що погоджується з стягненням з нього витрат на правову допомогу у вказаному у позовній заяві розмірі (а.с.99).

За вказаних встановлених судом обставин у відповідності до положень ч.4 ст.129 ГПК України, а саме "судові витрати, що пов`язані з розглядом справи, крім судового збору, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог", у зв`язку з задоволенням позову на 67,59%, на відповідача покладається 3379,50грн. витрат позивача на правову допомогу, а решта на позивача.

Керуючись ст.ст. 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватної виробничо-комерційної фірми "Пані Крістіна" (місцезнаходження: 73035, м. Херсон, вул. 10-та Східна,38; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 23135010) на користь Фермерського господарства з відокремленою садибою "ЗАПІЛЬНЕ" (місце знаходження: 75635, Херсонська область, Голопристанський район, с.Чулаківка, відокремлена садиба "ЗАПІЛЬНЕ"; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 21270488) 121550,37грн пені, 1823,25грн компенсації по сплаті судового збору, 3379,50грн. компенсації на оплату правової допомоги.

3. Відмовити у стягненні 58283,39грн пені.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення. Поряд з цим, у відповідності до п.4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне рішення складено 19.06.2020.

Суддя К.В. Соловйов