ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2020 р. Справа№ 911/2312/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

при секретарі Островерха В.Л.

за участю представників

від позивача: Трегубова А.В.

від відповідача: Мамаєв Д.Ю.

від третьої особи на стороні позивача: Остапенко В.М.

від третьої особи на стороні відповідача: Волощук П.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2020 (повний текст складено 24.02.2020)

у справі № 911/2312/19 (суддя Колесник Р.М.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Комунального підприємства теплових мереж "Яготинтепломережа"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"

про зобов`язання повернути майно та стягнення 1 102 244 грн 88 коп.

ВСТАНОВИВ:

18.09.2019 до Господарського суду Київської області була подана Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (далі по тексту - позивач/АТ"Укртрансгаз") позовна заява від 05.09.2019 № 1001вих-19-3997 до Комунального підприємства теплових мереж "Яготинтепломережа" (далі по тексту - відповідач/КПТМ "Яготинтепломережа") про :

- зобов`язання Комунального підприємства теплових мереж "Яготинтепломережа" повернути Акціонерному товариству "Укртрансгаз" в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в загальному обсязі 164,944 тис. куб. метрів та

- стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Яготинтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 1102244,88 гривень, вартості безпідставно набутого майна - природного газу в загальному обсязі 164,944 тис. куб. метрів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач в березні 2017 року безпідставно та без будь-яких договірних відносин, набув з газотранспортної системи, оператором якої є ПАТ "Київоблгаз", 164,944 тис. куб. метрів природного газу, власником якого є АТ"Укртрансгаз". При цьому, як зазначив позивач, у разі відсутності постачальника відповідних обсягів природного газу відповідач не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припинити власне газоспоживання, як це передбачено абз. 2 п. 3 гл. 5 розділу VI Кодексу газотранспортної системи. Внаслідок безпідставного та бездоговірного набуття відповідачем з газотранспортної системи, оператором якої є ПАТ "Київоблгаз", 164,944 тис. куб. метрів природного газу, власником якого є АТ"Укртрансгаз" , позивач вважає, що, у відповідності до ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України, відповідач зобов`язаний повернути йому в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 164,944 тис. куб. метрів, а у випадку його відсутності відшкодувати вартість такого майна, яка на момент подання позову становить 1 102 244 грн 88 коп.

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.02.2020 від 12.02.2020 у справі № 911/2312/19 у задоволенні позову Акціонерного товариства "Укртрансгаз" відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі № 911/2312/19 в частині відмови у стягненні 1 102 244 грн 88 коп. та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача 1 102 244 грн 88 коп.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення в частині відмови у стягненні 1 102 244 грн 88 коп.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2020 апеляційну скаргу Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у справі №911/2312/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Ходаківська І.П., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2020 та призначено розгляд справи № 911/2312/19 на 26.05.2020.

Також, не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі №911/2312/19, скасувати рішення повністю, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) між суддями Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" у справі №911/2312/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Ходаківська І.П., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Київської області від 12.02.2020 по справі № 911/2312/19 залишено без руху. Встановлено Акціонерному товариству "Укртрансгаз" строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Північному апеляційному господарському суду доказів, що підтверджують сплату судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому порядку та розмірі (49601,02грн.) - протягом 10 днів з дня вручення апелянту копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

17.04.2020 Акціонерне товариство "Укртрансгаз" надіслало до суду апеляційної інстанції заяву про усунення недоліків з доданим оригіналом платіжного доручення №1819 від 19.03.2020 про сплату судового збору в розмірі 49 601 грн 02 коп., що свідчить про сплату ним судового збору в повному обсязі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2020 задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі № 911/2312/19 та поновлено Акціонерному товариству "Укртрансгаз" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі №9 11/2312/19. Об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі №911/2312/19 та апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі №911/2312/19 для спільного розгляду. Розгляд апеляційних скарг призначено на 26.05.2020.

27.04.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" надійшов відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі № 911/2312/19 залишити без змін.

21.05.2020 від представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2020 задоволено клопотання представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Судове засідання в режимі відеоконференції відбудеться 26.05.2020.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представник третьої особи на стороні позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційних скарг заперечував, просив у їх задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи на стороні відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційних скарг заперечував, просив у їх задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні 26.05.2020 було оголошено перерву до 22.06.2020.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

16.09.2016 між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та КПТМ "Яготинтепломережа" (споживач) укладено договір постачання природного газу № 1560/1617-ТЕ-17 (далі - договір № 1560/1617-ТЕ-17), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

За умовами визначеними сторонами в пунктах 1.2., 1.3. договору № 1560/1617-ТЕ-17 природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. За цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України та/або імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України).

Пунктом 2.1. договору № 1560/1617-ТЕ-17 передбачено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 680 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями: у жовтні 2016 року 80,0 тис. куб. метрів; у листопаді 2016 року 100 тис. куб. метрів; у грудні 2016 року 150,0 тис. куб. метрів; у січні 2017 року 150,0 тис. куб. метрів; у лютому 2017 року 100,0 тис. куб. метрів; у березні 2017 року 100,00 тис. куб. метрів.

Споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у пункті 2.1. договору, на відповідний місяць. Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку. Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 договору (пункт 3.2. договору № 1560/1617-ТЕ-17).

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (пункт 3.4. договору № 1560/1617-ТЕ-17).

Кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 (п. 4.1. договору № 1560/1617-ТЕ-17).

Пунктом 7.4. договору № 1560/1617-ТЕ-17 визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечувати постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору.

За умовами визначеними в п. 12.1. договору № 1560/1617-ТЕ-17, договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Також, 27.10.2016 між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та КПТМ "Яготинтепломережа" (споживач) укладено договір постачання природного газу № 1828/1617-БО-17 (далі - договір № 1828/1617-БО-17), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

За умовами визначеними сторонами в пунктах 1.2., 1.3. договору № 1828/1617-БО-17 природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями. За цим договором постачається імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 2100 00, ввезений Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України).

Пунктом 2.1. договору № 1828/1617-БО-17 передбачено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 920 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями: у жовтні 2016 року 90,0 тис. куб. метрів; у листопаді 2016 року 150 тис. куб. метрів; у грудні 2016 року 180,0 тис. куб. метрів; у січні 2017 року 200,0 тис. куб. метрів; у лютому 2017 року 170,0 тис. куб. метрів; у березні 2017 року 130,00 тис. куб. метрів.

Споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у пункті 2.1. договору, на відповідний місяць. Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку. Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 договору (пункт 3.2. договору № 1828/1617-БО-17).

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (пункт 3.4. договору № 1828/1617-БО-17).

Кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (п. 4.1. договору № 1828/1617-БО-17).

Пунктом 7.4. договору № 1828/1617-БО-17 визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечувати постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору.

За умовами визначеними сторонами в п. 12.1. договору № 1828/1617-БО-17, договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

28.10.2016 між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та КПТМ "Яготинтепломережа" (споживач) укладено договір постачання природного газу № 1869/1617-КП-17 (далі - договір № 1869/1617-КП-17), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

За умовами визначеними сторонами в пунктах 1.2., 1.3. договору № 1869/1617-КП-17 природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій). За цим договором постачається імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 2100 00, ввезений Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України).

Пунктом 2.1. договору № 1869/1617-КП-17 передбачено, що постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 105 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями: у жовтні 2016 року 5,0 тис. куб. метрів; у листопаді 2016 року 15,0 тис. куб. метрів; у грудні 2016 року 20,0 тис. куб. метрів; у січні 2017 року 30,0 тис. куб. метрів; у лютому 2017 року 20,0 тис. куб. метрів; у березні 2017 року 15,0 тис. куб. метрів.

Споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у пункті 2.1. договору, на відповідний місяць. Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку. Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації (підтверджений обсяг природного газу по договору) шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 договору (пункт 3.2. договору № 1869/1617-КП-17).

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (пункт 3.4 договору № 1869/1617-КП-17).

Кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газотранспортної системи, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 (п. 4.1. договору № 1869/1617-КП-17).

Пунктом 7.4. договору № 1869/1617-КП-17 визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечувати постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору.

За умовами визначеними сторонами в п. 12.1. договору № 1869/1617-КП-17, договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Здійснив аналіз наявних матеріалів справи судом першої інстанції з`ясовано, що КПТМ "Яготинтепломережа" на підставі вказаних договорів постачання природного газу було складено акти приймання-передачі природного газу від 31.03.2017, які не підписано ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

01.01.2016 КПТМ "Яготинтепломережа" підписано заяву-приєднання № 09420О6786GT016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) оператора ГРМ ПАТ "Київоблгаз".

Між ПАТ "Київоблгаз" (газорозподільне/газотранспортне підприємство) та КПТМ "Яготинтепломережа" (замовник) 31.03.2017 підписано акт наданих послуг з транспортування газу № про те, що з 01 по 31 березня 2017 року замовником прийнято, а газорозподільним/газотранспортним підприємством протранспортовано замовнику природний газ за договором розподілу природного газу № 09420О6786GT016 в обсязі 164 944 куб. м.

31.03.2017 між Філією УМГ "Укртрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз" та КПТМ "Яготинтепломережа" за договором від 01.04.2016 № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, складено та підписано акт № 03-17-160400389, за яким ПАТ "Укртрансгаз" надав, а КПТП "Яготинтепломережа" отримало послуги по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами у березні 2017 року в обсязі 164,944 тис. куб.м. на суму 32 757 грн 88 коп.

Оскільки, на думку позивача, відповідач набув природний газ позивача у березні 2017 року в обсязі 164,944 тис.куб.м без будь-якої правової підстави позивач звернувся до суду з позовом у даній справі про зобов`язання відповідача повернути безпідставно набуте майно в натурі на підставі ст. 1212, ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України та про відшкодування вартості такого майна на підставі ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені приписами ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 910/1997/18.

Перелік способів захисту, зазначений в ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України не є вичерпним, та суду надано право захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 3 ст. 16 Цивільного кодексу України ), про що зазначено в постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 5013/458/11.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України, про що зазначено в постанові Верховного суду від 06.05.2020 у справі №623/3146/18.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошові кошти; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 757/16163/17.

Таким чином, кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Отже, оскільки сам факт споживання газу відповідачем у визначених обсягах не заперечується, підлягає встановленню наявність або відсутність підстав для такого споживання.

Відповідно до п.п. 18, 19, 27, 37 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; оператор газосховища - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із зберігання (закачування, відбору) природного газу з використанням одного або декількох газосховищ на користь третіх осіб (замовників); споживач - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Частиною 1 ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" врегульовано, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач має право, зокрема, на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

В ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

В п. 1 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила постачання природного газу) (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача; відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

В п.2 розділу II Правил постачання природного газу, визначено, що постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

За приписами п.19 розділу II Правил постачання природного газу, постачальник зобов`язаний: дотримуватись вимог цих Правил; забезпечувати постачання природного газу на умовах та в обсягах, визначених договором на постачання природного газу, за умови дотримання споживачем дисципліни відбору природного газу та розрахунків за нього.

За визначеними п.21 розділу II Правил постачання природного газу приписами, Споживач має право: на отримання природного газу в обсягах, визначених договором постачання природного газу, за умови дотримання його умов.

За приписами визначеними п.6 розділу ІV Правил постачання природного газу фактичне постачання природного газу новим постачальником може починатись виключно з першого числа розрахункового періоду, наступного за тим, у якому з новим постачальником було укладено договір на постачання, та за умови включення споживача до підтвердженої номінації постачальника в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Тоді як на момент відбору відповідачем газу в березні 2017 у нього були укладені вищевказані договори на постачання природного газу з ПАТ «НАК «Нафтогаз України», що унеможливлює постачання природного газу новим постачальником.

Згідно з абзацами 1-3 п. 9 розділу II Правил постачання природного газу, постачальник забезпечує споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений договором період. За розрахункову одиницю поставленого природного газу приймається метр кубічний природного газу, приведений до стандартних умов і виражений в енергетичних одиницях. Підтверджені обсяги природного газу визначаються за правилами, встановленими Кодексом газотранспортної системи, та доводяться споживачу на умовах укладеного між постачальником та споживачем договору постачання природного газу.

Відповідно до абзацу 2 п. 10 розділу II Правил постачання природного газу, споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні заходи з боку постачальника, передбачені цим розділом та розділом VI цих Правил, у тому числі примусове обмеження (припинення) газопостачання.

«Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 (чинній в спірний період), пп. 4 п. 3 якого визначено обов`язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення.

Судом першої інстанції встановлено, що між НАК "Нафтогаз України" (постачальник) та КПТП "Яготинтепломережа" (споживач) укладено договори постачання природного газу від 16.09.2016 № 1560/1617-ТЕ-17, від 27.10.2016 № 1828/1617-БО-17, від 28.10.2016 № 1869/1617-КП-17, за умовами яких постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Вказаними договорами між сторонами було погоджено обсяги постачання та споживання природного газу, зокрема у березні 2017 року: за договором від 16.09.2016 № 1560/1617-ТЕ-17 - 100,0 тис.куб. м.; за договором від 27.10.2016 № 1828/1617-БО-17 - 130,0 тис.куб. м., за договором від 28.10.2016 № 1869/1617-КП-17 - 15,0 тис.куб. м.

Пунктами 3.2. договорів визначено, що споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем, постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними в пункті 2.1. цього договору на відповідний місяць. Обсяги постачання підтверджується постачальником шляхом надання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому чинним законодавством порядку.

Згідно пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), місячна номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

Підтверджений обсяг природного газу - обсяг (об`єм) природного газу споживача (у тому числі прямого споживача), погоджений оператором газотранспортної системи на відповідний розрахунковий період із ресурсу постачальника споживача, що включений до підтвердженої номінації цього постачальника.

Отже, за відсутності у споживача підтвердженого обсягу газу - номінації, фактичний відбір останнім обсягу газу, може вважатися несанкціонованим відбором природного газу.

Водночас, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальників природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (далі - опалювальний сезон) покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 № 357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації (пункт 1); операторам газорозподільних систем до початку опалювального сезону забезпечити постачання природного газу на джерела теплової енергії теплогенеруючих і теплопостачальних організацій (пункт 2).

Отже, оскільки Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на підставі спеціального нормативно- правового акта щодо опалювального сезону 2016/2017 року, яким є Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", було зобов`язане видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що це є обов`язком НАК "Нафтогаз України", а не його правом (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 911/656/17, від 14.05.2018 у справі № 926/680/17).

Статтею 10 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належать розробка та реалізація державної політики у сфері теплопостачання, вирішення інших питань у сфері теплопостачання відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", яке є обов`язковим до виконання, на НАК «Нафтогаз України» та постачальників природного газу покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до укладених договорів ще на початку опалювального сезону. При цьому, хоча у названому розпорядженні міститься вказівка на обов`язок надати номінації до початку опалювального сезону, але це не свідчить про обмеження його періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки встановлений обов`язок полягає у забезпеченні належної підготовки до опалювального сезону та забезпечення природним газом протягом усього сезону. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 925/358/18.

Суд першої інстанції зазначив, що невидача номінацій ПАТ «НАК «Нафтогаз України» унеможливлює безперешкодне отримання споживачами відповідно до укладених договорів постачання необхідних обсягів природного газу, оскільки, у тому числі, може мати наслідком обмеження або припинення надання ПАТ «Київоблгаз» послуг з розподілу природного газу у зв`язку з відсутністю підтверджених обсягів природного газу.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.06.2018 у справі № 904/5621/17.

Суд першої інстанції врахував наявність у спірний період укладених між відповідачем (споживач) та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (постачальник) договорів про постачання природного газу, та існування обов`язку постачальника видати номінації, дійшов вірного висновку, що споживання відповідачем у березні 2017 року природного газу в обсязі 164,944 тис.куб.м., не можна вважати несанкціонованим відбором.

Разом з тим, з наданого позивачем звіту про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного, відібраного з точки виходу ПАТ «Київоблгаз» між замовниками послуги транспортування (постачання) в розрізі їх контрагентів за березень 2017 року, доданого до позовної заяви, постачальником природного газу відповідачу у березні 2017 року зазначено ПАТ «НАК «Нафтогаз України» газорозподільні мережі ПАТ "Київоблгаз" (т.1 а.с. 19 - 24).

Водночас судом першої інстанції встановлено, що 31.03.2017 між Філією УМГ "Укртрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз" та КПТМ "Яготинтепломережа" за договором від 01.04.2016 № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, складено та підписано акт № 03-17-160400389, за яким ПАТ "Укртрансгаз" надав, а КПТМ "Яготинтепломережа" отримало послуги по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами у березні 2017 року в обсязі 164,944 тис. куб.м. на суму 32 757 грн 88 коп.

Доказів повідомлення позивачем відповідача про надання послуг транспортування газу у березні 2017 року, як такого, що несанкціоновано відібраний з газотранспортної системи, позивачем суду не надано.

Надані позивачем суду першої інстанції докази не свідчать про безпідставне набуття відповідачем у березні 2017 року природного газу належного позивачу у загальному обсязі 164,944 тис. куб.м, з газотранспортної системи, оператором якої є позивач.

З інформації про надходження на точках входу, та розподіл по точках виходу обсягів природного газу, віднесених на операторів газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за 2017 рік (яку додано до позовної заяви) вбачається, що вищезазначений обсяг природного газу значиться як обсяг небалансу (т.1 а.с.25).

Відповідно до положень Кодексу газотранспортної системи одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування, які є складовими послуги транспортування природного газу, здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Таким чином, надання позивачем складених ним документів обліку, у тому числі й у відношенні спірного обсягу природного газу, свідчить про наявність договірних відносин з Оператором газорозподільної системи, які регламентують відносини небалансу по такому газу, що є несумісним з твердженням позивача про відсутність жодних правових підстав відносно передачі такого спірного газу з газотранспортної системи відповідачу.

Враховуючи положення договорів, укладених між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КПТМ «Яготинтепломережа», норми наведених законодавчих та підзаконних нормативних актів, зокрема, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", обсяги споживання природного газу відповідачем не можуть бути кваліфіковані як несанкціонований відбір природного газу, а у разі виникнення будь-яких небалансів газу, такі обсяги повинні бути врегульовані споживачем із власним постачальником природного газу, а не з газорозподільною організацією (зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.03.2018 у справі № 911/656/17).

Враховуючи, що між позивачем, відповідачем та третіми особами станом на березень 2017 року існували договірні відносини з визначеним обсягом постачання, розподілу та транспортування природного газу відповідно до укладених договорів, і відповідачем не було здійснено перевищення обсягу місячної норми з відбору природного газу в розмірі визначеному на березень 2017 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність несанкціонованого відбору природного газу за березень 2017 року (аналогічних висновків за подібних правовідносин дійшов Верховний Суд у постанові від 21.03.2018 у справі № 911/656/17).

Разом з тим, місцевий господарський суд вірно вказав, що ненадання номінації на наступний місяць щодо планових обсягів постачання природного газу не звільняє ПАТ «НАК «Нафтогаз України» від обов`язків постачати природний газ відповідачу, як споживачу по укладеним між ними договорам постачання природного газу. При цьому, планові обсяги постачання природного газу визначені сторонами в пунктах 2.1 вказаних договорів постачання природного газу, укладених відповідачем з ПАТ «НАК «Нафтогаз України», і такі обсяги постачання є узгодженими в силу умов вказаних договорів (зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 21.03.2018 у справі № 911/656/17).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про споживання КПТМ "Яготинтепломережа" у спірний період природного газу на підставі укладених з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» договорів постачання природного газу, що спростовує твердження позивача про відсутність у відповідача будь-яких підстав для відбору природного газу у спірний період.

Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу X Кодексу газотранспортної системи (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) оператор газотранспортної системи має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу.

Згідно з п. 13 розділу II Правил постачання природного газу, постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування.

Відповідно до п. 14 розділу II Правил постачання природного газу, за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за № 703/167/19, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт оператора ГРМ/ГТС.

В матеріалах справи відсутні докази надіслання відповідачу постачальником чи оператором газотранспортної системи повідомлення про необхідність припинити газоспоживання за спірний період. Також відсутні докази на підтвердження вжиття постачальником або Оператором ГРМ/ГТС на замовлення постачальника заходів щодо обмеження або припинення газопостачання споживача, що свідчить про недоведеність споживання відповідачем природного газу у спірний період з порушенням вимог чинного законодавства, без достатньої правової підстави.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованих висновків про те, що позивачем не доведено безпідставність як передачі природного газу з газотранспортної системи відповідачу, так і безпідставність отримання цього газу останнім, а також те, що власником цього газу є позивач, що зумовлює неможливість задоволення заявлених позовних вимог та зобов`язання відповідача повернути позивачу майно (природний газ) на підставі ст. 1212, ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 102 244 грн 88 коп., що є вартістю вищевказаного природного газу в обсязі 164,944 тис. куб.м, слід зазначити, що така вимога ґрунтується на тих самих підставах, що й вимога про зобов`язання повернути природний газ, та заявлена з метою стягнення вартості газу в разі відсутності газу у відповідача.

З огляду на необґрунтованість вимоги про повернення природного газу, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про безпідставність вимоги про стягнення вартості цього газу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для правового захисту інтересів позивача у межах цього спору та, як наслідок, правомірно відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з доводами ПАТ «НАК «Нафтогаз України», викладеними в апеляційній скарзі, про вихід місцевим господарським судом за межі доказування у даній справі, з огляду на таке.

Зазначені доводи ґрунтуються на тому, що дослідження питання виконання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» умов договорів поставки природного газу та підстав відсутності підтвердженого газу відповідачу не є предметом доказування/дослідження даного спору, оскільки в рамках даного спору не заявлена вимога щодо визнання неправомірними дій ПАТ «НАК «Нафтогаз України» чи визнання права на споживання газу у спірний період, а відповідач таких вимог до ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не заявляв.

Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, судом не надавалась оцінка правомірності дій ПАТ «НАК «Нафтогаз України», а лише з урахуванням змісту нормативних актів та з урахуванням правових позицій Верховного Суду встановлено, що в спірних правовідносинах не було несанкціонованого відбору відповідачем природного газу з газотранспортної системи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

При здійсненні апеляційного розгляду у даній справі суд апеляційної інстанції згідно ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України враховує висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладені в постанові Верховного Суду від 25.02.2020 у справі № 905/2248/18.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Доводи, наведені Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Акціонерним товариством "Укртрансгаз" в апеляційних скаргах, не заслуговують на увагу на підставі вищевикладеного та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі № 911/2312/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволенню не підлягають, а рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі № 911/2312/19 слід залишити без змін.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд апеляційних скарг покладаються на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Акціонерне товариство "Укртрансгаз".

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі № 911/2312/19 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Акціонерне товариство "Укртрансгаз"

3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2020 у справі № 911/2312/19.

4. Матеріали справи № 911/2312/19 повернути до Господарського суду Київської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288,289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24.06.2020.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська