ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" червня 2020 р. Справа № 924/635/20

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КПП ЦЕНТР", с. Черляни, Городоцький р-н., Львівська обл.

до товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЕКС", м. Хмельницький

про стягнення грошей

(за правилами спрощеного провадження)

без повідомлення (виклику) сторін

встановив:

Позивач у позові просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла через неналежне виконання договору від 06.01.17 № 543623 у розмірі 6 896, 86 грн., з яких: 5 276, 17 грн. - основний борг, 496, 95 грн. - пеня, 68, 51 грн. - 3% річних, 1 055, 23 грн. - штраф.

Обгрунтовуючи позов, позивач вказує на порушення відповідачем умов договору щодо строків проведення оплати за поставлений позивачем товар. Стягнення пені і штрафу обумовлено наявністю відповідних умов договору щодо їх застосування (при наявності прострочки). Нарахування 3% річних заявлено з посиланням на ст. 625 ЦКУ.

Належність повідомлення позивача про судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін підтверджується наявним у справі поштовим повідомленням про вручення йому відповідної ухвали суду (з підписом про отримання). Будь-яких клопотань щодо розгляду справи від позивача не надходило.

Належність повідомлення відповідача про судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін також підтверджується наявним у справі поштовим повідомленням про вручення йому відповідної ухвали суду (з підписом про отримання). Ухвалою суду від 26.05.20 (що отримана відповідачем) відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов до 10.06.20. Станом на час розгляду справи, відзиву на позов не надійшло, жодних клопотань щодо розгляду справи не направлено.

Таким чином, суд, в порядку ч. 9 ст. 165 ГПКУ розглядає справу за наявними матеріалами.

Матеріалами справи встановлено.

6 січня 2017 року між ТОВ „КПП Центр" (постачальник/позивач) та ТОВ „Делекс" (покупець/відповідач) укладено договір поставки № 543623, за яким постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах визначених цим договором.

Згідно п. 1.2. договору предметом останнього є поставка запасних частин до транспортних засобів, далі за текстом - Товар, за погодженою кількістю, асортиментом та ціною, згідно виставленого рахунку-фактури постачальника.

Підтвердженням факту узгодження сторонами найменувань, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття покупцем товару по видатковій накладній, виданій постачальником, яка після її підписання сторонами має юридичну силу специфікації, в розумінні ст. 366 ГКУ (п. 1.4.). Назва, асортимент та ціна за кожну окрему одиницю товару, а також загальна ціна товару вказуються у видатковій накладній, яка є невід`ємною частиною договору (п. 5.2.).

Згідно п. 3.3.1. покупець зобов`язаний прийняти товар та своєчасно його оплатити. Моментом отримання товару вважається момент підписання представником покупця видаткової накладної на проданий товар чи здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (кур`єрським фірмам) в порядку п. 2 ст. 664 ЦКУ (п. 5.9.).

Оплата товару здійснюється покупцем на основі даного договору і видаткових накладних до нього шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок постачальника чи шляхом внесення готівки в касу постачальника. Покупець здійснює оплату протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару (5.5.).

У випадку прострочення строків оплати товару, встановлених умовами цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення до моменту закінчення такого прострочення, а у випадку, коли прострочення триває - до моменту звернення постачальника до суду. (п. 6.1.). У випадку прострочення оплати поставленого товару понад 30 календарних днів покупець окрім пені сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару (п. 6 .3.).

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Згідно видаткової накладної FТМ 00209675/19 від 01.11.19 (постачальник - позивач, одержувач - відповідач, підстава - договір від 06.01.17 № 543623) позивач поставив, а відповідач прийняв (підписав та скріпив печаткою) продукцію на суму 5 276, 17 грн. Накладна підписана обома сторонами та скріплена їх печатками.

07.04.20 позивач направив відповідачу претензію № 150 від 06.04.20 щодо сплати боргу за договором номер 543623 від 06.01.17. Докази направлення: опис вкладення кореспонденції від 07.04.20 з вказівкою щодо відправки претензії на адресу відповідача; поштова накладна від 07.04.20 № 564 з вказівкою відправника - позивач та отримувача - відповідач; фіскальний чек від 07.04.20 № 564.

Дослідивши подані докази, давши їм оцінку в сукупності та проаналізувавши норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, суд врахував таке.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач уклали договір поставки, визначивши умови, права та обов`язки сторін, які є обов`язковими для них.

Згідно ст. 712 ЦКУ за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковий для виконання сторонами.

З позовних матеріалів вбачається, що позивач на виконання умов договору поставив відповідачу 01.11.19 товар на суму 5 276, 17 грн., що підтверджується видатковою накладною від 01.11.19 № FТМ 00209675/19 (постачальник - позивач, одержувач - відповідач, підстава - договір № 543623 від 06.01.17).

Прийняття вказаного товару відповідачем підтверджується підписом і печаткою останнього на накладній в графі „Отримав". При цьому, потрібно зазначити, що названа видаткова накладна, відповідає вимогам первинних документів, встановленим у Законі України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", які підтверджують здійснення господарської операції .

Обов`язок оплати (остаточний розрахунок) за поставлений товар, відповідно до договорів, виникає у відповідача протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару. Тобто, виходячи з дати підписання накладної оплата мала бути здійснена 16.11.19.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, станом на зазначену дату та на час вирішення спору, відповідач оплати не провів. Докази оплати в повному обсязі, в зазначені у договорах строки у справі відсутні.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що строк оплати пропущено (докази оплати вартості товарів відсутні), у відповідача виникла заборгованість на заявлену суму 5 276, 17 грн. (видаткова накладна).

За таких обставин, позов, в частині стягнення основного боргу підлягає задоволенню.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт прострочення, вимоги в частині стягнення річних відповідають чинному законодавству, та підлягають задоволенню в заявленому розмірі, який перевірено судом.

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи вказані законодавчі положення, неустойка (штраф та пеня) є договірними способами забезпечення зобов`язання, а тому наявність у договорі п.п. 6.1, 6.3., що передбачають застосування пені та штрафу є підставою для задоволення позову, в частині стягнення останніх. Розмір цих нарахувань підтверджується поданим розрахунком.

При цьому, слід зазначити, що пеня стягується за період з 16.12.19 по 20.05.20, незважаючи на те, що прострочення виникло з 16.11.19 (14 днів з моменту поставки), оскільки вищевказаний період визначив сам позивач, а суд не може виходити за межі вимог позову.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 248, 252, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Делекс" (29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Північна, 99, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „КПП Центр" (81500, Львівська область, Городоцький район, с. Черляни, вул. Польова, 97, , р/р НОМЕР_1 , ПАТ „Кредобанк", МФО 352365) 5 276, 17 грн. (п`ять тисяч двісті сімдесят шість грн. 17 коп.) основного боргу, 496, 95 грн. (чотириста дев`яносто шість грн. 95 коп.) пені, 68, 51 грн. (шістдесят вісім грн. 51 коп.) 3% річних, 1 055, 23 грн. (одна тисяча п`ятдесят п`ять грн. 23 коп.) штрафу, та 2 102 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) судових витрат.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук. 3 прим.:

1- до справи

2 - позивачу (81500, а/с 22, м. Городок, Львівська обл.)

3 - відповідачу (29000, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Північна, буд. 99)

Всім рекомендованим з повідомленням