ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2020 р. Справа№ 920/168/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Тарасенко К.В.

Шаптали Є.Ю.

без повідомлення учасників справи,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 20.02.2020 про повернення позовної заяви

у справі №920/168/20 (суддя Яковенко В.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

до Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз»

про звернення стягнення на нерухоме майно та способи його реалізації

1. Зміст позовної заяви та пояснення по суті

Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - АТ «Укрексімбанк», банк, позивач) звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить в рахунок заборгованості за кредитним договором № 151214К1 від 28.03.2014, укладеним в рамках Генеральної угоди №15106N6 від 23.03.2006 у розмірі 5756014,12 дол. США та ,01 грн, звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за укладеними між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Компанія «Райз» (далі - ПрАТ «Компанія «Райз», відповідач, іпотекодавець) договорами, а саме: іпотечним договором від 14.02.2008 №151208Z14 на нерухоме майно, майновий комплекс, що Конотопським БТІ іменується як підприємство, розташоване за адресою: Сумська область, м. Конотоп, вул. Сумська, 24, та іпотечним договором від 30.06.2010 №151210Z50, а саме: 1) на комплекс, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Межівський район, смт. Межова, вул. Кутузова, 18; 2) нежитлові будівлі, розташовані за адресою: Сумська область, Сумський район, смт. Степанівка, вул. Заводська, 1; 3) нежитлові будівлі, розташовані за адресою: Херсонська область, Генічеський район, м. Генічеськ, вул. Леніна, 103. Визначити спосіб реалізації вищенаведеного предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.03.2006 між позивачем та відповідачем укладено генеральну угоду №15106N6 із змінами та доповненнями (далі - генеральна угода).

Додатком 1 до генеральної угоди визначено перелік кредитних договорів, укладених між банком та позичальником, які є такими, що діятимуть у рамках генеральної угоди, і є додатками до неї, зокрема, кредитний договір №151214К1 від 28.03.2014 із змінами та доповненнями (далі - кредитний договір).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за генеральною угодою та кредитним договором між позивачем та відповідачем укладено договори іпотеки (із змінами та доповненнями) №151208Z14 від 14.02.2008 (далі іпотечний договір-1) та №151210Z50 від 30.06.2010 (далі іпотечний договір-2).

07.10.2019 між позивачем, відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Нива» (далі - ТОВ «СП «Нива») укладено договір про переведення боргу, відповідно до умов, якого ПрАТ «Компанія «Райз» перевело на ТОВ «СП «Нива» заборгованість за генеральною угодою, що складається із заборгованості за кредитним договором, а ТОВ «СП «Нива» погодилось та набуло усіх прав та обов`язків, пов`язаних із такою заборгованістю.

Додатковою угодою №15106N6-0045 від 07.10.2019, зокрема, змінено сторону позичальника за генеральною угодою з ПрАТ «Компанія «Райз» на ТОВ «СП «Нива».

Додатковим договором №151214К1-0014 від 07.10.2019 внесено зміни до кредитного договору, зокрема, ПрАТ «Компанія «Райз» перевело на ТОВ «СП «Нива», а ТОВ «СП «Нива» набуло всі права та обов`язки, пов`язані з заборгованістю за кредитним договором; змінено сторону позичальника за кредитним договором з ПрАТ «Компанія «Райз» на ТОВ «СП «Нива».

11.01.2020 позивач направив на адреси ТОВ «СП «Нива» лист №0019500/855-20 та ПрАТ «Компанія «Райз» лист №001950/857 з вимогою.

У зв`язку з несплатою заборгованості за кредитним договором, укладеним в рамках генеральної угоди, позивач просить в рахунок часткового погашення боргу, який виник за кредитним договором звернути стягнення на предмети іпотеки.

2. Зміст оскаржуваної ухвали місцевого суду

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 20.02.2020 у справі №920/168/20 позовну заяву Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та додані до неї документи повернуто позивачеві.

Оскаржувана ухвала мотивована тим, що об`єднання справ в одне провадження можливе у разі однаковості підстав звернення з позовними вимогами або однаковості доказів, які покладені в обґрунтування заявлених вимог. При цьому об`єднання позовів має на меті досягнення процесуальної економії, ефективного використання процесуальних засобів для відновлення порушеного права, а також унеможливлення винесення судами різних рішень за однакових обставин.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач в поданій заяві в порушення зазначеної норми об`єднав дві самостійні вимоги щодо взаємовідносин контрагентів (позивача та відповідача), які базуються на двох самостійних угодах (іпотечні договори) щодо різних майнових об`єктів, а отже не є пов`язаними між собою як підставою виникнення, так і поданими доказами.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивач не дотримався правил об`єднання вимог, об`єднавши в своїй позовній заяві вимоги, які не пов`язані між собою підставами виникнення та не пов`язані поданими доказами, а тому сумісний розгляд таких позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору в межах однієї справи та у строки, передбачені статтею 195 ГПК України.

Враховуючи порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, зазначених у ст. 173 ГПК України, суд першої інстанції позовну заяву з доданими до неї документами повернув на підставі п.2 ч.5 ст. 174 ГПК України.

3. Вимоги та обґрунтування апеляційної скарги

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» 06.03.2020 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 20.02.2020 у справі №920/168/20 і направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена за неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, а також з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали суду.

Вимоги позивача, що є предметом позову, пов`язані не лише доказами, а й пов`язані між собою підставою виникнення, а саме кредитним договором у рамках генеральної угоди та одним і тим самим способом захисту права, звернення стягнення на предмети іпотеки, відповідно до договору іпотеки-1 та договору іпотеки-2, якими забезпечується кредитний договір.

Позовну заяву банку повернуто судом першої інстанції на підставі п.2 ч. 5 ст. 174 ГПК України. Даною нормою встановлено, що суд повертає позовну заяву та додані до неї документи, якщо позивачем допущено порушення правил об`єднання позовних вимог, крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 173 ГПК України.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції не правомірно не застосовано норми ч. 1 ст. 173 ГПК України, які підлягають застосуванню.

Одночасно позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції, що ч.ч. 4 та 5 ст. 173 ГПК України передбачено лише два випадки, коли не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, а саме:

По-перше вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. В даному випадку, як вважає скаржник, ця норма не застосовується, оскільки з огляду на характер правовідносин та ідентичний суб`єктивний склад, звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором-1 та іпотечним договором-2 відносяться до юрисдикції господарських суддів та не підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

По-друге вимог щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам. Як зазначає апелянт, враховуючи, що вимога про звернення стягнення на предмет іпотечного договору-1, а саме нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: Сумська область, м. Конотоп, вул. Сумська, 24, підлягає розгляду у Господарському суді Сумської області, а вимога про звернення стягнення на предмет іпотечного договору-2, а саме нерухоме майно, зокрема, нерухоме майно з найбільшою заставною вартістю, яке розташоване за адресою: Сумська область, Сумський район, смт. Степанівка, вул. Заводська, 1, також підлягає розгляду у Господарському суді Сумської області, то ним при поданні позову не порушено правил щодо виключної підсудності.

4. Заперечення на апеляційну скаргу

Учасники справи не скористалися своїми правами подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

5. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

06.03.2020 Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, на ухвалу Господарського суду Сумської області від 20.02.2020 у справі №920/168/20.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №920/168/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., Дикунська С.Я.

У зв`язку з перебуванням суддів Станіка С.Р. з 16.03.2020 на лікарняному та Дикунської С.Я. з 23.03.2020 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 23.03.2020 у справі №920/168/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою північного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 скаржнику поновлено пропущений строк звернення з апеляційною скаргою, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 20.02.2020, справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.

6. Джерела права й акти їх застосування

Відповідно до ч.1 ст.2, ч.1, 2, 3 ст.4 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно зі ст.2, ч.1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Приписами частини 1 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п. п. 4 та 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову;

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За змістом ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом та щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Частиною 6 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

7. Позиція апеляційного суду

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить в рахунок заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки-1 та договором іпотеки-2. Просив визначити спосіб реалізації вищенаведеного предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства України.

Повертаючи позовну заяву місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивач не дотримався правил об`єднання вимог, об`єднавши в своїй позовній заяві вимоги, які не пов`язані між собою підставами виникнення та не пов`язані поданими доказами, а тому сумісний розгляд таких позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору в межах однієї справи та у строки, передбачені статтею 195 ГПК України.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки, судом апеляційної інстанції встановлено, що позовні вимоги, у даній справі, пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами.

Частиною 1 ст. 173 ГПК України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2019 у справі 910/15326/18.

Як вбачається з позовної заяви, позивач обґрунтовує свої вимоги наявністю боргу у ТОВ «СК «Нива» по генеральній угоді (з усіма чинними кредитними договорами), на забезпечення виплати якої позивач уклав з відповідачем договір іпотеки-1 та договір іпотеки-2.

У зв`язку з тим, що боржник (ТОВ «СК «Нива») не розрахувався за кредитним договором, позивач просить звернути стягнення на предмети іпотеки за вказаними іпотечними договорами з посиланням на докази, зокрема, генеральну угоду, кредитний договір, договір іпотеки-1, договір іпотеки-2, розрахунок заборгованості, меморіальні ордери та виписки по рахунку.

При цьому, на стадії відкриття провадження у справі, суд має надавати оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог ГПК України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору.

На переконання колегії суддів, вимоги зазначені позивачем у позові, пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами в частині необхідності встановлення обставин розрахунку за кредитним договором та наявності боргу за ним як підстави для звернення стягнення на предмети забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, визначення дійсної суми боргу.

Крім, того у даній справі відсутні обставини вказані у ст. 173 ГПК України, яка передбачає, два випадки, коли не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, а саме: вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 зазначеної статті) та вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам (частина 5 зазначеної статті).

Так, у першому випадку враховуючи приписи п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором-1, звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором-2 та визначення способу реалізації вказаних предметів іпотек, стороною яких є юридичні особи, підлягають розгляду у господарському суді.

У другому випадку, відповідно до ч.3 ст. 30 ГПК України вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором-1, а саме: нерухоме майно, майновий комплекс, що розташоване за адресою: Сумська область, м. Конотоп, вул. Сумська, 24, та визначення способу реалізації вказаного предмету іпотеки, підлягає розгляду у Господарському суді Сумської області, за місцем знаходження нерухомого майна.

Вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором-2 та визначення способу реалізації вказаного предмету іпотеки, а саме нерухоме майно: 1) комплекс заставною вартістю 551 020,00, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Межівський район, смт. Межова, вул. Кутузова, 18; 2) нежитлові будівлі заставною вартістю 11 214 100,00 грн, розташовані за адресою: Сумська область, Сумський район, смт. Степанівка, вул. Заводська, 1; 3) нежитлові будівлі заставною вартістю 1 747 390,00 грн, розташовані за адресою: Херсонська область, Генічеський район, м. Генічеськ, вул. Леніна, 103; підлягають розгляду за місцем знаходження об`єкта, вартість якого є найвищою, тобто у Господарському суду Сумської області.

Слід також вказати, що місцевим господарським судом повертаючи дану справу з підстав порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, не було враховано положення частини шостої статті 173 Господарського процесуального кодексу України, яка надає суду право з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі 905/2043/18.

8. Висновки апеляційного суду

За вказаних обставин, оскільки матеріалами справи підтверджується, що заявлені позивачем позовні вимоги пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами, а саме: встановлення обставин розрахунку за кредитним договором, наявності боргу за ним як підстави для звернення стягнення на предмети забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, визначення дійсної суми боргу засвідчуються доказами, які є пов`язаними між собою (кредитний договір, генеральна угода, розрахунок заборгованості, докази надання кредитних коштів тощо), судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо порушення правил об`єднання вимог в позовній заяві, пославшись на те, що в одній позовній заяві об`єднано вимоги непов`язані між собою ні підставами виникнення, ні доказами, на яких вони ґрунтуються.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали місцевого суду згідно зі ст.280 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 20.02.2020 у справі №920/168/20 про повернення позовної заяви задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 20.02.2020 у справі №920/168/20 скасувати.

3. Матеріали справи №920/168/20 передати до Господарського суду Сумської області для вирішення питання щодо відкриття провадження.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді К.В. Тарасенко

Є.Ю. Шаптала