ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2020м. ДніпроСправа № 904/2317/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Нвйдьонова Є.О.

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідентифікаційний код 31301827)

до Дочірнього підприємства "Верхньодніпровськтеплоенерго" комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" (51600, Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, м. Верхньодніпровськ, проспект Шевченка, буд. 5, ідентифікаційний код 02128098)

про стягнення 467 430,12 грн. інфляційних втрат та 117 189,96 грн. 3% річних

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №31/01-150 від 30.04.2020 про стягнення з Дочірнього підприємства "Верхньодніпровськтеплоенерго" комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" заборгованості на загальну суму 584 620,08 грн., з яких:

- 467 430,12 грн. інфляційні втрати на період з січня 2018 року по березень 2020 року;

- 117 189,96 грн. 3% річних за період з 06.02.2018 по 29.04.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2011 у справі № 9/340-07 стягнуто з Дочірнього підприємства обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" "Верхньодніпровськтеплоенерго" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" суму 1 752 316,63 грн. основного боргу, 565 998,27 грн. збитків від інфляції, 155 616,23 грн. 3% річних, 24 739,31 грн. витрат по сплаті державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Таким чином, вказаним рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2011 у справі № 9/340-07 підтверджено факт утворення у відповідача перед позивачем основного боргу у сумі 1 752 316,63 грн.

Також рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 у справі №904/565/18 стягнуто з Дочірнього підприємства "Верхньодніпровськтеплоенерго" комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 3% річних в розмірі 157 708,50 грн., 1 358 667,97 грн. інфляційних втрат та 22 745,66 грн. судового збору. Рішення суду обґрунтоване невиконанням відповідачем рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2011 у справі № 9/340-07, яким встановлено основний борг відповідача перед позивачем за поставлений газ у розмірі 1 752 316,63 грн. В рішенні суду зазначено, що 3% річних в розмірі 157 708,50 грн. нараховані за період з 06.02.2015 по 05.02.2018, інфляційні втрати у розмірі 1 358 667,97 грн. нараховані за період з 06.02.2015 по 31.12.2017.

Станом на дату подання позову рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2011 у справі № 9/340-07 та рішення від 18.06.2018 у справі №904/565/18 не виконані в повному обсязі, жодних коштів позивач на виконання рішення суду в добровільному або примусовому порядку не отримав. У зв`язку з тим, що вказане грошове зобов`язання зі сплати основного боргу за договором відповідачем не виконане, позивач звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача інфляційних втрат і 3% річних.

Ухвалою суду від 12.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/2317/20, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 09.06.2020 о 11:00 год.

Відповідачем 09.06.2020 до суду подано відзив на позовну заяву де зазначає, що позовні вимоги частково не підлягають задоволенню оскільки в розрахунку втрат від інфляції позивач неправильно визначив розмір цих втрат так як нараховував їх не тільки на суму основного боргу в сумі 1 752 316,63 грн., а одночасно ще й на суму інфляційних втрат 1 358 667,97 грн., яка була визначена та стягнута з відповідача на користь позивача рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 у справі №904/565/18. За розрахунком відповідача втрати від інфляції складають 263 285,58 грн. Таким чином, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат на суму 204 144,54 грн. за період з 01.01.2018 по 01.04.2020.

У судовому засіданні 09.06.2020 розгляд справи відкладено на 18.06.2020 о 12:30 год.

На електрону пошту суду 17.06.2020 надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю можливості направити представника для участі у судовому засіданні.

Враховуючи запроваджені на території України заходи щодо убезпечення населення від поширення гострих респіраторних захворювань, суд визнає причини неявки у судове засідання представників сторін поважними.

Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення у даному судовому засіданні. Таким чином, клопотання позивача судом не задоволено.

У судовому засіданні 18.06.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши в судових засіданнях представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2011 у справі №9/340-07 встановлено, що між Дочірнім підприємством "Газ-тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (комітент) та Дочірнім підприємством обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" "Верхньодніпровськтеплоенерго" (комісіонер) був укладений договір комісії №12/05-443/2 від 01.10.2005 із Додатковими угодами до нього, за яким останній взяв на себе зобов`язання за дорученням позивача за плату вчинити правочин від свого імені - укласти правочини з реалізації теплової енергії за рахунок позивача. На виконання умов договору за період з жовтня 2005 року по квітень 2006 року позивач поставив відповідачу теплову енергію у кількості 28902,40 гігакалорій на загальну суму 3 209 110,40 грн., що підтверджується відповідними актами прийому-передачі теплової енергії.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2011 у справі №9/340-07 позов було задоволено, стягнуто з Дочірнього підприємства обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" "Верхньодніпровськтеплоенерго" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" суму 1 752 316,63 грн. основного боргу, 565 998,27 грн. збитків від інфляції, 155 616,23 грн. трьох процентів річних, 24 739,31 грн. витрат по сплаті державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Отже, факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором комісії №12/05-443/2 від 01.10.2005 та наявність у відповідача перед позивачем заборгованості було встановлено вищезазначеним рішенням суду.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 у справі №904/565/18 стягнуто з Дочірнього підприємства "Верхньодніпровськтеплоенерго" комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 3% річних в розмірі 157 708,50 грн., 1 358 667,97 грн. інфляційних втрат та 22 745,66 грн. судового збору. В рішенні суду зазначено, що 3% річних в розмірі 157 708,50 грн. нараховані за період з 06.02.2015 по 05.02.2018, інфляційні втрати у розмірі 1 358 667,97 грн. нараховані за період з 06.02.2015 по 31.12.2017.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На час розгляду даної справи рішення у справах №9/340-07 та №904/565/18 не виконані.

Позивач просить стягнути з відповідача 467 430,12 грн. інфляційних втрат на період з січня 2018 року по березень 2020 року та 117 189,96 грн. 3% річних за період з 06.02.2018 по 29.04.2020.

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 Цивільного кодексу України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частин 1, 5 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Отже, системний аналіз положень статей 11, 509, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати інфляційні втрати за невиконання зобов`язання не є зобов`язанням у розумінні статті 509 цього Кодексу.

Враховуючи положення статей 3, 509, 625 Цивільного кодексу України, за змістом яких передбачається правомірне нарахування інфляційних втрат і 3% річних на суму основного боргу, а не на інфляційні втрати і 3% річних, нараховані за попередній період. Наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №916/2889/13 та від 14.01.2020 у справі №924/532/19.

Таким чином, судом, здійснивши перерахунок розміру інфляційних втрат, встановлено, що розмір інфляційних втрат за зобов`язаннями відповідача з оплати суми боргу у розмірі 1 752 316,63 грн. за період з січня 2018 року по березень 2020 року становить 263 288,21 грн.

Також судом, здійснивши перерахунок розміру 3% річних, встановлено, що розмір 3% річних за зобов`язаннями відповідача з оплати суми боргу у розмірі 1 752 316,63 грн. за період з 06.02.2018 по 01.01.2020 становить 117 189,96 грн.

Суд не бере до уваги посилання позивача на викладеного у постановах Верховного Суду від 11.11.2019 у справі №910/5098/18 і від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 висновку про те, що нарахування інфляційних втрат за наступний період обґрунтовано здійснено позивачем з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, позаяк інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання, оскільки підставою позову є невиконанням боржником договору комісії №12/05-443/2 від 01.10.2005.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 5 707,17 грн.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 231, 232, 233, 237, 238, 240-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Дочірнього підприємства "Верхньодніпровськтеплоенерго" комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" про стягнення 467 430,12 грн. інфляційних втрат та 117 189,96 грн. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Верхньодніпровськтеплоенерго" комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради (51600, Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, м.Верхньодніпровськ, проспект Шевченка, буд. 5; ) на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка,1, ) 117 189,96 грн. 3% річних, 263 288,21 грн. втрат від інфляції та витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 707,17 грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 23.06.2020.

Суддя Е.М. Бондарєв