ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2020 р. Справа№ 910/12189/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поляк О.І.

суддів: Кропивної Л.В.

Руденко М.А.

за участі секретаря Стародуб М.Ф.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрангаз" на ухвалу Господарського суду міста Києва (суддя Мудрий С.М.) від 10.02.2020 за результатами розгляду скарги Акціонерного товариства "Укртрангаз" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинського С.С. у справі №910/12189/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач"

до Акціонерного товариства "Укртрангаз"

про стягнення 134514,84 грн,-

за участю представників згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2019 у справі № 910/12189/19 позов задоволено частково, стягнуто з акціонерного товариства "Укртрангаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1, ідентифікаційний код 30019801) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, 9/2, ідентифікаційний код 36424636) три проценти річних в розмірі 19824,33 грн та 297,41 грн судового збору.

08.01.2020 на виконання вказаного рішення видано наказ.

31.01.2020 року до Господарського суду м. Києва від Акціонерного товариства "Укртрангаз" надійшла скарга на дії приватного виконавця.

Скарга обґрунтована тим, що приватним виконавцем Крайчинським С.С. винесено постанову про арешт коштів боржника від 24.01.2020 в межах виконавчого провадження ВП №61065899, якою накладено арешт на рахунки боржника, які призначені для виплати заробітної плати працівникам, а також інших пов`язаних з цим платежів до бюджету України, що прямо заборонено законом та підтверджується платіжними дорученнями №73 від 08.01.2020, №71 від 08.01.2020, №48 від 08.01.2020, №49 від 08.01.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2020 у справі №910/12189/19 відмовлено Акціонерному товариству "Укртрангаз" в задоволенні скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Крайчинського С.С. Ухвала обґрунтована тим, що постановою про арешт коштів боржника ВП 61065899 від 24.01.2020 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк» м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 16-22 та на всі інші відкриті рахунки, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику, скаржником не доведено того факту, що рахунки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 відкриті у ПАТ «АБ «Укргазбанк» із спеціальним режимом використання, а також те, що у скаржника наявний інший рахунок із спеціальним режимом використання.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Акціонерного товариства "Укртрангаз" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 у справі №910/12189/19 та ухвалити рішення, яким задовольнити вимоги скарги на дії приватного виконавця в повному обсязі. Крім того, апелянт просив поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано докази, які були надані скаржником на підтвердження факту використання рахунків № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 для виплати заробітної плати працівникам скаржника. Крім того, судом першої інстанції не враховано законодавчу заборону накладення арешту на грошові кошти необхідні для виплати заробітної плати та інших пов`язаних із цим платежів, та копії платіжних доручень/доказів, наданих скаржником, на підтвердження вказаних обставин. Зокрема, договором № 11576 від 04.12.2014 підтверджується факт використання рахунку № НОМЕР_3 як зарплатного. Копію вказаного договору, а також інші документи, скаржником подано як додаткові докази до суду апеляційної інстанції. Серед іншого, скаржник наголосив на тому, що матеріали виконавчого провадження подані виконавцем до суду першої інстанції з порушенням встановленого судом строку.

Крім того, апелянтом разом з апеляційною скаргою подано нові докази, а саме платіжні доручення про перерахування заробітної плати означених платежів з рахунку № НОМЕР_2; реєстр платежів з рахунку № НОМЕР_2; договір № 11576 від 04.12.2014, укладений між скаржником та ПАТ АБ «Укргазбанк»; копію платіжного доручення про переказ коштів для зарахування на поточні рахунки працівників з рахунку № НОМЕР_3 , планові фонди оплати праці АТ «Укратрансгаз» на січень та лютий 2020 року.

12.03.2020 матеріали справи з апеляційною скаргою надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Руденко М.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Укртрангаз" про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 10.02.2020, відкрито апеляційне провадження у справі №910/12189/19, розгляд справи №910/12189/19 призначено на 09.04.2020.

30.03.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому він заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказував, що апелянтом не надано жодного доказу, який би свідчив про використання спірних рахунків виключно для виплати заробітної плати, зокрема, і серед нових поданих доказів.

03.04.2020 позивачем подано клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з запровадженням карантину з 12.03.2020 до 24.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 зі змінами від 16.03.2020 №215 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 12.03.2020 до 03.04.2020 на усій території України карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, зокрема, карантин продовжено до 24.04.2020.

У зв`язку з наведеним ухвалою від 03.04.2020 повідомлено учасників провадження, що судове засідання 09.04.2020 не відбудеться, а про розгляд скарги сторін буде повідомлено додатково.

21.04.2020 скаржником подано відповідь на відзив, де він зазначив, що в ухвалі Господарського суду Черкаської області від 17.02.2020 у справі № 925/352/18 встановлено факт використання рахунку № НОМЕР_1 для перерахування коштів на рахунок відкритий для зарплатного проекту, тож накладення арешту на вказаний рахунку унеможливлює виплату заробітної плати працівникам позивача.

23.04.2020 позивачем подано заперечення на відповідь на відзив, в яких він повідомив суд про те, постановою приватного виконавця від 17.03.2020 у зв`язку з повним виконання рішення суду виконавче провадження закінчено, знято арешт з коштів боржника, накладений постановою від 24.01.2020, та просив відмовити у задоволенні скарги у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Ухвалою від 12.05.2020 розгляд скарги призначено на 21.05.2020.

25.05.2020 апелянтом подано пояснення, в яких він зазначив, що заперечує проти твердження боржника про відсутність предмету спору у зв`язку з закінченням виконавчого провадження, оскільки суд має перевірити відповідність дій приватного виконавця вимогам законодавства.

Судове засідання 21.05.2020 не відбулось у зв`язку з перебування головуючого судді Поляк О.І. на лікарняному. Ухвалою від 27.05.2020 розгляд скарги призначено на 18.06.2020.

В судовому засіданні 18.06.2020 суд заслухав пояснення представника відповідача. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, заслухавши представника відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що приватним виконавцем Крайчинським С.С. винесено постанову про арешт коштів боржника від 24.01.2020 в межах виконавчого провадження ВП №61065899 з виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2019 у справі № 910/12189/19, якою накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк» м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 16-22 та на всі інші відкриті рахунки, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом у межах суми стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 22502,22 грн.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в т.ч., шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частиною 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено заборону звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до ст. 19-1 та 26-1 Закону України «Про теплопостачання», ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Так, згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Приписами ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01.07.1949, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття "власності" є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в ст. 3, 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях ст. 97 Кодексу законів про працю, ст.ст. 15, 22, 24 Закону України "Про працю".

Разом з цим, ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначає виконавче провадження як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства, а рахунки, передбачені для виплати заробітної плати, є рахунками зі спеціальним режимом, на які орган державної виконавчої служби відповідно до вимог законодавства не накладає арешт, оскільки накладення арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливить своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав на оплату праці громадян, які працюють на підприємстві.

При цьому слід зауважити, що виокремлення таких рахунків належить до повноважень органу державної виконавчої служби (аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 916/73/19, від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19, від 17.01.2020 у справі № 340/1018/19, від 29.01.2020 у справі №820/5422/17.

Так, після отримання постанови приватного виконавця про накладення арешту на рахунки боржника, ПАТ АБ «Укргазбанк» листом №БТ-827 від 30.01.2020 повідомив про наявність у скаржника рахунку із спеціальним режимом використання НОМЕР_4 та про неможливість блокування коштів на даному рахунку.

Обґрунтовуючи скаргу, апелянт зазначає, що приватним виконавцем, зокрема, накладено арешт на його рахунки в ПАТ АБ «Укргазбанк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , що використовуються для виплати заробітної плати працівникам відповідача.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні скарги, зазначив, що скаржником не доведено того факту, що рахунки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 відкриті у ПАТ «АБ «Укргазбанк» із спеціальним режимом використання.

Апелянт стверджує, що матеріали виконавчого провадження подані виконавцем до суду першої інстанції з порушенням встановленого судом строку без обґрунтування причин такого пропуску, тож останні не мали братись судом до уваги. Колегія суддів відхиляє вказані заперечення, виходячи з того, що розгляд скарги обмежений десятиденний строком (ст. 342 Господарського процесуального кодексу України), ухвалою від 04.02.2020 розгляд скарги призначено на 10.02.2020. Враховуючи обмежений строк розгляду справи, термін поштового обігу та незначне прострочення строку подання документів, а також те, що скаржник як сторона виконавчого провадження, мав бути обізнаним із змістом його матеріалів, колегія суддів вважає, що прострочення строку подання документів виконавцем не призвело до порушення прав відповідача при розгляді скарги.

В обґрунтування неподання доданих до апеляційної скарги документів до суду першої інстанції, апелянт зазначив, що такі документи були відсутні на час подання скарги. Крім того, він звертався до деяких структурних підрозділів товариства для отримання інформації. У зв`язку з процесом відокремлення оператора газотранспортної системи, а переважна більшість працівників товариства зайняті в означеному процесі, термін отримання інформації зайняв тривалий час.

Колегія суддів зауважує, що скаржником не наведено обґрунтування неподання доказів до суду першої інстанції з причин, які б об`єктивно не залежали від нього. Таким чином, за відсутності достатнього обґрунтування причин неподання доказів до суду першої інстанції, останні не можуть братись колегією суддів до уваги, оскільки є недопустимими та не можуть бути покладені в основу рішення у даній справі. Слід зазначити, що скаржник не був позбавлений права звернутись до банку з запитом по рахункам під час звернення зі скаргою до суду першої інстанції. Щодо поданого договору №11576 від 04.12.2014, то апелянтом взагалі не зазначено причин неможливості подання останнього до суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів не приймає докази, подані скаржником разом з апеляційною скаргою.

Щодо преюдиційних фактів, встановлених в ухвалі Господарського суду Черкаської області від 17.02.2020 у справі № 925/352/18, на яку посилається скаржник, то в останній судом встановлено, що рахунки використовуються для оплати праці, а також інших пов`язаних з цим платежів. Водночас, судом не встановлено, що останні використовуються виключно для здійснення таких платежів, тож вказані твердження апелянта також відхиляються колегією суддів.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 19.05.2020 у справі № 905/361/19 зазначила, чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати. У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру.

Отже, колегія суддів зазначає, що скаржником не додано доказів того, що оскаржуваною постановою накладався арешт саме на кошти скаржника, які призначені виключно для здійснення обов`язкових платежів до бюджету та соціальних виплат, в т.ч. заробітної плати, як і не доведено суми необхідної для таких виплат.

Водночас, матеріали справи не містять доказів звернення боржника до виконавця із заявою про знання арешту з рахунків № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 із наданням доказів того, що вказані рахунки мають спеціальний режим використання або звернення стягнення на кошти, які знаходяться на цих рахунках, заборонено законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скаржником не доведено належним чином факт використання спірних рахунків виключно з метою оплати праці та здійснення пов`язаних відрахувань, та того, що саме на такі кошти, що містяться на цьому рахунку, було накладено арешт, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Окремо слід зазначити, що на момент розгляду апеляційної скарги приватним виконавцем Крайчинським С.С. винесено постанову від 17.03.2020, якою закінчено виконавче провадження у зв`язку з повним виконання рішення суду, знято арешт з коштів боржника, накладений постановою від 24.01.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрангаз" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2020 у справі №910/12189/19 - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30.06.2020.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Руденко