ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" червня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1746/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М., розглянувши заяву (вх.№4-36 від 16.06.2020р.) RIVER BUNKER AND SUPPLY S.R.O. («РІВЕР БУНКЕР ЕНД САППЛАЙ С.Р.О.») (Jelenia 1 811 05 Bratislava - mestskб иasќ Starй Mesto) про забезпечення позову відносно особи, яка може отримати статус учасника справи (відповідача) PALMALI SHIPPING & AGENCY (тур.: Palmali Gemicilik ve Acentelik AS; укр.: Палмалі Шиппінг & Агенси) (Blok L, Maya Siteleri No 1, Ebululamardin Caddesi, Akatlar Mah, Besiktas, 34335 Istanbul, Turkey)

ВСТАНОВИВ:

16.06.2020р. RIVER BUNKER AND SUPPLY S.R.O. звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову відносно особи, яка може отримати статус учасника справи (відповідача) PALMALI SHIPPING & AGENCY, згідно якої просить суд накласти арешт на судно SULTAN BEY (IMO 9437799), судновласником якого є іноземна компанія PALMALI SHIPPING & AGENCY, яке знаходиться в акваторії морського порту Рені Ренійської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії морського порту Рені Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України".

Крім того, у прохальній частині заяви RIVER BUNKER AND SUPPLY S.R.O. також просить суд викликати представника заявника для надання пояснень та додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, при розгляді судом заяви про забезпечення позову. При цьому заявник просить розглянути заяву без повідомлення осіб, які є відповідальними за морською вимогою, а саме - компанії PALMALI SHIPPING & AGENCY.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову RIVER BUNKER AND SUPPLY S.R.O. пов`язує з наявністю чинної морської вимоги до PALMALI SHIPPING & AGENCY, як судновласника (менеджера) чотирьох суден, на які заявником було поставлено паливо за договорами поставки палива, зміст яких зафіксовано у кількох документах (бункерна розписка, бункерне підтвердження та положеннях продавця для продажу морського бункерного палива, мастильних матеріалів, інших виробів та доставки, які містяться на офіційному сайті Заявника).

Здійснення замовлення бункера на бункерування чотирьох різних суден з чотирма різними власниками однією особою фактичним власником суден (менеджером) від імені та за дорученням зареєстрованих власників підтверджується, за твердженням заявника, e-mail листуванням, яке свідчить, що усі заявки були оформлені з однієї e-mail адреси.

Як вказує заявник, з метою забезпечення оплати суми за поставлене паливо на судна ним було прийнято рішення про звернення до судновласника, як до менеджера суден, на які було здійснено поставки палива, внаслідок чого останньому 11.05.2020р. був направлений зведений рахунок №RB-2020-001.

Додатково, 26 травня 2020р., як вказує заявник, до судновласника була направлена претензія-вимога №202005231 щодо погашення заборгованості, яка залишилась без відповіді, водночас, PALMALI SHIPPING & AGENCY 28.05.2020р. було здійсненно часткову оплату заборгованості у сумі 15 800 доларів США.

За твердженням заявника, станом на день звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову зобов`язання судновласника щодо повної оплати поставленого палива не виконане, загальна сума заборгованість складає 45 388,82 доларів США, з яких: заборгованість за поставлений бункер в розмірі 44 000 доларів США; штрафні санкції в розмірі 1 388,82 доларів США.

Беручи до уваги невиконання протягом тривалого часу зобов`язань з повної оплати заборгованості, яка виникла на підставі зведеного Рахунку RB-2020-001 від 11.05.2020р., заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на єдине, за його твердженням, майно судновласника, яке знаходиться на території України -судно SULTAN BEY.

Оскільки існує реальна можливість залишення судном території України, не накладення арешту на останнє ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду у майбутньому спорі з Судновласником щодо стягнення боргу за поставлений бункер.

Розглянувши заяву RIVER BUNKER AND SUPPLY S.R.O. («РІВЕР БУНКЕР ЕНД САППЛАЙ С.Р.О.») про забезпечення позову, суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В свою чергу іншим заходом забезпечення позову, відповідно до п.9 ч. 1 статті 137 ГПК України, є арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги.

Отже арешт морського судна є окремим видом забезпечення позову у вигляді накладення арешту, відмінність якого полягає у специфіці об`єкту такого накладення.

Суд відзначає, що інститут забезпечення морської вимоги є особливим в Україні як за своєю суттю, так і за своїм регулюванням. Основною метою цього інституту є стимулювання судновласника до виконання наявних у нього зобов`язань перед кредиторами щодо морських вимог. Особливості процедури регулювання арешту морського судна в Україні встановлено нормами Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952р. (далі Міжнародна конвенція).

Положенням п. 2 ст. 1 Міжнародної конвенції встановлено, що "арешт" означає затримання судна за ухвалою суду для забезпечення морської вимоги, але не включає конфіскацію судна на виконання судового рішення.

Враховуючи, що за змістом положень ст. 1 Міжнародної конвенції, до морських вимог відносяться, зокрема вимоги, що виникають на підставі поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються, суд зазначає, що в даному випадку вимоги про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок бункерування суден, в розумінні положень Міжнародної конвенції, є морською вимогою до PALMALI SHIPPING & AGENCY.

Приймаючи до уваги, що за змістом положень п. 2 ст. 1 та ст. 4 Міжнародної конвенції арешт на судно може бути накладений не інакше, як з дозволу суду або відповідного судового органу Договірної Держави, в якій здійснено арешт, суд вважає, що розгляд відповідної заяви безпосередньо відноситься до його компетенції.

За змістом положень ст. 3 Міжнародної конвенції арешт може бути накладено на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або на будь-яке інше судно, власником якого є особа, яка була в момент виникнення морської вимоги власником конкретного судна.

Також, якщо у випадку наявності договору оренди судна з передачею володіння фрахтувальнику фрахтувальник, а не зареєстрований власник, несе відповідальність щодо морської вимоги, яка стосується цього судна, може бути накладено арешт на таке судно чи на будь-яке інше судно, що належить такому фрахтувальникові, з дотриманням положень цієї Конвенції, але жодне інше судно, що належить зареєстрованому власникові, не може бути піддано арештові у зв`язку з такими морськими вимогами.

Наведене свідчить про можливість накладення арешту на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або інше судно власника чи фрахтувальника, які є відповідальними особами за морською вимогою і в момент виникнення вимоги були власниками чи фрахтувальниками конкретного судна.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 20 КТМ України власником судна є суб`єкт права власності або особа, яка здійснює відносно закріпленого за нею судна права, до яких застосовуються правила про право власності.

При цьому судновласником у цьому Кодексі визнається юридична або фізична особа, яка експлуатує судно від свого імені, незалежно від того, чи є вона власником судна, чи використовує на інших законних підставах.

Фрахтувальником, в свою чергу, за змістом положень ст.203 КТМ України та ст. 912 ЦК України є особа, що на підставі договору фрахтування набуває права володіння та користування судном від власного імені, тобто фактично є орендарем судна.

Тобто саме фрахтувальник, за змістом положень КТМ України, після укладання договору фрахтування, фактично набуває права судновласника щодо користування судном від свого імені.

Як встановлено судом з наданих заявником документів, та, як зазначає RIVER BUNKER AND SUPPLY S.R.O., послуги з бункерування суден були ним надані чотирьом суднам, власниками яких є різні особи: Paltrading-4 Co. LTD, Palmali Voyager Shipping Co ltd, Paltrading-2 Co. LTD, Nazli Shipping Co. Ltd.

Поряд з цим, визначаючи відповідальною особою PALMALI SHIPPING & AGENCY, заявник вказує, що остання є фактичним судновласником (менеджером) суден.

Водночас, за думкою суду, не підлягають ототожненню поняття власник судна, фрахтувальник судна та менеджер судна, який фактично не експлуатує судно від свого імені, а лише на підставі договору надає власнику чи фрахтувальнику судна певні, обумовлені договором, послуги.

Крім того, звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на судно SULTAN BEY (IMO 9437799), заявник зазначає, що PALMALI SHIPPING & AGENCY є судновласником судна SULTAN BEY.

Суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Водночас, додані до заяви документи свідчать про те, що зареєстрованим власником судна SULTAN BEY (IMO 9437799), на яке заявник просить суд накласти арешт, є ПАЛ БАЛК ШИПІНГ КО ЛТД, адресою якого лише зазначено адресу PALMALI SHIPPING & AGENCY, як комерційного менеджера.

При цьому жодних доказів того, що PALMALI SHIPPING & AGENCY, є судновласником (фрахтувальником) відповідного судна матеріали заяви не містять.

За таких обставин, оскільки предметом накладення арешту заявник вказує не судно, щодо якого наявна морська вимога, а судно SULTAN BEY, на яке він просить накласти арешт, не є „іншим судном у розумінні ч.4 ст.3 Міжнародної конвенції, з огляду на не доведення за допомогою належних доказів того, що PALMALI SHIPPING & AGENCY є фрахтувальником (судновласником) усіх п`яти суден, тобто особою, яка має щодо них відповідне речове право, вимоги заявника про накладення арешту на морське судно не відповідають положенням Міжнародної конвенції, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Керуючись ч.6 ст.140, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви RIVER BUNKER AND SUPPLY S.R.O. («РІВЕР БУНКЕР ЕНД САППЛАЙ С.Р.О.») (вх.№4-36 від 16.06.2020р.) відмовити.

Ухвала набрала чинності 18.06.2020р. та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Суддя Ю.М. Щавинська