ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2020 р. Справа№ 910/8819/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Рагімова М.А., Нікітчина А.О. ( ордер серія КВ №408929 від 05.07.2019)

від відповідача: Лопатнікова А.В. ( довіреність №1180-К-Н-О від 05.03.2020)

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Рагімової Майї Аполлінаріївни

на рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2019 року

у справі №910/8819/19 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом фізичної особи-підприємця Рагімової Майї Аполлінаріївни

до акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року позивач - фізична особа-підприємець Рагімова Майя Аполлінаріївна звернулась до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача - акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" з позовними вимогами про зобов`язання АТ КБ "Приватбанк" відновити баланс рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ФОП Рагімової М.А., шляхом повернення (зарахування) несанкціоновано списаних 755,66 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.11.2019 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що банк не мав можливості встановити факт видачі розпоряджень про здійснення спірних операцій за рахунком позивача неуповноваженими особами, тому АТ КБ «Приватбанк» не може нести відповідальність за наслідки виконання доручень , виданих неуповноваженою особою.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач - фізична особа-підприємець Рагімова Майя Аполлінаріївна звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2019 року у справі №910/8819/19 повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що сам факт несанкціонованого зняття коштів з рахунку позивача, відповідачем не заперечувався, що підтверджується листами банку, що містяться в матеріалах справи. В свою чергу, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме позивачем було ініційовано проведення спірних операцій, як і докази того, що спірне списання коштів відбулось з вини позивача. Окрім того, вказав на те, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до ст. 32.3.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі переказу з рахунку платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувану, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2020 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Рагімової Майї Аполлінаріївни та призначено розгляд справи на 03.03.2020 р.

11.02.2020 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2020 року розгляд справи було відкладено на 24.03.2020 рік

18.03.2020 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з запровадженням карантину через спалах у світі короновірусу, рішенням КМУ від 11.03.2020 року.

Ухвалою від 30.03.2020 року, було повідомлено сторін, що розгляд справи 24.03.2020 року не відбувся. Про дату і час судового засідання учасники справи будуть повідомлення додатково.

Ухвалою від 28.04.2020 року розгляд апеляційної скарги було призначено на 19.05.2020 рік.

15.05.2020 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 19.05.2019 рік розгляд справи були відкладено на 02.06.2020 рік.

В судовому засіданні 02.06.2020 року представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як підтверджується матеріалами справи, 30.05.2008 між ФОП Рагімовою М.А. (клієнт) та закритим акціонерним товариством "ПриватБанк" (попереднє найменування відповідача) (банк) укладено договір № К322SS банківського рахунка (далі - договір) (а.с.9)

За умовами зазначеного договору, банк відкриває клієнту поточний (поточні) рахунок (рахунки) у національній та іноземній валюті (у тому числі картковий (карткові) та інші рахунки зі спеціальним режимом використання та здійснює його (їх) розрахункове та касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів Національного банку України (далі - НБУ) та умов договору.(п.1.1 договору)

За умовами вищевказаного договору банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнту, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та здійснювати інші операції за рахунком (рахунками) у порядку та на умовах, передбачених договором (п. 1.2 договору).

На виконання умов договору позивачу було відкрито рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 .(а.с.8 , 12)

Як вбачаться з банківської виписки, за період з 16 год. 40 хв. 27.03.2018 до 03 год. 00 хв. 28.03.2018 за поточним рахунком позивача № НОМЕР_1 було здійснено низку банківських операцій (а саме, платежі через IVR на загальну суму 25 350 грн. (зараховано на рахунок), поповнення карток на загальну суму 26 099 грн. (списано з рахунку), 6,66 грн. - загальна сума комісії за поповнення карток для витрат та нецільові платежі), також з указаного рахунку було списано 755,66 грн.(а.с.19)

29.03.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 29/03 з вимогою повернути всі грошові кошти, що несанкціоновано списані з рахунку, відкритого на ім`я Рагімової М.А., провести службове розслідування за фактом несанкціонованого списання коштів. Аналогічні заяви були надіслані відповідачу 20.04.2018 (вих. № 20/04/2) та 23.04.2018 (вих. № 23/04).(а.с.21-34 т.1)

Окрім того, 02.04.2018 позивач звернувся до Управління захисту економіки м. Києва Департаменту захисту економіки Національної поліції України із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме: незаконне заволодіння грошовими коштами Рагімової М.А. , які знаходились на поточних рахунках у ПАТ КБ "Приватбанк", шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, що містить ознаки складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України. 05.04.2018 відомості про вказані обставини були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003345.(а.с.54 т.1).

Відомості про вказані обставини 05.04.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003345. Позивача визнано потерпілою.

В ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи 27.03.2018 року зробили копії сім-картки мобільного оператора «Водафон» з номера мобільного телефону НОМЕР_4 , який належить Рагімовій М.А .. Даний номер мобільного телефону був прив`язаний до Інтернет банкінгу «Приват-24» та за допомогою даного номера протягом 27.03.2018- 28.03.2018 року невстановлені особи провели ряд транзакцій, внаслідок чого з рахунку Рагімової М.А. було списано грошові кошти (ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 25.06.2018 року у справі №755/6919/18) (а.с.118 т.1)

У відповідь на заяви позивача, стосовно повернення коштів, відповідач листами від 21.05.2018 (№20.1.0.0.0/7-180426/791 та № 20.1.0.0.0/7-180424/2192) (а.с.41-46 т.1) повідомив позивача, що банком було ініційовано проведення службового розслідування, в ході якого здійснювався детальний аналіз всієї викладеної в зверненнях інформації. В результаті проведення розслідування встановлено, що факт несанкціонованого зняття коштів з рахунку підтверджено. Однак аналіз обставин, які сприяли використанню коштів третіми особами показав, що клієнтом були порушені умови і правила надання банківських послуг, а саме: використання системи дистанційного банківського обслуговування Приват24 та правил дистанційного управління рахунком. У зв`язку з цим відповідач відмовив у задоволенні вимог позивача щодо повернення суми несанкціонованого зняття.

Спір у даній справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, безпідставно не повернув грошові кошти Рагімовій М.А. , що були незаконно списані з банківського рахунку позивача в розмірі 755,66 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що банк не мав можливості встановити факт видачі розпоряджень про здійснення спірних операцій за рахунком позивача неуповноваженими особами, тому АТ КБ «Приватбанк» не може нести відповідальність за наслідки виконання доручень , виданих неуповноваженою особою.

Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

За своєю правовою природою правовідносини між банком та клієнтом є договором банківського рахунку (гл. 72 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як унормовано відповідно до вимог ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Правовідносини у сфері функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, проведення переказу коштів, відповідальності суб`єктів переказу, а також загального порядку здійснення нагляду за платіжними системами регулюються, зокрема, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Національного банку України від 12.11.2003 № 492, Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705 та Положенням про діяльність в Україні внутрішньодержавних і міжнародних платіжних систем, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 25.09.2007 р. № 348.

Як свідчать матеріали справи, позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем безпідставно в період з 16 год. 40 хв. 27.03.2018 до 03 год. 00 хв. 28.03.2018 проведені операції, в результаті яких з рахунку позивача № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ "Приватбанк", було списано кошти в сумі 755,66 грн.

29.03.2018, 20.04.2018 та 23.04.2018 року позивач звертався до відповідача із заявами № 29/03, 20//04/2 та №23/04 з вимогою повернути всі грошові кошти, що несанкціоновано списані з рахунку, відкритого на ім`я Рагімової М.А., провести службове розслідування за фактом несанкціонованого списання коштів. (а.с.21-34 т.1).

Обґрунтовуючи безпідставність списання позивач посилається на те, що жодних дій на перерахування коштів протягом спірного періоду не вчиняв, доручення на проведення операцій зі списання коштів відповідачу не надавав. Позивач також зазначив, що незважаючи на встановлення відповідачем в результаті службового розслідування факту несанкціонованого списання належних позивачу коштів, відповідач відмовився повертати такі кошти посилаючись на те, що списання відбулось через незабезпечення позивачем схоронності своїх даних, необхідних для здійснення банківських операцій за рахунками.

Як вбачаться в матеріалах справи, у листах 21.05.2018 (№20.1.0.0.0/7-180426/791 та № 20.1.0.0.0/7-180424/2192) (а.с.41-46 т.1) відповідач зазначив, що в результаті проведення розслідування встановлено, що факт несанкціонованого зняття коштів з рахунку підтверджено. Однак аналіз обставин, які сприяли використанню коштів третіми особами показав, що клієнтом були порушені умови і правила надання банківських послуг, а саме: використання системи дистанційного банківського обслуговування Приват24 та правил дистанційного управління рахунком

Пункт 8 Розділу 6 Положення НБУ №705, передбачає обов`язок банку у разі помилкового або безпідставного переказу грошей з рахунку клієнта негайно відновити залишок коштів на рахунку до того стану, в якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до п. 9 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 5 листопада 2014 року №705 (в редакції станом на серпень 2015 року), користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів позивача, не довів, що позивач як володілець та користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію про номер картки, CVV2 коду картки, що дало змогу ініціювати платіжні операції.

За умовами п.5.3 договору №К322SS, у разі помилкового або безпідставного переказу грошових коштів з рахунку клієнта банк зобов`язаний переказати (повернути) клієнту списану суму коштів і списати клієнту пеню у розмірі 0,01 % від суми переказу за кожен день, починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу.

Відповідно до ст..32.3.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку.

Як передбачено п. п. 6.7, 6.8 Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого постановою Правління Національного банку України № 223 від 30.04.2010, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

За таких обставин, не вчинення позивачем дій щодо втрати платіжних карток, повідомлення третім особам пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, як ненадання жодного розпорядження на списання кошів (проведення спірних транзакцій), свідчить про безпідставний переказ грошових коштів банком тому позовні вимоги щодо повернення всіх списаних коштів за несанкціонованими операціями на відповідний рахунок клієнта, є обґрунтованими та доведеними, тому підлягають задоволенню

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 01.02.2019 року у справі №758/7328/14-ц, від 12.02.2019 року у справі № 592/2386/16-ц, від 23.01.2018 року у справі № 202/10128/14-ц.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, місцевий господарський суд при прийнятті оскарженого рішення наведеного не врахував, не повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, натомість, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, виніс помилкове рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2019 р. підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Рагімової Майї Аполлінаріївни на рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2019 року у справі №910/8819/19 задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2019 року у справі №910/8819/19 скасувати та прийняте нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Зобов`язати Акціонерне товариства комерційний банк «Приватбанк» відновити баланс рахунку №4403, відкритому на ім`я Фізичної особи - підприємця Рагімової М.А., шляхом повернення (зарахування) несанкціоновано списаних 755,66 грн.

Стягнути з Акціонерне товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код 14360570) на користь Фізичної особи-підприємця Рагімової Майї Аполлінаріївни (РНОКПП НОМЕР_5 ) 1 921,00 грн. судового збору за подання позовної заяви, та 2881,50 грн. судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/8819/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 10.06.2020р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко