ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" травня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3677/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглядаючи справу за позовом Державна екологічна інспекція в Одеській області; (пр.Шевченка,12,Одеса,Одеська область,65058) до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Репида" (вул. Шкільна, 112,Нова Некрасівка,Ізмаїльський район, Одеська область,68661) про стягнення 289980 грн.

за участю представників:

Від позивача: Тутейко А. В. - довіреність;

Від відповідача: не з`явився;

В С Т А Н О В И В:

Державна екологічна інспекція в Одеській області звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "Репида", в якому просить господарський суд: про стягнення 289980 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

28.01.2020р. відповідач надав відзив на позов, відповідно якого позовні вимоги позивача не визнає та просить в задоволенні позову відмовити.

03.02.2020р. позивач надав відповідь на відзив в якій не погоджується з обставинами викладеними відповідачем у відзиві та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

05.02.2020р. продовжено строк підготовчого провадження до 16.03.2020р.

04.03.2020р. представником відповідача надано клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю предмета спору.

Судом відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з його необґрунтованістю.

Ухвалою суду від 04.03.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання призначене на 27.05.2020р. не з`явився, про причини свого нез`явлення суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням за вх. №22816/20 від 25.05.2020р.

У судовому засіданні 27.05.2020р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Одеської області на озері Кугурлай було виявлено адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ст. 85 ч. 4 КУпАП.

На підставі ст. 255 КУпАП були складенні протоколи про адмінстативні правопорушення №000497 від 10.08.2017 та №000498 від 10.08.2017 за ст. 85 ч. 4 КУпАП, в яких зафіксовано, що рибалки ТОВ «Репида» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на озері Кугурлай район села Ларжанка Ізмаїльського району здійснили промисловий лов ятерями рачачими в бочці 24мм - 14 штук, вічко в бочці 25 мм-12 штук при тому, що згідно п. 12 режиму рибогосподарської експлуатації водних біоресурсів озер Ялпуг-Кугурлай в умовах спеціального товарного рибного господарства вічко в бочці ятеря рачачого повинно бути 26 мм, та нанесли збитки рибному господарству України виловом раків в кількості 720 штук, що є порушенням п. 6, 11 Правил промислового рибальства в рибогосподарських об`єктах України та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ».

Відповідно до п.1.11 Методики розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення правил рибальства та охорони водних живих ресурсів, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища 12.07.2004 №248/273, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.11.2004 за №1446/10045 визначення обсягів збитків та розміри стягнення за незаконне добування (збирання) або знищення цінних видів риб, інших водних ресурсів здійснюють посадові особи органів рибоохорони.

Управління державного агентства рибного господарства на підставі матеріалів Державної екологічної інспекції в Одеській області було розраховано розмір збитків, які нанесенні рибному господарству України.

Відповідно до вказаної методики управлінням Державного агентства рибного господарства було визначено обсяг збитків та розмірів стягнень за незаконне добування (збирання) водних об`єктів, а саме раків, які промислово добуті з порушенням п. 12 режиму рибогосподарської експлуатації водних біоресурсів озер Ялпуг-Кугурлай в умовах спеціального товарного рибного господарства (2013-2022 рр.).

Отже, позивач вважає, що сума збитків завдана навколишньому природному середовищу внаслідок протиправних дій становить 289980.00 грн.

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив права та законні інтереси держави, позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути 289980 грн. збитків.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов наступних висновків.

В силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, забезпечення гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів кожного.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Статтею 1 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об`єктів, пов`язаних з історико-культурною спадщиною.

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні, згідно статті 2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" регулюються цим законом, а також

розроблюваними відповідно до нього земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Згідно статті 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в народному господарстві в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Тваринний світ, як зазначено у преамбулі Закону України "Про тваринний світ" є одним з компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей, об`єктом наукових досліджень, а також важливою базою для одержання промислової і лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей.

Як встановлено судом, Державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Одеської області на озері Кугурлай було виявлено адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ст. 85 ч. 4 КУпАП.

На підставі ст. 255 КУпАП були складенні протоколи про адмінстативні правопорушення №000497 від 10.08.2017 та №000498 від 10.08.2017 за ст. 85 ч. 4 КУпАП, в яких зафіксовано, що рибалки ТОВ «Репида» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на озері Кугурлай район села Ларжанка Ізмаїльського району здійснили промисловий лов ятерями рачачими в бочці 24мм - 14 штук, вічко в бочці 25 мм-12 штук при тому, що згідно п. 12 режиму рибогосподарської експлуатації водних біоресурсів озер Ялпуг-Кугурлай в умовах спеціального товарного рибного господарства вічко в бочці ятеря рачачого повинно бути 26 мм, та нанесли збитки рибному господарству України виловом раків в кількості 720 штук.

13.09.2019р. року по зазначеним адміністративним матеріалам Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області прийняв рішення про направлення зазначених матеріалів до Державної екологічної інспекції в Одеській області для належного оформлення.

Згодом Державна екологічна інспекція в Одеській області повторно направила матеріали до суду.

25.10.2017р. постановами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.10.2017р. адміністративні матеріали, що надійшли від Державної екологічної інспекції в Одеській області відносно ОСОБА_1 та відносно ОСОБА_2 направлені до Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області для вирішення питання щодо наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 249 КК України.

Як вбачається з доданого до позову листа Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області яка 29.11.2019р. надійшла до позивача, Керівником місцевої прокуратури повідомлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003202 від 11.11.2017р. триває, хід досудового розслідування перебуває на контролі Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області.

Також, відповідачем 05.02.2020р. надано до суду клопотання про долучення доказів, а саме копію запиту прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області №16.41-52-568ВИХ-20 від 23.01.2020р. та копію відповіді старшого слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області за вх. № 44/нвх. 276 від 04.02.2020р.

Як вбачається з відповіді старшого слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003202 від 11.11.2017р. триває. Жодній особі про підозру у вказаному кримінальному провадженні не повідомлено, в тому числі не повідомлено про підозру ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. До суду обвинувальний акт по вказаному кримінальному провадженні не скеровувався.

Відповідно до ст. 62 Конституцій України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено

обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Отже, матеріалами справи не підтверджена та не доведена позивачем причетність осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до фактів незаконного добування водних живих біоресурсів. Також зазначених осіб не було притягнуто не до адміністративної та/або кримінальної відповідальності

Згідно ч.1 ст.174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав.

За правилами ч.1 ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

В ч.1 ст.225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Господарський суд зауважує, що для притягнення особи до господарсько-правової відповідальності у вигляді відшкодування завданих збитків потрібна наявність складу правопорушення, в т.ч.: протиправне діяння; безпосередньо збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність не настає.

Вказуючи на наявність протиправної поведінки з боку ТОВ «Репида», Інспекція посилається на незаконний вилов водних біоресурсів на озері Кугурлуй рибалками відповідача. Доказами, що підтверджують його позицію, позивач називає протоколи про адміністративне правопорушення від 10.08.2017 р. № № 00049, 000498.

Враховуючи викладене, господарський суд не вбачає передумов для задоволення позову, т.я. всупереч вимогам ч.1 ст.74 ГПК України Інспекцією не доведено існування протиправної поведінки ТОВ «Репида» у вигляді незаконного вилову водних біоресурсів, а, відтак, відсутній один зі складових елементів складу господарського правопорушення, необхідний для стягнення збитків.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже з урахуванням наведеного вище, суд доходить висновку, що позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами факту порушення Державним підприємством "Одеський авіаційний завод" умов договору №22/МТЗ-16 від 02.02.2016р., в зв`язку позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Інші посилання позивача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволені позову Державної екологічної інспекції в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Репида" про стягнення 289980 грн. - відмовити повністю.

2. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача

Повний текст складено 09 червня 2020 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов