ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2020 Справа № 905/368/20

За позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі відокремленого підрозділу Слов`янське регіональне виробниче управління
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комунальний комбінат»
проприйняття неврегульованих розбіжностей спірного пункту договору в редакції позивача Суддя: Хабарова М.В. Секретар судового засідання: Романенко С.А.
Представники учасників справи:

від позивачане з`явилися
від відповідачане з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі відокремленого підрозділу Слов`янське регіональне виробниче управління звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комунальний комбінат» про прийняття спірного пункту 4.8 договору №97/97 від 23.12.2019 на послуги з централізованого питного водопостачання в редакції Комунального підприємства Компанія «Вода Донбасу».

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 24.12.2019 направив на адресу відповідача проект договору №97 від 23.12.2019 на послуги з централізованого питного водопостачання, який останній отримав 27.12.2019. 08.01.2020 відповідач повернув зазначений договір з протоколом розбіжностей та зареєстрував його за номером №97. 15.01.2020 відбулась зустріч представників сторін по врегулюванню розбіжностей, за результатами якої сторони не врегулювали редакцію пункту 4.8 договору, про що склали протокол врегулювання розбіжностей від 15.01.2020. З урахуванням того, що сторони не досягли згоди за пунктом 4.8 договору, позивач звернувся до суду для прийняття вказаного пункту договору в редакції позивача.

Крім того, позивачем до позовної заяви додано заяву про поновлення строків для звернення до суду для врегулювання розбіжностей в порядку ст. 119 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.02.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/368/20, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.03.2020.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.03.2020 за вказаним позовом відкладено підготовче засідання у справі на 14.04.2020.

19.03.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що умови, які сформовані у п. 4.8 договору, не є істотними умовами, оскільки згідно зі ст. 20 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» істотними умовами договору про надання послуг з питного водопостачання є режим надання послуг, обсяги питного водопостачання за нормами питного водопостачання. Умови, які сформовані в п. 4.8 договору, не впливають на предмет, ціну та строк дії договору (п. 3, 4 ст. 180 Господарського кодексу України) та не впливають на захист інтересів кінцевих споживачів - населення селища при наданні послуг централізованого водопостачання. Також відповідач вказує, що позивач є природним монополістом щодо надання послуг централізованого водопостачання та включений до реєстру суб`єктів природних монополій і неподання до 29.01.2020 відповідного позову до господарського суду свідчить, що договір №97 від 23.12.2019 на послуги з централізованого водопостачання прийнятий у редакції відповідача. Крім того, відповідач вважає, що п. 4.8 договору повинен бути викладений тільки в редакції відповідача тому що, позивач протягом останніх трьох років надавав послуги з централізованого питного водопостачання періодично, погодинно не більше 6-10 годин на добу, а тому витрати води після закінчення двох місячного інтервалу зобов`язані визначатися за нормою споживання.

27.03.2020 на електронну пошту суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечив проти тверджень відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, оскільки вважає, що визначення розміру послуг є істотною умовою договору визначеною за законом та вказана позивачем у проекті договору. Зазначені умови договору, на думку позивача, прямо впливають на ціну договору, оскільки вартість наданих послуг визначається шляхом перемноження тарифу на послуги і розміру наданих послуг, який визначається або за показами приладів обліку або розрахунковим шляхом. Позивач зазначає, що запропоновані ним умови відповідають умовам Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України. Крім того, позивач зазначає, що посилання відповідача на розрахунок позивачем витрат води за середньодобовими витратами за попередні два розрахункові місяці за підключенням «Петровське» на протязі двох місяців в даному випадку є безпідставним, оскільки згідно акту №28 від 31.10.2019 прилад обліку води на підключення «Петровське» виведений з експлуатації, у зв`язку з його несправністю. Разом з тим, позивач зазначив, що запропонований відповідачем термін повірки приладу обліку води не більше двох місяців, визначення витрат води після закінчення двомісячного терміну повірки за нормою споживання згідно з порядком п. 2.1 договору є лише особистим побажанням відповідача, яке не засноване на законі.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.05.2020.

Листом господарського суду Донецької області від 08.05.2020 повідомлено сторін, що судове засідання, призначене на 12.05.20120, не відбудеться, у зв`язку з перебуванням судді Хабарової М.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.05.2020 повідомлено сторін, що судове засідання для розгляду справи по суті відбудеться 03.06.2020.

02.06.2020 на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, у зв`язку з введенням в Україні карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» та спалаху у світі коронавірусу.

Вказане клопотання судом задоволено.

03.06.2020 на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до справи, а саме: копії додаткової угоди від 29.04.2020 до договору №97/97 від 23.12.2019, копії акту надання послуг питної води за травень 2020 згідно договору №97/97 від 23.12.2019, копії листа відповідача від 26.05.2020 №134 про продовження договору, докази (скріншот) направлення копії клопотання відповідача.

Відповідач представників у судове засідання не направив, про причини неявки представників суду не повідомив.

Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №541.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач можливістю подання заперечень на відповідь на відзив відповідно до ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

Оскільки відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 03.06.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд Донецької області

ВСТАНОВИВ:

24.12.2019 Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі відокремленого підрозділу Слов`янське регіональне виробниче управління (позивач, виробник) направило для укладання Товариству з обмеженою відповідальністю «Новгородський комунальний комбінат» (відповідача, споживач) проект договору на надання послуг з централізованого питного водопостачання №97 від 23.12.2019 з додатками до нього у двох примірниках. За умовами вказаного договору виробник (позивач) зобов`язується надавати споживачу (відповідачу) послуги з централізованого питного водопостачання в узгоджених обсягах (Додаток №1 до Договору), в межах технічних можливостей виробника, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

На даному листі міститься відмітка - отримано 27.12.2019 директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комунальний комбінат» Супруном І.Ф.

Супровідним листом №208 від 30.12.2019 відповідач направив позивачу договір на надання послуг з централізованого питного водопостачання №97 від 23.12.2019 з протоколом розбіжностей від 30.12.2019.

Зазначений лист було отримано позивачем - 08.01.2020.

Згідно з протоколом розбіжностей від 30.12.2019 до договору №97 від 23.12.2019 на послуги з централізованого водопостачання відповідач запропонував пункт 4.8 викласти в такій редакції: «У разі відсутності або несправності приладу обліку води з вини «Споживача», в тому числі несвоєчасного введення його в експлуатацію (з викликом представника «Виробника» і складанні акта), порушення цілісності пломб, номерного антимагнітного індикатора і деталей пломбування, втручання в його роботу, у разі закінчення терміну дії повірки приладу обліку, а також при виявленні зовнішнього впливу постійним магнітним полем на прилад обліку води - розрахунок витрат води визначається по пропускній здатності труби вводу в точці підключення при швидкості руху води в ній 2 м/сек. і дії її повним перерізом протягом 24 годин на добу. У разі закінчення терміну дії повірки приладу обліку - «Споживач» зобов`язаний за 1 місяць до закінчення терміну повірки звернутися до «Виробника» із заявою про необхідність вивести з експлуатації прилад обліку на період проведення повірки. За період повірки приладу обліку води, але не більше двох місяців, розрахунок за спожиту воду здійснюється за середньодобовими витратами за попередні два розрахункові місяці. У разі не проведення своєчасної повірки приладу обліку і не введення його в експлуатацію протягом двох місяців після зняття приладу обліку води на повірку або після закінчення міжповірочного інтервалу витрати води визначається за нормою споживання (розрахунок витрати води проводиться згідно з порядком визначеним у п. 2.1. договору)».

15.01.2020 відбулась зустріч представників сторін про врегулювання розбіжностей до протоколу розбіжностей від 30.12.2019 до договору №97/97 від 23.12.2019 на надання послуг з централізованого питного водопостачання, на якій позивач наполягав на викладенні пункту 4.8 в наступній редакції: «У разі відсутності або несправності приладу обліку води з вини «Споживача», в тому числі несвоєчасного введення його в експлуатацію (з викликом представника «Виробника» і складанні акта), порушення цілісності пломб, номерного антимагнітного індикатора і деталей пломбування, втручання в його роботу, у разі закінчення терміну дії повірки приладу обліку, а також при виявленні зовнішнього впливу постійним магнітним полем на прилад обліку води - розрахунок витрати води визначається по пропускній здатності труби вводу в точці підключення при швидкості руху води в ній 2м/ сек. і дії її повним перерізом протягом 24 годин на добу. У разі закінчення терміну дії повірки приладу обліку - «Споживач» зобов`язаний за 1 місяць до закінчення терміну повірки звернутися до «Виробника» із заявою про необхідність вивести з експлуатації прилад обліку на період проведення повірки. За період повірки приладу обліку води, але не більше 1 місяця, розрахунок за спожиту воду здійснюється за середньодобовими витратами за попередні два розрахункові місяці. У разі непроведення своєчасної повірки приладу обліку і не введення його в експлуатацію протягом двох місяців після зняття приладу обліку води на повірку або після закінчення міжповірочного інтервалу витрата води визначається за пропускною спроможністю труби вводу в точці підключення при швидкості руху води в ній 2м/ сек і дії її повним перерізом протягом 24 годин на добу».

За результатами вказаної зустрічі сторони не врегулювали редакцію пункту 4.8 договору, про що, відповідно, склали протокол врегулювання розбіжностей від 15.01.2020.

У зв`язку з тим, що сторони не досягли згоди за пунктом 4.8 договору, позивач звернувся до суду для прийняття вказаного пункту договору в редакції позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ст. 627 Цивільного кодексу України закріплено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальний порядок укладання господарських договорів передбачений ст.ст. 179-188 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст. 179 Господарського кодексу України укладання господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо, зокрема, існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Отже, обов`язковою умовою щодо спонукання в судовому порядку укласти господарський договір є, зокрема, обов`язковість для сторін укладення договору.

На всіх суб`єктів господарювання, що виробляють питну воду, забезпечують міста, інші населені пункти, окремо розташовані об`єкти питною водою шляхом централізованого питного водопостачання або за допомогою пунктів розливу води (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв), інших засобів нецентралізованого водопостачання, надають послуги з водовідведення, а також на органи державної влади та органи місцевого самоврядування, що здійснюють регулювання, нагляд і контроль за якістю питної води та/або послуг з водовідведення, станом джерел, систем питного водопостачання та водовідведення, а також споживачів питної води та/або послуг з водовідведення поширюється дія Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» (ст. 2 Закону).

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням та/або централізованим водовідведенням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення; об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та/або централізованого водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності. Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання та/або водовідведення або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або водовідведення встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги централізованого водопостачання, централізованого водовідведення.

За умовами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Таким чином, укладення договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення є обов`язковим для сторін в силу закону.

Відповідно до п. п. 2, 3 ст. 181 Господарського кодексу України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Згідно з ч. 4 ст. 181 Господарського кодексу України за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Відповідно до ч. 7 ст. 181 Господарського кодексу України якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Як зазначалось вище, протокол розбіжностей до договору №97/97 від 23.12.2019 на надання послуг з централізованого питного водопостачання складено та підписано позивачем та відповідачем - 15.01.2020.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Частина 2 цієї статті передбачає, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку (ч. 1 ст. 255 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 року строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом ст. 2 цієї Конвенції термін «dies a quo » означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

З урахуванням наведеного, за висновками суду, початок перебігу строку для звернення до суду, за правилами ч. 7 ст. 181 Господарського кодексу України, ст. 253 Цивільного кодексу України, в даному випадку, починається з 16.01.2020 та згідно з положеннями ст. 254 Цивільного кодексу України закінчується 04.02.2020 (включно).

Як встановлено судом, з вказаним позовом позивач звернувся до Господарського суду Донецької області - 17.02.2020 (згідно штампу поштової установи на конверті).

Позивачем до позовної заяви в порядку ст. 119 Господарського процесуального кодексу України додано заяву про поновлення строків для звернення до суду для врегулювання розбіжностей. В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що він в межах 20-тиденного строку звертався до Господарського суду Донецької області з відповідним позовом, однак ухвалою Господарського суду Донецької області від 31.01.2020 №905/205/20 позовну заяву було повернуто без розгляду на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту вказаної норми Господарського процесуального кодексу України вбачається, що суд поновлює встановлений ним процесуальний строк для учасників справи. Однак, встановлений ч. 7 ст. 181 Господарського кодексу України строк є не процесуальним, і його поновлення будь-якими нормами матеріального права не передбачено.

Отже, передбачений ч. 7 ст. 181 Господарського кодексу України двадцятиденний строк для звернення до суду для врегулювання розбіжностей є граничним та поновленню не підлягає.

За таких обставин, подана позивачем заява про поновлення строків для звернення до суду для врегулювання розбіжностей задоволенню не підлягає.

Суд вважає за необхідне зазначити, що дотриманням порядку пред`явлення позову до суду, у визначений ст. 181 Господарського кодексу України строк, є пред`явлення позову з додержанням вимог процесуального Закону, зокрема, ст. ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, та відкриття провадження у справі за вказаним позовом, а не повернення позову без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Господарського суду Донецької області від 31.01.2020 по справі №905/205/20 про повернення без розгляду позовної заяви на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України позивачем в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку оскаржена не була, а тому вищевказана позовна заява вважається такою, що не подана і не може вважатись доказом звернення до суду в установлений законом строк.

Таким чином, позивач, звернувшись з даним позовом у справі №905/368/20 до Господарського суду Донецької області - 17.02.2020, пропустив 20-тиденний строк, протягом якого він, у разі не врегулювання суперечностей щодо укладення договору на послуги з централізованого питного водопостачання, може передати спір на вирішення до суду. А тому, в силу положень ч. 7 ст. 181 Господарського кодексу України спірний пункт 4.8 договору вважається прийнятим в редакції запропонованій відповідачем в протоколі розбіжностей.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі відокремленого підрозділу Слов`янське регіональне виробниче управління до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новгородський комунальний комбінат» про прийняття спірного пункту 4.8 договору №97/97 від 23.12.2019 на послуги з централізованого питного водопостачання в редакції Комунального підприємства Компанія «Вода Донбасу» з підстав пропущення 20-тиденного строку, встановленого Господарським кодексом України для врегулювання суперечностей під час укладення договору в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Вищого господарського суду України від 21.12.2016 у справі №910/6704/16.

З огляду на наведене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як такі, що не спростовують висновків суду стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у позові, судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено: 10.06.2020

Суддя М.В. Хабарова