ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 Справа № 917/294/20

за позовом Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав", вул. Євгена Сверстюка, будинок 23, офіс 1016, м. Київ, 02002

до Фізичної особи-підприємця Еренбург Олени Ігорівни, АДРЕСА_1 Код ЄДРПОУ: НОМЕР_1

про стягнення 20 139,23 грн

Суддя Киричук О.А.

Представники сторін:

представник позивача: не з"явився

представник відповідача: не з"явився

Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" звернулась до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Еренбург Олени Ігорівни про стягнення заборгованості за Договором № ТЗ-21/04/14 від 02.04.2014 року в сумі 20 139,23 грн , в тому числі: суму основного боргу, що складає 9000,00 грн., втрати від інфляції в сумі 1 923,57 грн., три проценти від простроченої суми, що складають 665,66 грн., штраф у розмірі 8 400,00 грн., суму дострокової сплати винагороди (Роялті) в сумі 150,00 грн.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 25.02.2020р. суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 17.03.20, запропонував відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

12.03.20 позивачем подане додаткове пояснення про окремі питання, на яких грунтуються позовні вимог (вх. № 2919).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.03.2020р. суд постановив відкласти розгляд справи на 14.04.20.

19.03.20 від позивача надійшла заява про вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу стороні позивача (вх. № 3187).

26.03.20 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, а також просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності до правовідносин, що виникли за Договором № ТЗ-21/04/14 від 02.04.2014 року (вх. № 3486).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.04.2020р. суд постановив відкласти розгляд справи на 07.05.20.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 07.05.20р. відкладено розгляд справи на 04.06.20 р.

З огляду на те, що позивачем подана заява в про розгляд справи за відсутності позивача (вх. № 2920), а відповідачем надано відзив на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи за відсутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем не виконані договірні зобов`язання.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає наступне.

02.04.2014 року між Приватною організацією «Українська ліга авторських і суміжних прав та Фізичною особою-підприємець Еренбург Оленою Ігорівною було укладено Договір №ТЗ-21/04/14.

Відповідно до п. 3.1 Договору, Відповідач визнає, що він здійснює публічне виконання оприлюднених музичних творів. Позивач, в свою чергу, надав Відповідачу згідно з цим Договором невиключне право на таке виконання. За надане невиключне право Відповідач відповідно до пункту 3.3. Договору зобов`язаний перераховувати на поточний рахунок Позивача винагороду (роялті) узгоджену Сторонами у відповідних Додатках до Договору не пізніше ніж за 5 днів до початку місяця за який здійснюється платіж.

Строк дії Договору визначено в п. 6.1. Договору: він набрав чинності з моменту його підписання тобто з 02.04.2014 року і мав діяти до 02.04.2015 року.

У пункті 6.2. Договору зазначено, що у випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу Сторону про припинення дії Договору протягом місяця до настання зазначеної в п. 6.1 дати припинення дії Договору, дія договору вважається подовженою на той самий строк, і на тих же умовах, і так кожного разу, коли протягом місяця до завершення строку дії Договору не буде належного повідомлення про припинення. Належним повідомленням про припинення зі сторони Користувача є лист з доданим до нього Актом припинення використання творів, що має бути підписаний уповноваженими представниками Сторін. Повідомлення про припинення дії цього Договору мало бути надіслане засобами поштового зв`язку (цінним листом), при цьому належним доказом направлення повідомлення є чек відділу поштового зв`язку із зазначенням вказаних в цьому Договорі поштових реквізитів сторони на адресу якої направлено листа, а також опис вкладення з відтиском (печаткою) поштового відділу, який посвідчує відправлення зазначеного вище повідомлення,

Як зазначає позивач, жодна із Сторін не повідомляла іншу Сторону про припинення протягом місяця до завершення строку дії Договору (п.6.2. Договору), на поточний момент строк дії Договору визначається періодом: з 02.04.2014 року по 02.04.2020 року.

Згідно п.1.2 Додатку № 2 до Договору загальна сума щомісячної винагороди складає 150 грн.

Відповідачем мали бути здійсненні такі платежі за 71 місяць - 150 грн. за кожен місяць, але Відповідач оплатив лише 11 місяців 1 650 грн. за використання наданих йому невиключних прав.

Загальна сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача включаючи втрати від інфляції, 3% річних, штрафні санкції та сума дострокової сплати винагороди (роялті) складає: 20 139,23 грн. (9 000,00 грн. + 1 923,57 грн. + 665,66 грн. + 8 400 грн. + 150,00 грн. = 20 139,23 грн.).

В додаткових поясненнях, наданих суду, позивач зазначає, зокрема, що Договір №ТЗ-21/04/14 не є нікчемним, недійсним не визнавався, не був припинений відповідачем.

Відповідач у відзиві на позов проти позову заперечує, посилаючись на припинення дії Договору №ТЗ-21/04/14 від 02.04.2014 року в зв`язку з закінченням строку його дії та направленням на адресу позивача в зв`язку з цим відповідних листів. При цьому, відповідач просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності до правовідносин, що виникли по зазначеному Договору.

Крім цього, відповідач зазначає, що з 1 березня 2015 року, в зв`язку з закінченням терміну дії Договору оренди від 01.03.2014 р. нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева, 64-6, укладеного з ТОВ «Фірма «ЗАРЯ», Фізична особа - підприємець Еренбург О. І. припинила публічне використання музичних творів у Продуктовому магазині Гурман».

При вирішенні спору по суті, суд приймає до уваги наступні обставини.

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України визначено, право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим Законом (ч. 2 ст. 418 Цивільного кодексу України).

Перелік об`єктів права інтелектуальної власності визначений приписами ч. 1 ст. 420 Цивільного кодексу України. Зокрема, об`єктами права інтелектуальної власності є літературні та художні твори, які в свою чергу є об`єктами авторського права (ч. 1 ст. 433 Цивільного кодексу України), до складу яких входять музичні твори (з текстом або без тексту) п. 1 ч. 1 ст. 433 Цивільного кодексу України), а також виконання, фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення, які в свою чергу є об`єктами суміжних прав (ч. 1 ст. 449 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 422 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності виникає (набувається) з підстав, встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором.

До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ч. 1 ст. 440 Цивільного кодексу України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

До майнових прав інтелектуальної власності на об`єкт суміжних прав відповідно до ч. 1 ст. 452 ЦК України відносяться: право на використання об`єкта суміжних прав; виключне право дозволяти використання об`єкта суміжних прав; право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта суміжних прав, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон), виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об`єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. ст. 426 Цивільного кодексу України, особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об`єкт на власний розсуд з додержанням при цьому прав інших осіб.

Частиною 3 ст. 426 Цивільного кодексу України встановлено, що використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених Цивільним кодексом України та іншим законом.

Відповідно до ч. 4 і 5 ст. 32 Закону за авторським договором про передачу невиключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має авторське право) передає іншій особі право використовувати твір певним способом і у встановлених межах. При цьому за особою, яка передає невиключне право, зберігається право на використання твору і на передачу невиключного права на використання твору іншим особам. Право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб`єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Частиною 2 ст. 33 Закону передбачено, що договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов (строку дії договору, способу використання твору, території, на яку поширюється передаване право, розміру і порядку виплати авторської винагороди, а також інших умов, щодо яких за вимогою однієї із сторін повинно бути досягнено згоди). Авторська винагорода визначається у договорі у вигляді відсотків від доходу, отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: а) особисто; б) через свого повіреного; в) через організацію колективного управління (ст. 45, ч. 1 ст. 47 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб`єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі.

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону на основі одержаних повноважень організації колективного управління надають будь-яким особам шляхом укладання з ними договорів невиключні права на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Матеріалами справи підтверджується, що 2 квітня 2014 року між Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" (УЛАСП) та Фізичною особою - підприємцем Еренбург Оленою Ігорівною (Користувач) був укладений Договір № ТЗ-21/04/14, відповідно до якого Користувач зобов`язувалась сплачувати УЛАСП узгоджену в Додатках до цього Договору винагороду (роялті) за використання в комерційній діяльності музичних творів шляхом їх публічного виконання.

Додатком № 1 до вищезазначеного Договору, визначено заклад в якому Користувач здійснює публічне виконання творів. Продуктовий магазин «Гурман», розташований за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева, 64-6, а Додатком №2 до Договору встановлено розмір щомісячного платежу в сумі 150 грн., який щомісячно перераховується Користувачем на банківський рахунок УЛАСП.

Згідно п. 6.1 Договору, договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до « 2» квітня 2015 року.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що якщо кожна із сторін не повідомить письмово іншу Сторону про припинення дії Договору протягом місяця до настання зазначених в п. 6.1 лати, дія договору вважається продовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу коли протягом місяця до завершення строку дії Договору не буде належного повідомлення про припинення.

Суд приймає до уваги, що листом № 25 від 01.09.2015 року, направленим на юридичну адресу позивача зазначену в договорі (м. Київ, вул. Березняківська, буд. 8), відповідач повідомив позивача про розірвання договору № ТЗ-21/04/14 від 02.04.2014 р., в зв`язку з припиненням використання музичних творів в господарській діяльності, що підтверджується чеком відділу поштового зв`язку про вправлення рекомендованого листа від 09.09.2015 року та направив на підписання Угоду про дострокове розірвання Договору.

Відповідачем повторно направлялись позивачу листи від 12.12.2015 р. та від 22.04.2016 року про розірвання Договору на адресу: м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, 2-Б та листи від 26.04.2017 р. та № 15 від 18.04.2018 р. були направлені позивачу на адресу: м. Київ, вул. вул. Євгена Сверстюка, буд. 23, оф. 1016. Направлення зазначених листів підтверджується чеками відділу поштового зв`язку про вправлення рекомендованого листа від 12.12.2015 р., від 22.04.2016 р., від 26.04.2017 р., від 18.04.2018 р. та описом вкладення до цінного листа від22.04.2016 р.

Направлення зазначених листів свідчить про волевиявлення відповідача щодо припинення дії договору №ТЗ-21/04/14 від 12 04.2014 року та підтверджує факт припинення його дії в зв`язку з закінченням строку на який він укладався (п.п. 6.1, 6.2 Договору).

З огляду на дату першого повідомлення відповідача (лист № 25 від 01.09.2015 року), договір № ТЗ-21/04/14 від 02.04.2014 р. припинив свою дію 02.04.16 року.

Предметом позовних вимог є вимоги про стягнення заборгованості за період з березня 2015 року по лютий 2020 року.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 Цивільного кодексу України, визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

За змістом ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Суд приймає до уваги, що відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено про застосування строку позовної давності.

Таким чином, позовні вимоги, які заявлені за період до 02.04.16 року задоволенню не підлягають в зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі. Позовні вимоги, які заявлені за період після 02.04.16 року задоволенню не підлягають в зв`язку з їх необґрунтованістю з огляду на закінчення строку дії договору № ТЗ-21/04/14 від 02.04.2014 р.

Відповідно до ст. 29 ГПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, сплачені судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суду Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Киричук О.А.