УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

м. Київ

11.06.2020Справа № 910/7834/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним договору.

Розглянувши матеріали даної позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Так, у відповідності до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно пункту 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

Таким чином, фізична особа (без статусу фізичної особи-підприємця) може звернутися з позовом до господарського суду лише у разі, якщо розгляд такого спору у господарському суді прямо передбачено Господарським процесуальним кодексом України та відповідним законом.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до господарського суду із вимогами про визнання недійсними Договорів відступлення права вимоги за Кредитним договором №К-4923711 від 15.03.2013 та Іпотечним договором від 22.01.2014.

Як зазначає позивач у позові, останнім від Акціонерного товариства «Дельта Банк» було отримано повідомлення про відступлення права вимоги з 04.02.2020 за Кредитним договором та договорами забезпечення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», утім позивач вважає такі дії відповідачів незаконними та такими, що порушують пава позивача.

Позивачем у цій справі є фізична особа - позичальник за Кредитним договором №К-4923711 від 15.03.2013 та іпотекодавець за Іпотечним договором від 22.01.2014 (основне зобов`язання) право вимоги за якими було передано банком Товариству з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс».

Так, суд зазначає, що цивільний процесуальний кодекс України встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства; а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Тобто, за певних умов обидві сторони у цивільному процесі можуть і не бути фізичними особами, якщо тільки такий спір не належить до юрисдикції іншого суду, зокрема господарського.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З огляду на вказаний припис учасниками господарського процесу можуть бути не лише юридичні особи та держава, але й фізичні особи у спорах, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, а також в інших спорах, вирішення яких прямо віднесене до юрисдикції господарського суду.

Натомість, за правилами цивільного судочинства повинні розглядатися спори стосовно правочинів, укладених хоча би однією стороною цього основного зобов`язання є фізична особа, яка, вступаючи у це зобов`язання, не діяла як фізична особа-підприємець. Тому для визначення юрисдикції суду щодо розгляду відповідної справи суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, значення не має. Вид судочинства (цивільне чи господарське) визначається, враховуючи суб`єктний склад сторін основного зобов`язання.

З огляду на вказане до юрисдикції господарського суду не належить, зокрема, спір щодо договору, якщо хоча би однією стороною основного зобов`язання є фізична особа, яка не є підприємцем.

Тобто, якщо хоча би однією зі сторін основного зобов`язання є фізична особа, яка не є підприємцем, спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, розглядається за правилами цивільного судочинства незалежно від того, чи заявляє позивач одночасно вимоги до фізичної особи - сторони основного зобов`язання та до сторони (сторін) акцесорного зобов`язання, зокрема незалежно від того, чи об`єднані позовні вимоги щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів іпотеки, поруки тощо, укладених для забезпечення основного зобов`язання.

Оскільки предметом спору у цій справі є визнання недійсним договору відступлення права вимоги за Кредитним договором №К-4923711 від 15.03.2013 та Іпотечним договором від 22.01.2014, сторонами яких є позивач, як фізична особа, яка не є підприємцем, такий спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства, незважаючи на те, що відповідачами спору є юридичні особи.

Відтак, дослідивши викладені вище обставини, суд дійшов висновку про те, що у спір даній справі підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.175 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.175, ч.2 ст.232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Дата підписання: 11.06.2020.

Суддя Я.В. Маринченко