ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"09" червня 2020 р. м. Вінниця Cправа № 902/578/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Міліціанов Р.В., розглянувши матеріали

за позовом: Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колос", вул. Незалежності, буд. 3, с. Польова Лисіївка, Калинівський район, Вінницька область, 22451, код - 02128900

до: Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", вул. Лескова, буд. 9, м. Київ, 01011, код - 14305909

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО ФЕРМА "КЛИМЕНТАЛЬ", вул. Соломії Крушельницької, буд. 18, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46400, код - 40360909

про заміну кредитора

В С Т А Н О В И В :

05.06.2020 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява б/н від 03.06.2020 року Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колос" до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО ФЕРМА "КЛИМЕНТАЛЬ" про зміну кредитора за зобов`язанням з Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на Сільськогосподарський виробничий кооператив "Колос" в частині виконаного зобов`язання за Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО ФЕРМА "КЛИМЕНТАЛЬ" за кредитним договором № 012/64695/0347847 від 31.08.2017 року в сумі 754 690,34 грн, та передачу Сільськогосподарському виробничому кооперативу "Колос" усіх прав кредитора в частині виконаного зобов`язання за кредитним договором № 012/64695/0347847 від 31.08.2017 року в тому числі й тих, що забезпечували його виконання, за договором застави основних засобів № Д1-2-ІТРБ/22-35 від 31.08.2017 року та Договором застави № Д1-2-ІТРБ/22-34 від 31.08.2017 року, з правом стягнення заставного майна, та зобов`язання Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" вручити (передати) Сільськогосподарському виробничому кооперативу "Колос" документи, які підтверджують зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО ФЕРМА "КЛИМЕНТАЛЬ", а також документи, яких підтверджують забезпечення виконання обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО ФЕРМА "КЛИМЕНТАЛЬ" за кредитним договором №012/64695/0347847 від 31.08.2017 року, договору застави основних засобів № Д1-2-ІТРБ/22-35 від 31.08.2017 року та договору застави № Д1-2-ІТРБ/22-34 від 31.08.2017 року.

Також, до позовної заяви позивачем додано заяву про забезпечення позову (б/н від 03.06.2020 року) в якій останній просить суд вжити заходи до забезпечення позову та накласти арешт на майно, а саме сільськогосподарську техніку: трактор колісний марки New Holland T6090, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску; сільськогосподарське обладнання: борона TOR х 12/7, навісна з товщиною зуба 7 мм, ширина захвату 12 м, заводський номер 16.16/0317, 2016 року випуску; сільськогосподарське обладнання: напівпричіп тракторний самоскидний НТС-10, заводський номер 191, 2017 року. Крім того, у заяві останній просить заборонити Акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" та Товариству з обмеженою відповідальністю "БІО ФЕРМА "КЛИМЕНТАЛЬ" вчиняти будь які дії направлені на відчуження зазначеного майна, перереєстрацію або передачу права власності на майно.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.ст. 76-78 ГПК України).

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач зазначає, що заборгованість за кредитним договором №012/64695/0347847 від 31.082017 року позичальника ТОВ "БІО ФЕРМА "КЛИМЕНТАЛЬ" є погашеною за рахунок коштів поручителів, одним з яких є Сільськогосподарський виробничий кооператив "Колос".

При цьому, крім поруки зазначений кредитний договір забезпечується заставою майна, а саме:

- сільськогосподарської техніки: трактор колісний марки New Holland T6090, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску;

- сільськогосподарського обладнання: борона TOR х 12/7, навісна з товщиною зуба 7 мм, ширина захвату 12 м, заводський номер 16.16/0317, 2016 року випуску, що розташовано за адресою Житомирська область, Романівський район, смт Романів, вул. Заводська, буд. 26;

- сільськогосподарського обладнання: напівпричіп тракторний самоскидний НТС-10, заводський номер 191, 2017 року, що розташовано за адресою Житомирська область, Романівський район, смт Романів, вул. Заводська, буд. 26.

За твердженнями позивача, невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що вищезазначене майно буде втрачено, пошкоджене або відчужене третіми особами, при цьому відчуження майна призведе до неунеможливлення реалізації позивачем своїх прав як нового кредитора за зобов`язанням.

З метою захисту своїх прав позивач просить суд забезпечити позов, шляхом накладення арешту на вищезазначене майно та заборони Акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" та Товариству з обмеженою відповідальністю "БІО ФЕРМА "КЛИМЕНТАЛЬ" вчиняти будь які дії направлені на відчуження майна, перереєстрацію або передачу права власності на майно.

Надавши оцінку матеріалам заяви про забезпечення позову в їх сукупності, суд з урахуванням вищевказаних приписів законодавства зазначає, що посилання заявника на можливе утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду мотивовані наведеними вище обставинами безумовно та переконливо не свідчить про наявність достатньо обґрунтованого припущення стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу забезпечення позову, позаяк позивачем не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного в розумінні ст.ст. 76-78 ГПК України доказу стосовно вчинення Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та Товариством з обмеженою відповідальністю "БІО ФЕРМА "КЛИМЕНТАЛЬ" будь-яких дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчих дій до його реалізації.

Таким чином, самі лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування підтвердженого доказами не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд враховує, що позивач самостійно зазначає про погашення боргу за кредитним договором, виконання основного зобов`язання унеможливлює відчуження сторонами первісного договору предметів забезпечення.

Тому, доводи заяви про забезпечення позову є суперечливими та вступають у протиріччя з підставами позову, спростовують можливість утруднення виконання майбутнього судового рішення.

Крім того, позивачем заявлено вимоги немайнового змісту - про заміну кредитора та передачу прав у кредитному та забезпечувальних зобов`язаннях.

Отже, виконання судового судового рішення не стосуватиметься задоволення майнових вимог позивача, що спростовує викладені підстави вжиття заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення немайнових вимог шляхом накладення арешту на майно виходить за межі предмету спору і є неприпустимим.

Позивач вказує на перехід прав застоводержателя за договорами застави, як підставу позовних вимог.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, вимоги позивача щодо прав на заставне майно забезпечені прямими вказівками закону, тому їх захист залежить від прийняття рішення по суті спору.

Вжиття заходів забезпечення свідчитиме про передчасні висновки суду відносно розгляду спору по суті.

Також, позивачем не надано доказів щодо намірів реалізувати заставне майно, виставлення їх на продаж, наявності судових рішення про звернення стягнення на заставне майно, тощо.

Враховуючи те, що позивач не обґрунтував належним чином необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колос" б/н від 03.06.2020 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно: сільськогосподарську техніку: трактор колісний марки New Holland T6090, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску; сільськогосподарське обладнання: борона TOR х 12/7, навісна з товщиною зуба 7 мм, ширина захвату 12 м, заводський номер 16.16/0317, 2016 року випуску; сільськогосподарське обладнання: напівпричіп тракторний самоскидний НТС-10, заводський номер 191, 2017 року та заборони Акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" та Товариству з обмеженою відповідальністю "БІО ФЕРМА "КЛИМЕНТАЛЬ" вчиняти будь які дії направлені на відчуження зазначеного майна, перереєстрацію або передачу права власності на майно.

2. Примірник ухвали надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 09.06.2020 року.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити ухвалу суду протягом 10 днів з дня складення судового рішення (ухвали) шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу ( АДРЕСА_1 . Незалежності, буд. 3, с. Польова Лисіївка, Калинівський район, Вінницька область, 22451)

3 - відповідачу 1 (вул. Лескова, буд. 9, м. Київ, 01011)

4 - відповідачу 2 ( АДРЕСА_2 Тернопільська АДРЕСА_3 , 46400)