номер провадження справи 5/37/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2020 Справа № 908/525/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі Соколові А.А., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, буд. 2-Б, )

До відповідача: Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради (69600, м. Запоріжжя, Оріхівське шосе, буд. 10-А, )

про стягнення 18 081,20 грн.

Без участі представників сторін

СУТНІСТЬ СПОРУ:

28.02.2020 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" до Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради про стягнення заборгованості за договором № 215 від 31.10.2019 на загальну суму 18 081,20 грн., у тому числі: 17 235,00 грн. основної заборгованості, 724,21 грн. пені, 3 % річних у розмірі 87,52 грн. та інфляційних витрат на суму 34,47 грн.

28.02.2020 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 04.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/525/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, розгляд справи по суті призначено з 30.03.2020. Ухвалою суду від 30.03.2020 оголошено перерву без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано сторонам виконати вимоги ухвали суду від 04.03.2020.

Ухвалою від 29.04.2020 продовжені процесуальні строки розгляду справи № 908/525/20 по суті до 05.06.2020, оголошено перерву у судовому засіданні до 03.06.2020 о 10 год. 30 хв. без виклику (повідомлення) сторін. Запропоновано сторонам виконати вимоги ухвали суду від 04.03.2020.

22.05.2020 від Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради до Господарського суду Запорізької області надійшов відзив на позовну заяву № 2285 від 19.05.2020 (вх. № 9887/08-08/20 від 22.05.2020), в якому відповідач заперечив проти позовних вимог. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Крім цього, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що 28.02.2020 на виконання рішення Запорізької обласної ради № 07 від 19.12.2019, припинено діяльність Комунальної установи "Обласна клінічна психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради. На виконання рішення Запорізької обласної ради № 13 від 27.02.2020, Комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради є правонаступником усього майна, прав та обов`язків Комунальної установи "Обласна клінічна психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради.

01.06.2020 на електрону адресу суду без електронного цифрового підпису та 03.06.2020 на поштову адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" надійшла письмова заява № 123/юр/20 від 01.06.2020 (вх. № 10725/08-08/20 від 03.06.2020) про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач зазначив, що після звернення позивача до суду - 26.02.2020, відповідач здійснив оплату основної заборгованості у розмірі 17 235,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 42 від 30.03.2020, у зв`язку з чим позивач просить суд зменшити розмір позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості на суму 17 235,00 грн., та відмовився від стягнення інфляційних витрат на суму 34,47 грн. Оскільки заборгованість за договором погашена відповідачем після подання позовної заяви, то позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та пені підлягають збільшенню по дату оплати заборгованості, а саме до 30.03.2020. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за період з 27.12.2019 по 29.03.2020 включно на суму 1 040,40 грн. та 3 % річних за вказаний період у розмірі 132,81 грн.

Також у вказаній заяві позивач зазначив, що відповідно до інформації, розміщеної на веб-порталі Міністерства юстиції України, з 28.02.2020 Комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради є правонаступником Комунальної установи "Обласна клінічна психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради, у зв`язку з чим просить суд залучити до участі у справі Комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, як правонаступника Комунальної установи "Обласна клінічна психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду від 03.06.2020 по справі № 908/525/20 задоволено заяву Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради № 2285 від 19.05.2020 та заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" № 123/юр/20 від 01.06.2020; здійснено заміну відповідача по справі № 908/525/20 Комунальної установи "Обласна клінічна психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради () на правонаступника - Комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради ().

У судовому засіданні 03.06.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Як вбачається з позовної заяви з урахуванням заяви № 123/юр/20 від 01.06.2020, ТОВ "Український папір" в обґрунтування позову посилається на те, що на підставі договору № 215 від 31.10.2019, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 17 235,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № КІ-00007611 від 25.11.2019 та товарно-транспортною накладною № КІ-00007611 від 25.11.2019. Проте, в порушення умов договору відповідач розрахувався за отриманий товар несвоєчасно. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по договору № 215 від 31.10.2019 в частині своєчасного розрахунку за отриманий товар, ТОВ "Український папір" на підставі договору № 215 від 31.10.2019, ст. ст. 11, 22, 509, 510, 525, 526, 530, 610, 611 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України нараховано відповідачу пеню за період з 27.12.2019 по 29.03.2020 включно у розмірі 1 040,40 грн. та 3% річних за вказаний період на суму 132,81 грн. Просить суд позов задовольнити. Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що умовами договору № 215 від 31.10.2019 передбачено розрахунок за поставлену продукцію протягом тридцяти календарних днів з моменту передачі товару згідно накладної постачальника, у мірі надходження бюджетних грошових коштів. Оскільки оплату за поставлений товар здійснено відповідачем після надходження бюджетних коштів лише 03.04.2020, зобов`язання по оплаті поставленого товару на суму 17 235,00 грн. відповідачем виконано у встановлений договором та законодавством строк. На підставі викладеного, вимога позивача про стягнення основної заборгованості, пені, 3 % річних та інфляційних витрат задоволенню не підлягає. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Надані до матеріалів справи докази дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

31.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український папір» (постачальник, позивач у справі) та Комунальним некомерційним підприємством «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради (покупець, відповідач у справі) укладено договір № 215 (далі - Договір).

Згідно пункту 1.1. Договору, постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві товар за кодом CPV за ДК 021:2015 - 30190000-7 Офісне устаткування та приладдя різне (папір А-4), далі по тексту Товар, а останній зобов`язується прийняти його та сплатити в терміни і на умовах, передбачених цим договором.

Асортимент, кількість і ціна товару, який поставляється (передається у власність) покупцеві заздалегідь узгоджується сторонами і вказується в накладній (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору, сторони погоджуються, що видаткова накладна (акт прийому-передачі) на передану продукцію є документом, який засвідчує факт передачі товару.

Перевірка покупцем кількості і якості товару проводиться під час приймання товару (п. 1.5. договору).

Розділом 3 договору передбачені умови оплати.

Ціна одиниці товару включає: вартість товару, упаковки, оформлення необхідної документації, доставку (п. 3.1).

Ціна на товар залишається незмінними впродовж терміну дії договору, окрім випадків передбачених чинним законодавством (абз. 1 п. 3.2).

Розрахунок за поставлену продукцію здійснюється покупцем протягом 30 календарних днів з моменту передачі товару згідно накладній постачальником, у мірі надходження бюджетних коштів, грошових коштів (п. 3.3).

Сума цього договору (загальна вартість товару за договором), з ПДВ: 17 235,00 грн. (сімнадцять тисяч двісті тридцять п`ять грн. 00 коп.) (п. 3.4).

Бюджетні зобов`язання за договором виконуються за наявності і в межах відповідних бюджетних асигнувань (п. 3.5).

Ціни на товар встановлюються в національній валюті України (п. 3.6).

Зобов`язання по оплаті товару згідно із цим договором вважається виконаним належним чином з моменту списання грошових коштів з розрахункового рахунку покупця (п. 3.7).

Відповідно до п. 4.1. договору, момент переходу права власності на товар наступає після передачі товару покупцеві згідно накладній.

У пункті 5.1. договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за даною угодою сторони несуть відповідальність відповідно до положень цього договору та чинного законодавства.

У разі порушення покупцем термінів оплати товару відповідно до умов цього договору, він зобов`язується сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати (п. 5.2. договору).

Пунктом 7.1. договору сторони передбачили, що цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2019. В тому випадку, якщо зобов`язання за договором не будуть виконані сторонам або однією із сторін, дія договору продовжується до повного виконання зобов`язань по ньому.

Всі зміни та доповнення до договору є дійсними, якщо вони оформлені у письмовій формі та підписані сторонами (п. 8.1. договору).

Як вбачається зі специфікації (додаток до договору № 215 від 31.10.2019) підписаної та скріпленої печатками обох сторін, загальна вартість товару складає 17 235,00 грн.

На виконання умов договору, 25.11.2019 позивач передав у власність відповідача товар (папір А4 "Rey Copy" виробник - ЗАТ «Інтернешнл Пейпер» Росія) на загальну суму 17 235,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № КІ-00007611 від 25.11.2019 на суму 17 235,00 грн., товарно-транспортною накладною № КІ-00007611 від 25.11.2019 на суму 17 235,00 грн. (а.с. 21-23).

В матеріалах справи міститься акт звірки розрахунків підписаний та скріплений печатками позивача та відповідача, згідно якого станом на 01.01.2020 заборгованість відповідача за договором № 215 від 31.10.2019 складає 17 235,00 грн. (а.с. 30).

В порушення умов п. 3.3. договору, відповідач оплату за отриманий товар не здійснив, у зв`язку з чим 29.01.2020 позивачем на адресу відповідача направлена претензія № 1-29.01.2020 від 29.01.2020 з вимогою здійснити оплату за отриманий товар згідно договору № 215 від 31.10.2019 протягом семи днів з моменту отримання вказаної претензії (а.с. 24-28).

У відповідь на вказану претензію, листом № 605 від 12.02.2020 відповідач зазначив, що Комунальна установа «Обласна клінічна лікарня психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради є бюджетною установою і повністю фінансується за рахунок коштів обласного бюджету. Оплата за поставлений товар по видатковій накладній № КІ-00007611 від 25.11.2019 на суму 17 235,00 грн. буде здійснена відповідно до ст. 49 Бюджетного кодексу України та п. 3.3. договору № 215 від 31.10.2019, а саме протягом 30 календарних днів з дня отримання комунальною установою «Обласна клінічна лікарня психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради бюджетних коштів на свій розрахунковий рахунок (а.с. 29).

Станом на момент пред`явлення позовної заяви до суду - 26.02.2020, відповідач оплату за отриманий товар на суму 17 235,00 грн. не здійснив.

01.06.2020 на електрону адресу суду без електронного цифрового підпису та 03.06.2020 на поштову адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" надійшла письмова заява № 123/юр/20 від 01.06.2020 (вх. № 10725/08-08/20 від 03.06.2020) про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач зазначив, що після звернення позивача до суду - 26.02.2020, відповідач здійснив оплату основної заборгованості у розмірі 17 235,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 42 від 30.03.2020, у зв`язку з чим позивач просить суд зменшити розмір позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості на суму 17 235,00 грн., та відмовився від стягнення інфляційних витрат на суму 34,47 грн. Оскільки заборгованості за договором погашена відповідачем після подання позовної заяви, то позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та пені підлягають збільшенню по дату оплати заборгованості, а саме до 30.03.2020. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за період з 27.12.2019 по 29.03.2020 включно на суму 1 040,40 грн. та 3 % річних за вказаний період у розмірі 132,81 грн.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи № 908/525/20, суд при прийнятті рішення враховує наступне.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначених Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача товар на загальну суму 17 235,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № КІ-00007611 від 25.11.2019 на суму 17 235,00 грн., товарно-транспортною накладною № КІ-00007611 від 25.11.2019 на суму 17 235,00 грн., які є узгодженими, мають підписи уповноважених представників сторін, містять печатки підприємств та відповідно до яких товар за договором № 215 від 31.10.2019 прийнято відповідачем без зауважень та претензій. Зазначена видаткова накладна та товарно-транспортна накладна, відповідно до договору, є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

В матеріалах справи міститься платіжне доручення № 42 від 30.03.2020, з якого вбачається що відповідач розрахувався за отриманий товар по договору № 215 від 31.10.2019 на загальну суму 17 235,00 грн., але з порушенням строків встановлених договором, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо здійснення своєчасної оплати за отриманий товар по договору № 215 від 31.10.2019 на суму 17 235,00 грн. та підтверджено матеріалами справи.

Стосовно заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" № 123/юр/20 від 01.06.2020 (вх. № 10725/08-08/20 від 03.06.2020), про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 17 235,00 грн., у зв`язку з оплатою відповідачем вказаної суми 30.03.2020, тобто після порушення провадження у справі та відмовляється від стягнення інфляційних витрат на суму 34,47 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 1 та 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи по суті розпочався 30.03.2020. Заява ТОВ "Український папір" № 123/юр/20 від 01.06.2020 надійшла до суду 03.06.2020. Враховуючи викладене, суд приймає до розгляду вказану заяву як відмову від позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 17 235,00 грн. та інфляційних витрат на суму 34,47 грн.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе заяву позивача № 123/юр/20 від 01.06.2020 задовольнити та закрити провадження у справі №908/525/20 в частині стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 17 235,00 грн. та інфляційних витрат на суму 34,47 грн. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відмовою позивача від позову в цій частині.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що умовами договору № 215 від 31.10.2019 передбачено розрахунок за поставлену продукцію протягом тридцяти календарних днів з моменту передачі товару згідно накладної постачальника, у мірі надходження бюджетних грошових коштів. Оскільки оплату за поставлений товар здійснено відповідачем після надходження бюджетних коштів лише 03.04.2020, зобов`язання по оплаті поставленого товару на суму 17 235,00 грн. відповідачем виконано у встановлений договором та законодавством строк, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення основної заборгованості, пені, 3 % річних та інфляційних витрат задоволенню не підлягає.

Проте, за змістом положень п. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Норми ст.ст. 614, 617 ЦК України кореспондуються із нормами ст. 218 ГК України, згідно з якими учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Особливості регулювання грошових зобов`язань встановлено статтею 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Наявність у Договорі положень, що розрахунок за поставлену продукцію здійснюється відповідачем у мірі надходження бюджетних коштів за наявності і в межах відповідних бюджетних асигнувань (п.п. 3.3.- 3.5. договору), на що посилається відповідач, судом до уваги не приймаються, оскільки це не звільняє його від відповідальності, встановленої ст. 625 ЦК України, яка є імперативною і не передбачає жодних винятків незалежно від причин прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналіз зазначених норм права та умов Договору в справі, яка розглядається, дає підстави для висновку, що порушення відповідачем умов Договору щодо своєчасної оплати товару є підставою для нарахування визначених ст. 625 ЦК платежів, адже відсутність бюджетних коштів не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на компенсацію за користування утримуваними боржником грошовими коштами.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов`язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних за загальний період з 27.12.2019 по 29.03.2020 включно у розмірі 132,81 грн. заявлено позивачем обґрунтовано.

Перевіривши розрахунок позивача, суд приходить до висновку, що він є правомірним, обґрунтованим, відповідає вимогам чинного законодавства, тому з відповідача підлягають стягненню 3 % річних за період з 27.12.2019 по 29.03.2020 включно у розмірі 132,81 грн.

Крім того, позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 1 056,41 грн. за період з 27.12.2019 по 29.03.2020 включно.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на вимоги ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань, у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу та заявлених сум.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини 2 статті 343 ГК України, тобто заявлена сума до стягнення пені не повинна перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач заявлену пеню обґрунтовує п. 5.2. Договору, який передбачає, що у разі порушення покупцем термінів оплати товару відповідно до умов цього договору, він зобов`язується сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати.

Вказаний пункт Договору також не звільняє відповідача від нарахування пені у зв`язку з відсутністю бюджетного фінансування.

За невиконання грошових зобов`язання за договором № 215 від 31.10.2019 позивачем пред`явлена до стягнення пеня в розмірі 1 040,40 грн., яка розрахована за період з 27.12.2019 по 29.03.2020 включно у розмірі, який не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Перевіривши розрахунок пені наданий позивачем за вказаний вище період, суд прийшов до висновку, що даний розрахунок не порушує норми законодавства, виконано вірно та підлягає задоволенню судом у заявленій сумі.

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Інші доводи та аргументи відповідача судом до уваги не приймаються в силу вищевикладеного.

У заяві № 123/юр/20 від 01.06.2020 ТОВ Український папір» просить суд стягнути з відповідача витрати, здійснені позивачем на сплату судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Таким чином, судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу розмірі 2 000,00 грн.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем належними доказами підтверджено понесення витрат на професійну правову допомогу у загальному розмірі 2 000,00 грн. Надання позивачу правничої допомоги адвокатом Омельченком О.М. на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 04/УП/20 від 24.02.2020, укладеного між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Український папір" та адвокатом Омельченком О.М., підтверджується актом № 01/УП/20 приймання/передачі наданих юридичних послуг від 26.02.2020 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 04/УП/20 від 24.02.2020, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Омельченком О.М. та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги, ордером серії АІ № 1025708 на надання правничої (правової) допомоги від 25.02.2020, платіжним дорученням № 63 від 25.02.2020 на суму 2 000,00 грн., відтак, вимоги про стягнення з відповідача 2 000,00 грн. витрат на правову допомогу є співмірними, доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач заперечень щодо вказаного розміру витрат на професійну правничу допомогу суду не надав.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, п. 4 ч. 1 ст. 231, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради (69600, м. Запоріжжя, Оріхівське шосе, буд. 10-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, буд. 2-Б, ) пеню за договором № 215 від 31.10.2019 за період з 27.12.2019 по 29.03.2020 включно у розмірі 1 040 (одна тисяча сорок) грн. 40 коп., 3 % річних за період з 27.12.2019 по 29.03.2020 включно на суму 132 (сто тридцять дві) грн. 81 коп., судовий збір на суму 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Провадження у справі № 908/525/20 в частині стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" основної заборгованості за договором № 215 від 31.10.2019 у розмірі 17 235 (сімнадцять тисяч двісті тридцять п`ять) грн. 00 коп. та інфляційних витрат на суму 34 (тридцять чотири) грн. 47 коп. закрити у зв`язку з відмовою від позову.

Повний текст рішення складено та підписано: 09.06.2020.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.