ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" червня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1697/20

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши матеріали

за позовом Прокурора Київської області

01601, м. Київ, б-р Лесі Українки, буд. 27/2,

до Бориспільської міської ради Київської області

08300, Київська область, с. Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 72,

про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

встановив:

До Господарського суду Київської області від прокурора Київської області надійшла позовна заява (вх. № 1708/20 від 11.06.2020) до Бориспільської міської ради про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Бориспільської міською радою порушено вимоги земельного, бюджетного законодавства, Закону України «Про місцеве самоврядування», а саме: не укладено договір оренди земельної ділянки з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бориспільміськбуд».

Крім того, у позові заявлено про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Бориспільміськбуд» (08130, Київська обл., с. Чайки, вул. В.Чайки, буд. 13, ).

Суд, перевіривши позовну заяву і долучені до неї документи, встановив їх невідповідність частині 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до частини 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Із аналізу вказаної статті вбачається декілька стадій участі прокурора у господарській справі: 1) звернення до суду з позовною заявою; 2) участь прокурора у розгляді справ за позовами такого прокурора; 3) вступ прокурора у справу до початку розгляду справи по суті, якщо провадження у такій справі відкрито за позовом іншої особи; 4) подання апеляційної скарги; 5) подання касаційної скарги; 7) подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до абзацу 1 частини 3 та абзаців 1, 2 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що прокурор має право звернутись до з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах держави з позовом, в якому зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або з позовом в інтересах держави, зазначивши про відсутність у відповідного органу повноважень щодо звернення до суду. При цьому, у будь-якому разі, наявність підстав для представництва інтересів держави має бути обґрунтована прокурором у позовній заяві відповідно до приписів наведених норм.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

Так, у першому випадку, прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. При цьому, «нездійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Разом з цим, «здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. При цьому, «неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Тобто, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний суб`єкт владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Разом з цим, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

На підтвердження порушення інтересів держави прокурором зазначено, що Бориспільською міською радою не забезпечено виконання вимог чинного законодавства в частині ефективного, раціонального та цільового використання земельних ділянок шляхом передачі на договірних засадах права користування земельними ділянками, тобто, порушено інтереси держави, що полягають у недоотриманні коштів до бюджету, що, у свою чергу, унеможливлює повноцінне фінансування створення інфраструктури міста та заявляються позовні вимоги про зобов`язання Бориспільської міської ради вжити заходів щодо укладення договору оренди земельної ділянки з чітко визначеною прокурором юридичною особою - Товариством з обмеженою відповідальністю «Бориспільміськбуд».

Крім того, як вбачається з матеріалів позовної заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бориспільміськбуд» має у власності об`єкт незавершеного будівництва на спірних земельних ділянках, що підтверджується довідкою № 206172546 від 06.04.2020 та зазначене товариство користується спірною земельної ділянкою без належним чином оформлених документів.

За результатами дослідження долучених до матеріалів позову документів, суд встановив, що рішенням Бориспільської міської ради Київської області від 18.10.2018 № 37770-46-VII припинено договір оренди землі від 10.10.2013, що укладений між міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бориспільміськбуд» на земельну ділянку площею 1,4406 га (кадастровий номер :10:020:0004) під будівництво житлово-офісного комплексу по вул. Київський шлях, 95 у м. Бориспіль у зв`язку із закінченням строку на який його укладено.

Чинним законодавством України визначений порядок укладення та поновлення договорів оренди земельних ділянок, з переліком чітко визначених дій як зі сторони особи, яка має бажання укласти чи поновити договір оренди, так і органу місцевого самоврядування, який повинен вчинити відповідні для цього дії.

Тобто, правовідносини, що виникли між Бориспільською міською радою Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бориспільміськбуд» регулюються Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про місцеве самоврядування», Земельним кодексом України, з огляду на припинення органом місцевого самоврядування договору оренди та жодним чином не впливають на порушення інтересів держави за захистом яких прокурор звернувся до суду, у будь-якому випадку, інтереси держави не можуть полягати в укладенні договору оренди землі з конкретно визначеною приватною юридичною особою або прокуром не обгрунтовано у чому полягає інтерес держави саме у цьому орендарі.

З урахуванням предмету позову, а саме: визнати незаконною бездіяльність Бориспільської міської ради, яка полягає у тому, що нею не продовжується із землекористувачем договір оренди земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бориспіль, вул. Київський шлях, 95 та зобов`язати Бориспільську міську раду Київської області вжити заходів щодо укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бориспільміськбуд» договору оренди земельної ділянки за вказаною адресою, суд дійшов висновку, що прокурором не обгрутовано звернення до суду в інтересах держави в межах самопредставництва, оскільки, позов не містить власних вимог, натомість, вигодонабувачем за позовом у спірних господарських правовідносинах є саме товариство, яке і має виступати позивачем, а не залучатись за заявою прокурора як третя особа без самостійних вимог, оскільки позовна заява спрямована на укладення договору оренди земельної ділянки з конкретним товариством, у разі ж, якщо товариство уникає укладення відповідного договору - позов має бути спрямований до товариства щодо безпідставного використання земельної ділянки.

З огляду на предмет та підстави позову, суд зазначає, що прийняте за результатами розгляду справи рішення, буде безпосередньо впливати на права та обов`язки Бориспільської міської ради Київської області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільміськбуд» в межах правовідносин, що виникають на підставі договору оренди земельної ділянки, відтак, саме вони мають виступати сторонами справи.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що здійснений за запитом суду, від 18.06.2020 № , Товариство з обмеженою відповідальністю «Бориспільміськбуд» належить до приватної власності, його засновниками (учасниками) є фізичні особи та інше товариство з обмеженою відповідальністю.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що прокурором не обґрунтовано підстави для звернення з позовом до суду в інтересах держави, відтак, позовна заява підлягає поверненню на підставі 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 162, 164, 172, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву (вх. № 1708/20 від 11.06.2020) прокурора Київської області до Бориспільської міської ради Київської області про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 18.06.2020 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Суддя С.О. Саванчук