ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Суми

09.06.2020 Справа № 920/803/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л, при секретарі судового засідання Осокіній А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду заяву (вх. № 1457(р) від 05.05.2020) Товариства з обмеженою Інститут Сумипроект, м. Суми про розстрочку виконання рішення суду у справі № 920/803/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго (40022, м. Суми, вул. 2-га Залізнична, буд. 10, ідентифікаційний код 33698982)

до відповідача Товариства з обмеженою Інститут Сумипроект (40000, м. Суми, вул. Кондратьєва, буд. 25, ідентифікаційний код 33698777)

про стягнення 1 013 613,35 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Черняк К.М. (посв. № 000608 від 12.08.2019)

від відповідача: Романенко Є.О. (ордер серії ВІ № 1004508 від 26.11.2019)

Справа розглянута у загальному позовному провадженні

установив:

Справа № 920/803/19 перебуває в провадженні судді Котельницької В.Л.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 04.03.2020 у справі №920/803/19 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою Інститут Сумипроект на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго 321020,14 грн основної заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно умов договору № 265-Т від 01.10.2017, 27431,82 грн. пені, 2305,83 грн суму 3% річних, 6931,12 грн інфляційних нарахувань; 5365,33 грн витрат по сплаті судового збору.

07.04.2020 на примусове виконання судового рішення виданий судовий наказ.

Ухвалою суду від 14.04.2020 виправлено описку у рішенні Господарського суду Сумської області від 04.03.2020 та у наказі Господарського суду Сумської області від 07.04.2020 у справі № 920/803/19, зазначено повну інформацію стосовно відповідача (боржника) Товариство з обмеженою відповідальністю Інститут Сумипроект.

05.05.2020 відповідач звернувся до суду із заявою від 05.05.2020 № б/н про розстрочку виконання рішення суду (вх № 1457(р) від 05.05.2020), відповідно до якої просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Сумської області № 920/803/19 від 04.03.2020, встановивши розстрочку на 12 місяців з графіком платежів, починаючи з травня 2020 року: перші 11 місяців 30000 грн., 12-й місяць 33054,24 грн.

Ухвалою суду від 07.05.2020 прийнято до розгляду зазначену заяву та призначено її розгляд в судове засідання на 14.05.2020.

Ухвалою суду від 14.05.2020 суд задовольнив подану позивачем заяву про відкладення розгляду справи та відклав розгляд заяви про розстрочку виконання судового рішення у даній справі на 09.06.2020.

27.05.2020 представник позивача подав до суду заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення (вх. № 4096 від 27.05.2020), просить суд відмовити відповідачу у задоволенні поданої ним заяви, оскільки ним не доведено винятковості обставин для такого розстрочення.

04.06.2020 представник відповідача за клопотанням (вх. № 4420/20 від 04.06.2020) подав для долучення до матеріалів справи докази скрутного матеріального стану ТОВ «Інститут Сумипроект».

Розглянувши матеріали справи та додатково подані сторонами документи, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Отже, лише за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд може розстрочити чи відстрочити виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як вбачається з поданої заяви та доданих до неї документів, відповідачем не зазначено обставин і відповідно не надано суду доказів на підтвердження обставин що унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення. Наведені відповідачем доводи щодо тяжкого фінансового стану, відсутності коштів та наявності боргів - не можуть бути виключними обставинами, які б були підставою для відстрочення виплати боргу, оскільки такі обставини виникли внаслідок власної господарської діяльності відповідача, а не внаслідок незалежних від нього обставин.

Суд наголошує, що сама лише Фінансова звітність малого підприємства за І квартал 2020 року не може свідчити про загальний фінансово-майновий стан боржника, оскільки не включає відомостей про попередні періоди.

Також суд зазначає, що наданий відповідачем Звіт з праці за травень 2020 року, з якого вбачається наявність заборгованості з виплати заробітної плати у сумі 98,8 тис. грн не доводить виняткових обставин неможливості виконання судового рішення у даній справі.

Суд також дослідив банківську виписку, подану відповідачем на підтвердження того, що на рахунку у банківській установі недостатньо грошових коштів для сплати заборгованості перед позивачем. У той же час суд зазначає, що згідно даних, наданих Головним управлінням ДПС у Сумській області (Управління у м. Сумах) у повідомленні № 8129/10/18-28-54-54-01-16 від 26.05.2020 вбачається наявність ще одного рахунка, відкритого у СФ АТ КБ «Приватбанк», щодо якого відсутні відомості про наявні на рахунку грошові кошти.

Надані відповідачем докази на підтвердження факту наявності заборгованості за спожиту електричну енергію також не доводять винятковості обставин, які могли б стати підставою для розстрочення виконання судового рішення у цій справі.

Аналогічно не доводять такої винятковості і довідки про наявність заборгованості відповідача перед Приватним підприємством «Романенко і партнери» у сумі 19500,00 грн та перед Адвокатським бюро Євгена Романенко у сумі 165000,00 грн, при цьому до вказаних довідок взагалі не подано доказів на підтвердження вказаних у них сум заборгованості.

Суд зауважує, що обов`язок доведення обставин, на які посилається відповідач в обґрунтування підстав для розстрочення виконання рішення суду, покладається саме на заявника, який згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 42, ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України повинен вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи з поданням належних та допустимих доказів.

Заявником не доведено наявності обставин, які ускладнюють виконання боржником судового рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладання на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності. Наявність заборгованості перед відповідачем інших осіб, незадовільний фінансовий стан не є підставою для розстрочення або відстрочення виконання рішення.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 № 16-рп/2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, п.40.

Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40; рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, п. 34, ЕСНR 2002-ІII, та рішення від 6 березня 2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви», заява № 41510/98, п. 27).

В рішенні від 20.06.2004 у справі «Півень проти України» Суд також зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції, також захищає виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

Враховуючи викладене, оскільки заявник не довів належними та допустимими доказами наявність виключних обставин, які можуть бути підставою для надання розстрочки по виконанню рішення суду, суд не вбачає підстав для розстрочення виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви (вх. № 1457(р) від 05.05.2020) Товариства з обмеженою Інститут Сумипроект про розстрочення виконання рішення суду відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 11.06.2020.

Суддя В.Л. Котельницька