номер провадження справи 32/194/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2020 Справа № 908/3371/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Колодій Наталія Анатоліївна при секретарі судового засідання Зеленцовій К.Ю., розглянувши матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "ГАНДІКАП" (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 95-А)

до відповідача Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ", (69106, м.Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 22 "Б"/1)

про стягнення суми 434569 грн. 95коп.

За участю представників

Від позивача : Дудар О.А. - директор, протокол № 2/2016 від 15.07.2016

Грона Д.С. - адвокат, договір б/н від 22.03.2019.

Від відповідача : не з`явився

УСТАНОВЛЕНО:

03.12.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "ГАНДІКАП" до Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ" про стягнення суми 434569 грн. 95коп., що складається з 394605грн.60 основного боргу, 5524грн. 47коп. суми індексу інфляції, 5870грн. 43 коп. 3% річних, суми пені в розмірі 28569грн. 45коп.

Позовна заява була прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. За клопотанням відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, судом було призначено судове засідання на 06.02.2020.

Ухвалою суду від 06.02.2020 суд вирішив перейти до розгляду справи за правилами загального провадження. Підготовче засідання призначено на 26.02.2020. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 31.03.2020.

Ухвалою суду від 31.03.2020 судом закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 21.04.2020.

16.04.2020 від позивача у справі надійшла заява про надання додаткових пояснень.

Заява судом прийнята та долучена до матеріалів справи.

16.04.2020 від відповідача у справі надійшло клопотання про відкладення розгляду справи по суті враховуючи введення карантину на території України. Клопотання відповідача судом було прийнято та задоволено.

Розгляд справи по суті перенесено на 19.05.2020.

В судове засідання 19.05.2020 представник відповідача не з`явився.

18.05.2020 від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання з посиланням на продовження карантину на території України.

Представники позивача заперечили проти поданого клопотання, вказуючи на те, що справа вже перебуває на стадії розгляду спору по суті. Документальні докази подаються сторонами на стадії підготовчого провадження, а також враховуючи те, що у сторін було достатньої часу для надання доказів, позивач просить суд відмовити в задоволенні клопотання відповідача та розглянути спір по суті.

Розглянувши клопотання відповідача, враховуючи те, що карантинні заходи станом на 19.05.2020 послаблені, а також беручи до уваги досить тривалий час розгляду даної справи та місцезнаходження відповідача, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні даного клопотання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що між сторонами укладено договір № 19/167 від 13.02.2019 на придбання ресурсів. На виконання даного договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 394605,60 грн. Внаслідок невиконання відповідачем договірних зобов`язань позивачем нараховані 5524грн. 47коп. суму індексу інфляції, 5870грн. 43 коп. 3% річних та пеню в розмірі 28569грн. 45коп.

Відповідач не заперечив факту отримання товару, але вважає позовні вимоги передчасними, вказуючи на те, що позивачем не надано доказів реєстрації податкової накладної в ЄРПН у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідач вважає, що обов`язок відповідача здійснити оплату товару за поставлені ресурси виникає після здійснення постачальником , зазначених у п. 6.4 договору документів (відзив долучено до матеріалів справи).

14.01.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач зазначив, що порушення порядку реєстрації ПН в ЄРПН є податковим правопорушенням, застосування відповідальності за яке покладено на органи ДФС відповідно до вимог Податкового кодексу України. В свою чергу підставою господарсько-правової відповідальності є вчинення правопорушення у сфері господарювання. Реєстрація ж податкової накладної не є господарським зобов`язанням.

27.01.2020 від по відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив (долучені до матеріалів справи).

02.03.2020 від позивача надійшла відповідь на додаткові пояснення відповідача (долучені до матеріалів справи).

02.03.2020 від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 434936,33грн, яка складається з 394605грн.60 основного боргу, 1602грн. 77коп. суми індексу інфляції, 9596грн. 25 коп. 3% річних, суми пені в розмірі 29131грн. 71коп.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Заява судом прийнята до розгляду та задоволена. Спір розглядається в сумі 434936,33грн.

30.03.2020 від відповідача надійшли заперечення проти заяви про збільшення розміру позовних вимог. Крім того, відповідач в своїх запереченнях просить суд відкласти підготовче засідання та зобов`язати позивача надати повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких було зупинено, а саме: щодо податкових накладних № 1 від 13.05.2019 на загальну суму з ПДВ 221952грн, №201 від 20.06.2018 на загальну суму з ПДВ 121176,00грн, № 188 від 21.06.2018 на загальну суму з ПДВ 157788,00грн, № 49 від 14.06.2018 на загальну суму з ПДВ 117828,00, а також скаргу щодо рішення про відмову в реєстрації цих податкових накладних. Ухвалою суду від 31.03.2020 клопотання відповідача було задоволено.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за доцільне розглянути справу по-суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю представника відповідача.

19.05.2020 судом розглянуто спір по суті. В присутності представників позивача, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничо впроваджувальний центр «ГАНДІКАП» (далі - позивач) та Приватне акціонерне товариство «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» (далі - відповідач) уклали договір № 19/0167 від 13.02.2019 на придбання ресурсів.

На підставі п. 1.1 цього договору позивач зобов`язався передати, а відповідач прийняти та оплатити товари /продукцію/матеріали (ресурси) на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору, номенклатура ресурсів указується в специфікаціях до цього договору, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно пункту 2.7. договору під партією ресурсів розуміються ресурси, передані на умовах цього договору за одним транспортним документом.

Пунктом 3.1. договору закріплено, що поставка ресурсів здійснюється автомобільним транспортом.

Згідно п. 3.2. договору постачальник зобов`язується поставити ресурси на умовах поставки, вказаних у специфікаціях у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Пунктом 3.3. договору встановлено, що строки поставки ресурсів вказуються у специфікаціях. У випадку поставки Ресурсів у відповідності з графіком - графік оформлюється в якості додатка до цього контракту, та є його невід`ємною частиною.

Зокрема між позивачем та відповідачем було підписано специфікацію № 2 від 21.03.2019 та специфікацію № 3 від 13.05.2019.

Згідно пункту 3.5. договору право власності на ресурси та ризик випадкового знищення чи пошкодження ресурсів переходить від постачальника до покупця з дати поставки ресурсів.

У пункті 4.1. сторони дійшли згоди, що поставка ресурсів здійснюється за цінами, які визначені у відповідності до умов поставки, вказані у специфікаціях та включають в себе усі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування та інші витрати постачальника, пов`язані з поставкою ресурсів.

У відповідності до п.5.1. оплата покупцем ресурсів здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у цьому договорі.

Відповідно до п. 5.2. оплата за поставлені ресурси буде здійснюватися упродовж строку, вказаного в специфікації, який відліковується з моменту поставки ресурсів та надання документів, вказаних у пункті 6.4. договору.

Згідно п.5.4. покупець має право здійснити оплату ресурсів до настання строків оплати.

У пункті 6.4. договору зазначено, що постачальник зобов`язаний надати покупцю до початку приймання ресурсів такі документи: рахунок на оплату ресурсів; транспортні та супровідні документи; сертифікат чи паспорт якості постачальника або виробника; пакувальні документи; сертифікат санітарно-гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки (у передбачених законодавством випадках); акт приймання-передачі ресурсів; інші документи, вказані у специфікації.

Відповідно до п. 7.1. договору за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність у відповідності до діючого законодавства України.

Згідно п.7.2 договору у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати ресурсів, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04 % від суми заборгованості за кожний день прострочки, але не біль ніж подвійна ставка НБУ, що діє у відповідному періоді.

На виконання Специфікації № 2 від 21.03.2019 позивач, на підставі видаткової накладної № 16 від 22.03.2019, поставив відповідачу лом високоглиноземистих виробів марки ВГЛ-62 у кількості 15.94 тон на загальну вартість 82 250,40 грн. Постачання підтверджується підписом та печаткою відповідача на видатковій накладній, товарно-транспортною накладною № Р16 від 22.03.2019 з відміткою відповідача про отримання товару, ваговою відомістю № 8249. Відповідачу було надано рахунок на оплату № 26 від 22.03.2019. Згідно з пунктом 6 Специфікації № 2 від 21.03.2019 до договору умови оплати: 100 % протягом 20 календарних днів від дати поставки. З урахуванням того, що поставка відбулась 22.03.2019 строк оплати настав 11.04.2019.

Також, на виконання Специфікації № 2 від 21.03.2019 позивач, на підставі видаткової накладної № 17 від 25.03.2019, поставив відповідачу лом високоглиноземистих виробів марки ВГЛ-62 у кількості 17.52 тон на за тільну вартість 90403.20 грн. Постачання підтверджується підписом та печаткою відповідача на видатковій накладній, товарно-транспортною накладною № Р17 від 25.03.2019 з відміткою відповідача про отримання товар, ваговою відомістю № 8256. Відповідачу було надано рахунок на оплату № 27 від 25.03.2019. Згідно з пунктом 6 Специфікації № 2 від 21.03.2019 до договору умови оплати: 100 % протягом 20 календарних днів від дати поставки. З урахуванням того, що поставка відбулась 25.03.2019 строк оплати настав 14.04.2019.

На виконання Специфікації № 3 від 13.05.2019 позивач, на підставі видаткової накладної № 39 від 13.05.2019, поставив відповідачу лом високоглиноземистих виробів марки ВГЛ-80 у кількості 23.12 тон на загальну вартість 221952.00 грн. Постачання підтверджується підписом та печаткою відповідача на видатковій накладній, товарно-транспортною накладною № Р39 від 13.05.2019 з відміткою відповідача про отримання товару, ваговою відомістю № 8428. Відповідачу було надано рахунок на оплату № 48 від 13.05.2019. Згідно з пунктом 6 Специфікації № 3 від 13.05.2019 до договору умови оплати: 100 % протягом 15 календарних днів від дати поставки. З урахуванням того, що поставка відбулась 13.05.2019 строк оплати настав 28.05.2019.

Всього за цими видатковими накладними було поставлено товару на загальну вартість 394 605.60 грн.

Основна заборгованість за договором № 19/0167 від 13.02.2019 становить 394 605,60 грн.

24.09.2019 на адресу відповідача позивач направив претензію № 132 від 24.09.2019 року з вимогою сплатити заборгованість.

Листом від 21.11.2019 № 17/СИ-3790-2 відповідач визнав наявну заборгованість перед позивачем на загальну суму 463 231,20 грн. Вказана сума складається із заборгованості по договору № 19/0167 від 13.02.2019 у розмірі 394 605,60 грн та по договору № 16/7071 від 02.11.2016 у розмірі 68 625.60 грн. Проте погашення визнаної заборгованості не здійснив.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором, стали підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інші суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) мє право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до сталі 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Судом встановлено, що позивач на виконання умов договору № 19/0167 від 13.02.2019 на придбання ресурсів було поставлено товар на загальну суму 394 605.60 грн.

Між сторонами було підписано специфікацію № 2 від 21.03.2019 та специфікацію № 3 від 13.05.2019.

Факт поставки та отримання товару відповідачем підтверджується наявними у справі документами первинного бухгалтерського обліку.

Статтею 689 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Товар був прийнятий відповідачем без зауважень. В матеріалах справи наявний лист від 21.11.2019 № 17/СИ-3790-2, з якого вбачається, що відповідач визнав наявну заборгованість перед позивачем на загальну суму 463 231,20 грн. Вказана сума складається із заборгованості по договору № 19/0167 від 13.02.2019 у розмірі 394 605,60 грн та по договору № 16/7071 від 02.11.2016 у розмірі 68 625.60 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, позивачем не надано доказів реєстрації податкової накладної в ЄРПН у відповідності до вимог чинного законодавства. Вважає, що обов`язок відповідача здійснити оплату товару за поставлені ресурси виникає після здійснення постачальником, зазначених у п. 6.4 договору документів.

Частиною 1 статті 691 ЦК встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзрядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Крім того, згідно до ст. 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передачі.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відмова відповідача від поставленого товару відсутні, як вже зазначалось товар отримай відповідачем без зауважень та використаний у власній господарській діяльності.

Проаналізувавши заперечення відповідача та дослідивши надані відповідачем додаткові письмові пояснення та документальні докази суд дійшов висновку, що заперечення відповідача щодо передчасність позову, а також те, що обов`язок відповідача здійснити оплату товару за поставлені ресурси виникає після здійснення постачальником, зазначених у п. 6.4 договору документів, зокрема надання доказів здійснення постачальником реєстрації відповідної податкової накладеної, судом до уваги не приймається та спростовується матеріалами справи.

Суд погоджується з позицією позивача про те, що підставою господарсько-правової відповідальності є вчинення правопорушення у сфері господарювання. Реєстрація ж податкової накладної не є господарським зобов`язанням. Така позиція узгоджується з судовою практикою: постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2018 у справі № 918/216/17, постанова ВГСУ від 02.07.2016 у справі № 913/1045/15, постанова ВГСУ від 04.10.2017 у справі № 920/1190/16.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає позовні вимоги про стягнення 394 605,60грн. доведеними позивачем та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з статтею 610 Цивільною кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ҐК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно п.7.2 договору у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати ресурсів, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04 % від суми заборгованості за кожний день прострочки, але не біль ніж подвійна ставка НБУ, що діє у відповідному періоді.

Розрахунок за видатковою накладною № 16 від 22.03.2019 здійснюється за період з 12.04.2019 по 12.10.2019 включно. Сума пені, що пред`явлена до стягнення складає 6053,60грн.

Розрахунок за видатковою накладною № 17 від 25.03.2019 здійснюється за період з 15.04.2019 по 15.10.2019 включно. Сума пені, що пред`явлена до стягнення складає 6653,66грн.

Розрахунок за видатковою накладною № 39 від 13.05.2019 здійснюється за період з 29.05.2019 по 29.11.2019 включно. Сума пені, що пред`явлена до стягнення складає 16424,45грн.

Більш детальний розрахунок пред`явлених до стягнення сум викладений позивачем в заяві про збільшення розміру позовних вимог.

Таким чином, відповідачу, в зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання в частині оплати отриманого товару, нарахована пеня в загальному розмірі 29131,71грн. Надані суду розрахунки судом перевірені, позовні вимоги про стягнення пені доведені та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3 % річних по поставці, яка відбулась на підставі видаткової накладної № 16 від 22.03.2010. Строк оплати по цій накладній настав 11.04.2019. Розрахунок 3% здійснюється за період з 12.04.2019 по 28.02.2020 включно. Кількість днів прострочки становить 323 дня. Сума пред`явлена до стягнення становить 2183,57грн.

Інфляційні збитки за вказаною накладною, розраховуються за період з травня 2019 року по січень 2020року включно. Сума пред`явлена до стягнення становить 657,60грн.

Розрахунок 3 % річних по поставці, яка відбулась на підставі видаткової накладної №17 від 25.03.2019. Строк оплати по цій накладній настав 14.04.2019. Розрахунок здійснюється за період з 15.04.2019 по 28.02.2020 включно. Кількість днів прострочки становить 320 днів. Сума пред`явлена до стягнення становить 2377,72 грн.

Інфляційні збитки розраховуються за період з травня 2019 року по січень 2020 року включно. Сума пред`явлена до стягнення становить 732,22грн.

Розрахунок 3 % річних по поставці, яка відбулась на підставі видаткової накладної №39 від 13.05.2019. Строк оплати по цій накладній настав 28.05.2019. Розрахунок здійснюється за період з 29.05.2019 по 28.02.2020 включно. Кількість днів прострочки становить 276 днів. Сума пред`явлена до стягнення становить 5034,96 грн.

Інфляційні збитки розраховуються за період з червня 2019 року по січень 2020 року включно. Сума пред`явлена до стягнення становить 221,95грн.

Таким чином, за порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором позивачем нараховані 3% річних в загальному розмірі 9596,25грн (розрахунок додається) та індекс інфляції в розмірі 1602,77грн (розрахунок додається). Розрахунки позивача судом перевірені, сума індексу інфляції та 3% річних розраховані вірно та підлягають задоволенню.

Отже, проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати : на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позовної заяви, позивачем пред`явлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу в розмірі 6000грн. 00коп., що була розрахована позивачем в орієнтовному розрахунку суми судових витрат.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В обґрунтування заявленої суми витрат на правничу допомогу пов`язаних з розглядом даної справи позивачем долучені: платіжне доручення від 28.11.2019 з призначенням платежу: за надання юридичної допомоги за договором від 23.11.2019), акт виконаних робіт від 22.03.2019, акт приймання - передачі наданих послуг від 28.11.2019, рахунок на оплату № 17 від 28.11.2019, ордер серія ЗП № 036835 від 28.11.2019, свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Згідно ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із:

1. складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2.часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3.обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4. ціною позову та значенням справи для сторін, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи обставини справи, розмір заявлених до стягнення вимог, розмір задоволених вимог при розгляді справи по суті, а також часу затраченого на розгляд даної справи, суд вважає, що розмір правничої допомоги обґрунтований та підлягає задоволенню.

Таким чином, розмір правничої допомоги, що підлягає стягненню складає 6000,00 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи міру та ступінь вини кожної із сторін у спірних правовідносинах, судові витрати присуджуються до стягнення з відповідача на користь позивача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 46, 129, 202, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "ГАНДІКАП" (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 95-А) до Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ", (69106, м.Запоріжжя, вул.Північне шосе, буд. 22 "Б"/1) про стягнення суми 434936 грн. 33коп. задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ", (ідентифікаційний номер юридичної особи: 00191885, адреса: 69106, місто Запоріжжя, вулиця Північне шосе, будинок 22 «Б»/1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "ГАНДІКАП" (ідентифікаційний номер юридичної особи: 35553411, 69005, м.Запоріжжя, вул.Перемоги, 95-А) 394605 (триста дев`яносто чотири тисячі шістсот п`ять гривень) 60коп., суму індексу інфляції у розмірі 1 602 (одна тисяча шістсот дві гривні) 77коп., суму 3 % річних у розмірі 9 596 (дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто шість гривень) 25коп., суму пені у розмірі 29 131 (двадцять дев`ять тисяч сто тридцять одна гривня) 71 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 524 (шість тисяч п`ятсот двадцять чотири гривні) 04 коп., витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката у розмірі 6 000 (шість тисяч гривень)00 коп.

Видати накази.

Повний текст рішення оформлено і підписано "09" червня 2020.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст.ст. 254-256 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень п.4 розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України шляхом подання апеляційної скарги наразі через Господарський суд Запорізької області.

Суддя Н.А. Колодій