РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2020 м. Київ Справа № 910/549/20

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "УКТЕХНОЛІС";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АКТИВС";

про: стягнення 126.717,31 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКТЕХНОЛІС" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АКТИВС" про стягнення 126.717,31 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором на надання послуг від 20.03.2019 № 2003-19, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 126.717,31 грн., з яких: 123.114,00 грн. - основна заборгованість, 2.630,71 грн. - 3 % річних та 972,60 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/549/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв`язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав (кінцевий строк подання відзиву на позов - 24.02.2020), а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено договір на надання послуг від 20.03.2019 № 2003-19 (далі - Договір), відповідно до предмету якого відповідач доручає, а позивач зобов`язується залучити власних працівників та власну техніку для надання послуг з вирівнювання польових доріг на території сільської ради села Кузьмівка Сарненського району Рівненської області (далі - послуги), а відповідач зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх вартість в порядку та строки, визначені Договором (п.п. 1.1, 1.2 Договору).

Пунктом 3.3 Договору визначено, що загальна вартість надання послуг, фактично наданих позивачем за цим договором фіксується сторонами в актах прийому-передачі наданих послуг.

Положеннями п. 3.4 Договору передбачено, що розрахунок за надані послуги, згідно умов Договору, має бути проведений у безготівковій формі на банківський рахунок позивача, котрий зазначений у даному Договорі, протягом п`яти банківських днів з дня підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, надав відповідачу послуги за Договором на загальну суму 123.114,00 грн. Наведена фактична обставина підтверджується актами надання послуг від 31.03.2019 № 92 на суму 15.810,00 грн. та від 18.04.2019 № 119 на суму 107.304,00 грн., які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Проте, вказана сума заборгованості відповідачем на користь позивача не сплачена.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 2.630,71 грн. та інфляційних втрати в сумі 972,60 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 123.114,00 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 123.114,00 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 2.630,71 грн. та інфляційних втрат в сумі 972,60 грн. є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АКТИВС" (01133, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГЕНЕРАЛА АЛМАЗОВА, будинок 18/7, офіс 620, ідентифікаційний код 41137306) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "УКТЕХНОЛІС" (35009, Рівненська обл., Костопільський район, село Мала Любаша, ВУЛИЦЯ ПОКРОВСЬКА, будинок 35, ідентифікаційний код 38407696) основну заборгованість в сумі 123.114 (сто двадцять три тисячі сто чотирнадцять) грн. 00 коп., 3 % річних в сумі 2.630 (дві тисячі шістсот тридцять) грн. 71 коп., інфляційні втрати в сумі 972 (дев`ятсот сімдесят дві) грн. 60 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2.102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Вказані строки встановлені з урахуванням пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац