номер провадження справи 9/51/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2020 Справа № 908/688/20

м. Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання", (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 26)

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Щербань Олексія Віталійовича, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення суми 11566,52 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Товстоус Т.В., довіреність № 17 від 02.01.2020;

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання про стягнення з Фізичної особи - підприємця Щербань Олексія Віталійовича суми 11566,52 грн., яка складається з: суми 11143,47 грн. вартості спожитої електричної енергії, суми 41,42 грн. - 3% річних, суми 343,85 грн. пені, суми 37,78 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 31.03.2020 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/688/20, присвоєний номер провадження 9/51/20, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 28.04.2020. Ухвалою суду від 28.04.2020 відкладено розгляд справи на 26.05.2020. У судовому засіданні 26.05.2020 оголошено перерву до 09.06.2020, в ухвалі також зазначено, що строк судового розгляду справи є проводженим на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019).

09.06.2020 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач в повному обсязі підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві. Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на ст. ст. 16, 526, 530, 610, 611, 612, 625 629 ЦК України, ст. ст. 193, 230 ГК України, Законі України «Про ринок електричної енергії», Правилах роздрібного ринку електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕКП України № 312 від 14.03.2018. Підставою для звернення з позовом до суду зазначено неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг щодо своєчасної та повної оплати спожитої електричної енергії та послуг з розподілу та передачі електроенергії за період з листопада 2019 по грудень 2019, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в розмірі 11143,47 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем зазначеного грошового зобов`язання, позивач, керуючись умовами пункту 5.11 договору та приписами діючого законодавства, нарахував та просить суд також стягнути з відповідача пеню за період прострочення оплати заборгованості з 14.12.2019 по 18.02.2020 у розмірі 343,85 грн., 3 % річних за період прострочення з 14.12.2019 по 18.02.2020 у розмірі 41,42 грн. та інфляційні витрати в розмірі 37,78 грн. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн. просить покласти на відповідача.

Відповідач відзив на позов не надав, в судові засідання не з`являвся. Про розгляд справи відповідача повідомлено належним чином. Ухвали суду надсилались відповідачу на адресу вказану в позовній заяві, яка відповідає відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: АДРЕСА_1 . Ухвала про відкриття провадження у справі від 31.03.2020, яка надсилалась відповідачу, повернута підприємством поштового зв`язку до господарського суду без вручення адресату з відміткою: «за закінченням встановленого строку зберігання».

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2018 у справі №904/9904/17).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Із змісту ч. 9 ст. 165 ГПК України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки судом належним чином виконано обов`язок та вжито заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

УВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (Постачальник, позивач у справі) та Фізичною особою - підприємцем Щербань Олексієм Віталійовичем (Споживач, відповідач у справі) укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір), шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції «Універсальна» - Додаток № 3 до договору, для чого споживач 01.01.2019 подав електропостачальнику заяву-приєднання - Додаток № 1 до договору.

В пункті 1.1 договору постачання сторонами визначено, що цей договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору згідно із заявою-приєднання, яка є Додатком 1 до цього договору.

Додатком 1 до договору є підписана Фізичною особою - підприємцем Щербань Олексієм Віталійовичем (Споживачем) заява-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Згідно з п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежу згідно з умовами цього договору.

Підпунктом 1 пункту 6.2 договору встановлено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг, згідно з умовами цього договору.

Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 3 до цього договору (п. 5.1).

За змістом п. 5.10 договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені у рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Відповідно до п. 5.8 договору розрахунковим періодом за ним є календарний місяць.

У Додатку 3 до договору викладена комерційна пропозиція "Універсальна" про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" юридичним особам та фізичним особам - підприємцям (далі - комерційна пропозиція).

Відповідно до п. 6 комерційної пропозиції споживач здійснює оплату послуг з розподілу електричної енергії через постачальника у складі ціни універсальної послуги.

За змістом п. 4 комерційної пропозиції оплата електричної енергії здійснюється споживачем за фактично відпущену електричну енергію у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду. Розрахунковий період співпадає з періодом подання звітності про обсяги спожитої електричної енергії. Оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, зазначений у договорі або розрахункових документах.

Пунктом 13.1 договору постачання встановлено, що він укладається на строк, зазначений у комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією.

За умовами п. 11 комерційної пропозиції термін дії договору визначено з дати надання споживачем постачальнику заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, але не раніше 01.01.2019, якщо протягом трьох робочих днів споживачу не буде повідомлено про невідповідність його критеріям обраної комерційної пропозиції. Договір на умовах цієї комерційної пропозиції укладається на строк по 31.12.2019. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не заявить про припинення його дії або перегляд його умов.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виставив відповідачу рахунки на оплату за фактичне споживання електричної енергії, послуги з розподілу та передачі за період листопад - грудень 2019, на загальну суму 11873,66 грн., а саме: № 1215/11-П від 30.11.2019 на суму 3777,98 грн. та № 1215/12-П від 31.12.2019 на суму 8095,68 грн. У рахунках зазначені кінцеві терміни їх оплати, так кінцевий термін оплати рахунку № 1215/11-П від 30.11.2019 - 13.12.2019, рахунку № 1215/12-П від 31.12.2019 - 13.01.2020. На вказаних рахунках містяться підписи відповідача про їх отримання.

Як зазначив позивач, з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат, заборгованість відповідача за надані послуги становить 11143,47 грн., що також підтверджується актом звіряння розрахунків № 164 від 30.01.2020 станом на 31.12.2019 за підписом обох сторін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, вислухавши представника позивача, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п. п.1, 7 ст. 193 ГК України.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в порушення умов договору оплату вартості наданих позивачем послуг згідно виставлених рахунків та в обумовлені договором терміни належним чином не виконав. Доказів належного виконання договірних зобов`язань щодо оплати наданих послуг у встановленому порядку відповідач не надав, позовні вимоги не спростував.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 11143,47 грн. основного боргу є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач на підставі п. 5.11 договору просить стягнути з відповідача суму 343,85 грн. пені за загальний період з 14.12.2019 по 18.02.2020.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст., ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписами ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.11 договору постачання, зокрема, передбачено: у разі порушення споживачем строків оплати, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню в порядку та розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

У п. 7 комерційної пропозиції визначено, що за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання, та 3% річних від суми боргу.

Враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання грошових зобов`язань, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені є обґрунтованими. Перевіривши розрахунок пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство", суд встановив, що розрахунок здійснений вірно, а тому вимоги в цій частині задовольняються в заявленому позивачем розмірі, а саме в розмірі 343,85 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних за період прострочення з 14.12.2019 по 18.02.2020 у розмірі 41,42 грн. та інфляційні витрати в розмірі 37,78 грн., нараховані за листопад місяць, як-то слідує з розрахунку доданого до позову та письмового пояснення позивача, яке надійшло до суду 02.06.2020.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов`язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних - є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних суд визнав виконаними вірно, а вимоги про стягнення 3 % річних такими, що підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

У задоволенні позову в частині стягнення втрат від інфляції суд відмовляє, з огляду на наступне.

Інфляційні втрати розраховані позивачем за листопад місяць на суму 3777,98 заборгованості за послуги надані у листопаді 2019 (рахунок № 1215/11-п від 30.11.2019, зі строком оплати за ним - 13.12.2019), що також вбачається з письмового пояснення позивача, поданого до суду 02.06.2020

За змістом п. 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже визначений позивачем період нарахування інфляційних втрат (місяць листопад 2019) на заборгованість за послуги надані у листопаді 2019, по яким обов`язок з оплати виник лише у грудні, є необґрунтованим.

Отже позов в цілому задовольняється частково.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Щербань Олексія Віталійовича, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання", (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 26) суму 11143 (одинадцять тисяч сто сорок три) грн. 47 коп. основного боргу, суму 41 (сорок одна) грн. 42 коп. - 3 % річних, суму 343 (триста сорок три) грн. 85 коп. - пені.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Щербань Олексія Віталійовича, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання", (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 26) суму 2095 (дві тисячі дев`яносто п`ять) грн. 13 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Повне рішення складено та підписано 12.06.2020.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Суддя О.С. Боєва