УХВАЛА

м. Київ

10.06.2020Справа № 910/11455/16
За заявою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаного за виконавчим документом по справі

За позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний

банк»

До Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державне підприємство «Донецька залізниця»

Про стягнення заборгованості

Господарський суд міста Києва у складі

судді Спичака О.М.

за участю секретаря судового засідання

Тарасюк І.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Ботвінцев Г.А., Награбовський О.В.

від відповідача: Поліщук Ю.В.

від третьої особи: не з`явився

прокурор Такташов О.Я.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2016р. було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство «Донецька залізниця».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2016р., яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016р., позовні вимоги позивача задоволені повністю, а саме, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на користь Публічного акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" грошові кошти: 18 766 420,62 дол. США кредиту, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.06.2016 року становить 467 051 958,01 грн., 3 285 116,99 дол. США процентів, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.06.2016 року становить 81 758 815,58 грн та 206 700,00 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.11.2016р. частково задоволено касаційну Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016р. скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно автоматизованого розподілу справи між суддями від 15.12.2016р. справу №910/11455/16 передано на розгляд судді Спичаку О.М.

Ухвалою суду від 26.12.2016р. справу № 910/11455/16 прийнято до свого провадження суддею Спичаком О.М. її розгляд призначено до розгляду.

Ухвалами від 27.09.2017р. судом було призначено по справі №910/11455/16 судову експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження по справі зупинено.

Супровідним листом судом було направлено на адресу експертної установи матеріали справи №910/11455/16 для проведення експертного дослідження та вирішення питань, що поставлені в ухвалі суду.

09.04.2020р. до суду надійшов висновок Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою від 13.04.2020р. поновлено провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 13.05.2020р.

12.05.2020р. до суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання виконавчого документа (наказу від 30.09.2016р.) таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаного за виконавчим документом.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилався на те, що рішення господарського суду, на виконання якого було видано наказ, скасовано судом касаційної інстанції, а справу направлено на новий розгляд. Одночасно, до моменту скасування судового рішення боржником за виконавчим документом в межах виконавчого провадження було перераховано грошові кошти на виконання наказу. Означені обставини, на думку, заявника вказують про наявність підстав для визнання наказу Господарського суду міста Києва від 30.09.2016р. по справі №910/11455/16 таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаного за виконавчим документом.

Ухвалою від 14.05.2020р. розгляд зави було призначено на 26.05.2020р.

26.05.2020р. судом було відкладено розгляд заяви на 03.06.2020р.

03.06.2020р. розгляд заяви відкладено на 10.06.2020р.

У судовому засіданні представником відповідача подану заяву було підтримано в повному обсязі.

Представником позивача було надано пояснення з приводу заяви Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Розглянувши заяву відповідача, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2016р., яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016р., позовні вимоги позивача задоволені повністю, а саме, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на користь Публічного акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" грошові кошти: 18 766 420,62 дол. США кредиту, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.06.2016 року становить 467 051 958,01 грн., 3 285 116,99 дол. США процентів, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.06.2016 року становить 81 758 815,58 грн та 206 700,00 грн. судового збору.

30.09.2016р. на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2016 року у справі №910/11455/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 року, яке набрало законної сили з 20.09.2016 року, було видано наказ.

В межах виконавчого провадження №5255812 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 30.09.2016р. було виставлено платіжну вимогу №460/24-7 від 06.10.2016р. про стягнення з боржника грошових коштів в сумі 628435264,82 грн., з розрахунку 206700 грн. та 22051537,61 дол.США, що станом на 06.10.2016р. було еквівалентно за курсом Національного банку України 571098086,23 грн.

Згідно платіжного доручення №460/24-7 від 07.10.2016р. відповідачем (як боржником за виконавчим документом) було перераховано грошові кошти в сумі 628435264,82 грн., тобто, виконано наказ Господарського суду міста Києва від 30.09.2016р. по справі №910/11455/16.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.11.2016р. частково задоволено касаційну Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016р. скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

На теперішній час рішення у справі №910/11455/16 не є прийнятим та не набрало законної сили.

За приписами ч.ч.2, 4 ст.328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Тобто, з системного аналізу ч.1 ст.328 Господарського процесуального кодексу України полягає, що наказ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню у наступних випадках: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.12.2019р. по справі №465/7682/13-ц.

Проте, у даному випадку у суду відсутні підстави вважати наявними обставини, що у розумінні ст.328 Господарського процесуального кодексу України є достатніми для визнання наказу Господарського суду міста Києва від 30.09.2016р. по справі №910/11455/16 таким, що не підлягає виконанню.

У даному випадку скасування судового рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не є підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки справу №910/11455/16 скеровано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що інститут визнання наказу таким, що не підлягає виконанню може бути застосовано лише в тому випадку, коли відповідний виконавчий документ не є виконаним повністю чи в частині.

Суд звертає увагу заявника на те, що правові наслідки виконання судового рішення, яке було скасовано, а справу передано на новий розгляд врегульовано нормою ч.2 ст.333 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Отже, відповідач не позбавлений права та можливості подати відповідну заяву до суду, яка буде вирішена судом за наслідками нового розгляду справи.

За таких обставин, виходячи з приписів ст.328 Господарського процесуального кодексу України щодо підстав визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, враховуючи те, що чинним господарським процесуальним законодавством передбачено інститут повороту виконання судового рішення, який застосовується за наслідками нового розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання наказу Господарського суду міста Києва від 30.09.2016р. по справі №910/11455/16 таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на висновки суду щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин приписів ч.2 ст.328 Господарського процесуального кодексу України, підстави для стягнення з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» грошових коштів, сплачених заявником на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 30.09.2016р. по справі №910/11455/16, відсутні, оскільки останні не є безпідставно одержаними стягувачем за виконавчим документом.

Таким чином, заява Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаного за виконавчим документом підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаного за виконавчим документом.

2. Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення. З урахуванням п.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), вказаний строк продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст складено та підписано 10.06.2020р.

Суддя О.М. Спичак