ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"03" червня 2020 р. Cправа № 902/58/20
Суддя Господарського суду Вінницької області Колбасов Ф.Ф., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи
За участю секретаря судового засідання Вознюк К.В.
Представники сторін в судове засідання не з"явилися.
26.05.2020 року представник позивача подав заяву в порядку ст. 119 ГПК України про відкладення вирішення питання про розподіл витрат (витрат на професійну правничу допомогу) після ухвалення судом рішення.
26.05.2020 р. судом у справі № 902/58/20 прийнято рішення про задоволення позову.
29.05.2020 р. представник позивача надав суду супровідний лист із доказами понесення судових витрат.
Ухвалою від 01.06.2020 року судове засідання з вирішення питання понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 902/58/20 призначено на 03 червня 2020 року.
На визначену судом дату - 03.06.2020 року представники сторін в судове засідання не з"явилися, хоча про розгляд питання понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу повідомлялися телефонограмами. При неявці в судове засідання представника відповідача, суд враховує його клопотання № 01 від 03.06.2020 року про розгляд вказаного питання без участі представника відповідача. У клопотанні № 01 від 03.06.2020 року представник відповідача щодо покладання на відповідача витрат позивача на правову допомогу заперечив.
Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку про розгляд питання розподілу понесених позивачем судових витрат за відсутності представників учасників справи.
Розглянувши питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн., суд дійшов наступних висновків.
В прохальній частині позовної заяви позивачем заявлені до стягнення з відповідача витрати по оплаті судового збору.
Представник позивача 26.05.2020 року подав до суду заяву в порядку ст. 119 ГПК України про відкладення вирішення питання про розподіл витрат (витрат на професійну правничу допомогу) після ухвалення судом рішення.
29.05.2020 року представник позивача подав до суду супровідний лист із доказами понесення судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:
1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");
2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України;
3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата;
5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";
6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Верховний Суд у своїй постанові від 14.05.2019 року по справі 922/576/18 зазначив наступне.
« 4.3. Окрім того, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006р. № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
4.4. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.».
Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 р. у справі № 816/2096/17).
Дослідивши наявні матеріали справи судом встановлено, що 15.01.2020 року між позивачем - ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД" (в Договорі - "Замовник") та адвокатом Мєнковим Є.П. (в Договорі - "Виконавець") було укладено договір про надання правової допомоги.
Порядок і терміни виконання зобов"язань виконавцем сторони передбачили в п.п. 2.1., 2.2. договору про надання правової допомоги від 15.01.2020 р.
Відповідно до 4.1. договору за послуги передбачені в п.1.1. даного договору замовник сплачує виконавцю гонорар в розмірі 15 000,00 грн.
На доказ надання замовнику правової допомоги адвокат надав суду:
- договір про надання правової допомоги від 15.01.2020 року;
- детальний опис робіт (наданих послуг) суми гонорару за надану професійну правничу допомогу від 29.05.2020 року;
- акт здачі - прийняття робіт (надання послуг).
На підтвердження своїх повноважень адвокат Мєнков Є.Л. надав суду ордер серії ВН № 099503 від 13.02.2020 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 646 від 05.05.2009 року.
На доказ оплати послуг замовником адвокату до суду надано квитанції № 21/20 від 24.04.2020 р., № 32/20 від 27.05.2020 р., № 33/20 від 28.05.2020 р.
Вивчивши надані позивачем докази суд зазначає наступне.
Закон вимагає від сторони, яка заявляє про відшкодування судових витрат детальний опис робіт, виконаних адвокатом.
Суд зазначає, що в поданому суду детальному описі робіт (наданих послуг) від 29.05.2020 року не зазначено вартості кожної з послуг окремо, а також кількості годин, витрачених на кожну з цих послуг.
Із поданого опису неможливо встановити скільки часу витрачено адвокатом на послуги, які вказані у цьому описі. Розрахунку понесених витрат на правову допомогу в матеріали справи не надано.
В ухвалі Верховного Суду від 04.11.2019 року по справі № 901/264/19 зазначено, що відсутність детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, зокрема, із зазначенням витраченого часу на відповідні види робіт, ставить під сумнів, чи є розмір таких робіт обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
Вказані квитанції оцінюються судом критично, оскільки, прибутковий касовий ордер має право виписувати виключно особа, яка отримала готівку за наслідком касової операції, тобто під час отримання готівки через касу такої особи з відображенням такої операції у відповідних книгах обліку. Оскільки позивачем не надано до суду доказів, що його адвокат має касу і веде касову книгу, відтак адвокат не може сам виписувати квитанцію чи касовий ордер про отримання коштів.
Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є змагальність сторін.
Суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначене вище є підставою для відмови у задоволенні вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 76 - 80, 86, 91, 126, 129, 221, 236 - 242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
2. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.
Згідно з приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст додаткового рішення складено 10.06.2020 року.
Суддя Колбасов Ф.Ф.
1 - до справи
2 - позивачу ( АДРЕСА_3 )