ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2020 р. м. Київ

Справа № 911/3176/19

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Щербакової В.О., розглянувши в підготовчому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Білоцерківвода до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Міська служба замовника про стягнення 236 356,69грн, за участю представників від:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Білоцерківвода (далі ТОВ Білоцерківвода) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Міська служба замовника (далі КП МСЗ) про стягнення 248711,1грн (складається, враховуючти заяву про уточнення вимог від 03.01.2020, з: 221641,23грн основний борг за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення за період січень-вересень 2019 року; 23346,34грн - пеня, яка нарахована за період з 31.01.2019 по 30.07.2019; 2284,84грн 3% річних за період з 31.01.2019 по 18.10.2019; 1438,69грн - втрати від інфляції за період з січня по вересень 2019 року).

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №9553 від 02.07.2018 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення та договору №26-08/09 від 31.07.2019 в частині оплати наданих послуг у встановлений договорами строк (а.с.1-11).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.01.2020 відкрито провадження у даній справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання, а також встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій (а.с. 109-110).

Копія вказаної ухвали суду отримана учасниками справи 16.01.2020, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень за №№551, 560 (а.с. 119-120).

10.02.2020 від відповідача, з порушенням встановленого строку, надійшов відзив на позовну заяву (здано для відправлення до суду відділенню зв`язку №11 м. Біла Церква 07.02.2020) (а.с. 130-155).

У відзиві на позов відповідач визнав суму основного боргу, зазначивши, що частина боргу станом на 03.02.2020 оплачена, а саме у розмірі 44203,35грн. Окрім того, відповідач просив зменшити заявлені позивачем до стягнення штрафні санкції, вказуючи на те, що він не може змінити умови договорів, укладених з мешканцями, що фактично споживають відповідні послуги, якими передбачені певні строки та умови виконання зобов`язань. При цьому, відповідач вказує, що оплата фактичними споживачами таких послуг здійснюється невчасно та не у повному обсязі, тому його вини у невиконанні відповідних зобов`язань перед позивачем не має (а.с.130-155).

12.02.2020 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу засідання, про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 04.03.2020 (а.с.126-127).

04.03.2020 від імені позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, якою фактично зменшено заявлені вимоги в частині: основного боргу до 211 641,23грн; пені до 21560,28грн; 3% річних - до 2 064,97грн; втрат від інфляції - до 1090,21грн (т.1 а.с.157).

Між тим, відповідна заява підписана від імені позивача Декало Л.І. із зазначенням, що така особа є директором з правових питань ТОВ "Білоцерківвода" та наданням на підтвердження відповідної обставини копії наказу ТОВ "Білоцерківвода" від 08.01.2019 №9-к щодо переведення на відповідну посаду ОСОБА_1 . Однак, доказів наявності у відповідної особи повноважень на вчинення відповідної дії від імені позивача, у т.ч. за посадою, не надано. Поряд з цим, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що особою, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи, є лише ОСОБА_2 (а.с.92-95).

Окрім того, в силу п.2 ч.2 ст.44 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Як визначено ч.5 ст.44 ГПК України, у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи; у разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Доказів направлення копії відповідної заяви відповідачу у справі не надано та не долучено до відповідної заяви розрахунку вимог у зменшеному розміру.

З урахуванням зазначеного, а також зважаючи на не підтвердження повноважень особи, яка підписала таку заяву, що позбавляє суд можливості дійти висновку про те, що заява подана особою, яка має повноваження на вчинення такої дії, така заява залишена без розгляду судом.

04.03.2020 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу засідання, якою: продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів на підставі ч.3 ст.177 ГПК України, прийнято відзив та встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій подання відповіді на відзив та заперечень, у зв`язку з чим оголошено перерву в підготовчому засіданні до 14:00 25.03.2020 (а.с.163-165).

13.03.2020, з дотриманням встановленого строку, позивачем подано відповідь на відзив, у якій позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому, у відповіді на відзив позивач фактично зменшує заявлені ним вимоги: основного боргу - до 211 641,23грн; пені - до 21560,28грн; втрат від інфляції - до 1 090,21грн; 3% річних - до 2 064,97грн (а.с.169-180).

25.03.2020 позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на установлення з 11.03.2020 по 03.04.2020 карантину на всій території України та забороною регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (а.с.178-179).

25.03.2020 підготовче судове засідання не відбулось.

26.03.2020, з дотриманням встановленого строку, до суду надійшли заперечення, в яких відповідач просить суд зменшити заявлену позивачем пеню та не стягувати втрати від інфляції та 3% річних (здано для відправлення до суду відділенню зв`язку №11 м. Біла Церква 23.03.2020) (а.с.181-187).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.04.2020 учасників справи повідомлено про призначення підготовчого засідання у даній справі на 13.05.2020 (а.с.190-191).

13.05.2020 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на продовження карантину до 22.05.2020 (а.с.199-200).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.05.2020 , враховуючи подане клопотання та установлення карантину, підготовче засідання відкладено до 15:30 27.05.2020(а.с.204-205).

Копія відповідної ухвали суду отримана відповідачем 18.05.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №809 (а.с.209), а позивачем 19.05.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №833 (а.с.216).

27.05.2020 учасники справи у підготовче судове засідання не з`явилися, про причини неявки у підготовче судове засідання суд не повідомили; клопотань про відкладення підготовчого засідання не подавали.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.05.2020 судом: прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог; роз`яснено сторонам наслідки визначення позову; відкладено підготовче засідання на 09:45 12.06.2020 (а.с.211-214).

Копія вказаної ухвали суду отримана відповідачем 02.06.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №380 (а.с.217).

Докази вручення позивачу копії відповідної ухвали не надійшли, поряд з цим, 12.06.2020 позивачем подано до суду клопотання про закриття підготовчого провадження та перехід до судового розгляду по суті та розгляд даної справи за наявними в матеріалах справи доказами без участі представника позивача (а.с.218-219).

Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову в частині основного боргу до розгляду по суті та роз`яснення сторонам наслідків визнання позову відповідно до ч.2 ст.191 ГПК України ухвалою суду від 27.05.2020, суд вважає за можливе, на підставі ч. 3 ст.185 ГПК України, прийняти рішення щодо основної частини боргу у даній справі за результатами розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Так, як встановлено судом, 02.07.2018 між Білоцерківвода (виконавець/позивач) та КП МСЗ (споживач/відповідач) укладено договір №9553 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (а.с.17-20, далі - договір).

У відповідності до умов договору, позивачем прийнято на себе зобов`язання з надання споживачу послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення у необхідних обсягах та відповідної якості, а відповідачем прийнято на себе зобов`язання своєчасно і у повному обсязі оплачувати отримані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених таким договором (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.3 договору, характеристики засобів обліку холодної води, встановлені на водопровідних вводах споживача, зазначаються у додатку №3 до вказаного договору.

Пунктом 2.2 сторонами погоджено тарифи на вищевказані послуги станом на момент укладення договору.

Відповідно до п. 3.1 договору, кількість холодної води, що постачається виконавцем на об`єкти споживача, визначається за показниками приладів обліку, встановлених на межі балансової належності мереж споживача та виконавця, опломбованих та зареєстрованих виконавцем. Кількість стічних вод, як визначено п.3.7 договору, що надходять до каналізаційних мереж, визначається за обсягом води.

Зняття показників засобів обліку здійснюється представником виконавця в присутності представника споживача або самим споживачем щомісячно з 5 по 25 поточного місяця (п. 3.2 договору).

Згідно п. 4.2 договору, термін оплати за надані послуги (рахунків на авансовий платіж) протягом 5 банківських днів з дня отримання споживачем рахунку.

Відповідно до п. 4.5 договору, у разі наявності заборгованості споживача за надані послуги, виконавець зараховує отримані кошти в її погашення у порядку календарної черговості виникнення заборгованості, навіть якщо в платіжному дорученні споживача буде зазначено будь-який інший період, за який проводиться оплата.

Пунктом 5.5.1 договору на споживача покладено обов`язок оплачувати послуги, згідно отриманих від виконавця рахунків та здійснювати інші платежі у строки та на умовах, передбачених вказаним договором.

Згідно п. 12.1 вказаного договору, він набирає чинності з дня його підписання і діє до 01.05.2019, а в частині оплати за надані послуги - до повного виконання таких зобов`язань.

Крім того, до вказаного договору сторонами складено та підписано додатки №№ 1-3 (а.с.21-22).

Як встановлено судом, за період з січня по вересень 2019 року позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за вищевказаним договором (а.с.23, 26, 29, 32, 35, 38, 41, 44, 47) на загальну суму 177 732,25грн.

Крім того, між сторонами підписано акти надання послуг (а.с.50-58, 103).

При цьому, у березні 2019 року позивачем виставлено відповідачу рахунок на суму 25 957,56грн на який складено акт на таку ж суму (а.с.29,52).

Проте в письмових поясненнях (а.с.102) позивач вказав, що такий акт надано помилково та надано інший акт за березень 2019 року, підписаний сторонами, на суму 25 708,08грн (а.с.103).

Як вбачається з банківської довідки (а.с.63), відповідачем на виконання умов вказаного договору сплачено позивачу: 29.01.2019 6 000,00грн, 11.03.2019 15 000,00грн, 10.04.2019 13 291,03грн, 07.05.2019 10 137,18грн, 25.06.2019 10 000,00грн.

Між сторонами складено акт звірки (а.с.59), за яким заборгованість відповідача перед позивачем складає 221 641,23грн з урахуванням сальдо на 09.01.2019 у розмірі 34540,51грн.

Окрім того, як встановлено судом та не заперечується позивачем в заяві про уточненнях позовних вимог (а.с.157), відповідач 02.12.2019 здійснив оплату на суму 10 000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №2366 від 02.12.2019 (а.с.143).

Також, судом встановлено, що відповідач після подання позивачем позову (позовна заява здана для відправлення до суду відділенню зв`язку 20.12.2019, що вбачається з поштової накладною №44, а.с.90) сплатив 34 203,35грн, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: 23.12.2019 20 245,79грн, 23.01.2020 9 000,00грн, 23.01.2020 957,56грн, 31.01.2020 4 000,00грн (а.с.144-147).

Окрім того, 31.07.2019 між сторонами укладено договір №26-08/19 на погашення заборгованості у розмірі 134 097,15грн зі сплати послуг, наданих за договором №9553 від 02.07.2018 (а.с.62), за яким, сплата заборгованості у відповідному розмірі розстрочена на 6 місяців (п.п. 1,2 договору).

Пунктом 2.2 вказаного договору, сторонами погоджено, що погашення заборгованості у розмірі 134 097,15грн споживач проводить щомісячними платежами протягом шести місяців наступним чином: до 20.08. 2019 - 22 349,50грн, до 20.09.2019 - 22 349,50грн, до 20.10.2019 22 349,50грн, до 20.11.2019 22 349,50грн, до 20.12.2019 22 349,50грн, до 20.01.2020 - 22 349,65грн.

Як встановлено судом під час розгляду дано справи, у суму заборгованості, оплата якої розстрочена за вказаним договором (134 097,15грн) увійшов борг за відповідні послуги, який існував до 2019 року та відображений у акті звірки як початкове сальдо (34 540,51грн), а також борг за заявлені у даній справі періоди - січень-червень 2019 року у розмірі 153 984,85грн за мінусом здійснених станом на момент укладення вищевказаного договору №26-08/19 оплат в рахунок погашення заборгованості за договором №9553 у розмірі 54 428,21грн (34540,51+153984,85-54428,21=134097,15).

Уклавши відповідний договір, сторони за взаємною згодою фактично змінили строки та порядок розрахунків за надані послуги у січені-червні 2019 року, встановивши терміни сплати кожного щомісячного платежу шестимісячного строку, на який здійснено розстрочення.

Проте, цей договір не регулює відносини сторін щодо оплати послуг, наданих у липні-вересні 2019 року у загальному розмірі 87544,08грн (23497,92+33240,96+30805,20).

Оскільки частина загального боргу у розмірі 211 641,23грн (134097,15+87544,08=211641,23) погашена відповідачем у період з 23.12.2019 по 31.01.2020 після подання позову, а саме у розмірі 34 203,35грн, провадження у справі щодо основного боргу у розмірі 34 203,35грн підлягає закриттю.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

Стосовно вимог про стягнення 177 437,88грн основного боргу за спожиті у вищевказаному періоді послуги, суд зазначає про наступне.

Як визначено ч.3 ст.233 ГПК України, якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити по будь-якій вимозі часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог; якщо за вимогами, об`єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 185 ГПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.191,192 ГПК України, що визначено ч.4 ст.185 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, відзив на позов підписано начальником Улютіним В.І., який у відповідності до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.96-98) є керівником та має право вчиняти дії від імені відповідача без довіреності. Визнання позову відповідачем в частині основного боргу не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, оскільки стосується безпосередньо відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом; обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у ст.42 ГПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Оскільки відповідач в особі уповноваженої особи визнав позов в частині основного боргу, що є його правом та не порушує прав інших осіб, суд вважає за можливе прийняти його таку заяву.

Відповідач не висловив обґрунтованих заперечень щодо прийняття рішення у підготовчому засіданні за частиною заявлених вимог щодо стягнення основного боргу, для задоволення яких наявні законні підстави.

Так, укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем під час розгляду справи не надано суду доказів оплати позивачу наданих послуг, на суму 177 437,88грн, хоча строк виконання такого зобов`язання, визначений п.4.1 договору №9553 від 02.07.2018, з урахуванням договору №26-08/19 від 31.07.2019, настав.

Як визначено ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, не виконавши зобов`язання з оплати у встановлений договором строк, відповідач допустив порушення зобов`язання.

За вказаних обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 177 437,88грн основного боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення визначене і ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи, що до початку розгляду справи по суті, відповідач у відзиві визнав частину заявлених позивачем вимог основний борг, суд приходить до висновку про повернення позивачу 50% судового збору з вимог, які задоволенні, що становить 1330,78грн (177437,88/100*1,5/2).

Інша частина витрат по оплаті позову судовим збором в частині стягнення основного боргу у розмірі 177 437,88грн, а саме 50% - 1330,78грн підлягає покладенню на відповідача в силу ч.1 ст.129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130, ч.3 ст. 185, ст. 191, п.2 ч.1 ст.231, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження в частині стягнення 34 203,35грн основного боргу.

2. Позов в частині стягнення основного боргу в розмірі 177 437,88грн задовольнити повністю.

3. Стягнути з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Міська служба замовника (09100, Київська обл.,м. Біла Церква, вул. Чуйкова, буд. 2; ідентифікаційний код 31596446) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Білоцерківвода (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сухоярська, буд. 14; ідентифікаційний код 38010130) 177 437,88грн основного боргу та 1330,78грн в рахунок відшкодування витрат по оплату позову у відповідній частині судовим збором.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Білоцерківвода (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сухоярська, буд. 14; ідентифікаційний код 38010130) з державного бюджету України (Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області; місцезнаходження - пл. Лесі Українки, 1, м. Київ, 01196; ідентифікаційний код 37955989, рахунок НОМЕР_1 в ГУ ДКСУ у Київській області, МФО 89998) 1330,78грн частини судового збору, перерахованого згідно платіжного доручення №5102 від 18.10.2019, а саме - 1330,78грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 12.06.2020.

Суддя А.Р. Ейвазова