ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"03" червня 2020 р. Cправа № 902/254/20
Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Міліціанова Р.В., розглянувши матеріали господарської справи
про стягнення 73 822,40 грн
17.03.2020 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н від 13.03.2020 року) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛЕР" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУД-С" про стягнення 73 822,40 грн заборгованості з яких 54 511,60 грн основного боргу, 6 465,50 грн пені, 11 837,06 грн штрафу, 236,74 грн інфляційних втрат та 780,51 грн 3% річних за договором поставки № 16 від 01.06.2017 року.
В якості підстави заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного договору поставки № 16 від 01.06.2017 року в частині прострочення оплати поставленого товару.
В зв`язку з чим відповідачу нараховано 54 511,60 грн основного боргу, 6 465,50 грн пені, 11 837,06 грн штрафу, 236,74 грн інфляційних втрат та 780,51 грн 3% річних.
Ухвалою суду від 23.03.2020 року відкрито провадження у справі № 902/254/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).
21.04.2020 року представником позивача надіслано до суду заяву про призначення окремого судового засідання стосовно розподілу судових витрат (вх. №02.1-34/3623).
27.04.2020 року позивачем направлено до суду заяву про долучення доказів на підтвердження понесених судових витрат (вх. №01.2-34/3623/20).
Судом повідомлено сторони про дату розгляду даного питання в окремому судовому засіданні, а також встановлено строк для вчинення процесуальних дій.
Представники сторін та третіх осіб до суду не прибули, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, шляхом направлення повного тексту судового рішення рекомендованою кореспонденцією.
З огляду на вищевказане, враховуючи наявні в справі докази стосовно повідомлення сторін про розгляд справи в заяви, а також той факт, що у відповідності до п. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, судом вирішено розглянути заяву позивача про стягнення витрат на правову допомогу за відсутності представників сторін.
Розглянувши матеріали справи та заяву (вх. №02.1-34/3623 від 21.04.2020 року) на підтвердження понесення позивачем витрат зі сплати правничої допомоги, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Як слідує з матеріалів справи, у позовній заяві ТОВ "ВЕЛЛЕР" вказано про орієнтовну суму витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
В якості підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правничої №19/7 від 27.12.2019 року, Додаткову угоду №1 від 27.12.2019 року, Ордер Адвокатського об`єднання "Лорц" від 01.02.2020 року, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 08.09.2017 року на Венглевського Б.Б. , Акт №1 приймання - передачі наданих послуг від 21.04.2020 року за Договором про надання правничої №19/7 від 27.12.2019 року на суму 7 357,00 грн.
Згідно даного акту сторонами погоджено обсяг та вартість послуг з надання правничої допомоги, які складалися з зібрання документів з клієнта та їх аналіз, опрацювання законодавчої бази та аналіз судової практики, консультування клієнта щодо перспектив позасудового врегулювання спору, розгляду справи судом, позасудового виконання рішення суду, підготовки позовної заяви, розрахунку ціни позову. заяви про зменшення позовних вимог.
Суд виходить з того, що предметом правової допомоги є її надання у спору про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОБУД-С" (п. 1 Додаткової угоди №1).
Згідно п. 3.1. Додаткової угоди №1 оплата гонорару здійснюється протягом 10-ти днів з дня підписання сторонами Акту виконаних робіт.
Судом встановлено, що адвокатом надавались пояснення по справі, заява про закриття провадження відносно частини вимог (06.05.2020 року, 14.05.2020 року)
Таким чином, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підтвердженими доказами.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16).
Визначені сторонами послуги пов`язані з предметом судового розгляду, включають підготовку позову, визначення правовою позиції по справі.
Верховний Суд прийшов до висновку, що «витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено» (Правова позиція Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року).
Таким чином, достатньо підставою для покладення на іншу сторону витрат на правничу допомогу є доведений факт їх обсягу та реального виконання, навіть за відсутності відомостей про перерахування коштів на користь адвоката.
Згідно із ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, клопотання про зменшення розміру витрат, на професійну правничу допомогу адвоката позивачем до суду не подавалось. Заперечень щодо наданого відповідачем розрахунку судових витрат також не подано.
З огляду на викладене, беручи до уваги факт понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що в порядку, визначеному п. 5 ст. 126 ГПК України не подано суду клопотання про їх зменшення, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача у повному обсязі в сумі 7 357,00 грн.
Також, судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 102,00 грн.
На підставі ст. 129 ГПК України, у зв`язку із тим, що спір виник внаслідок порушенням відповідачем строків виконання грошових зобов`язань, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача.
Суд також враховує, що часткове задоволення позову обумовлено сплатою відповідачем боргу після звернення позивачем до суду, а також внаслідок зменшення сум пені та штрафу за ініціативою суду.
Вирішення судом питання щодо зменшення розміру пені не впливає на розподіл судових витрат в частині відмови у задоволенні позову з цих підстав.
Таким чином, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73 ,74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, ст.ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛЕР" (б/н від 30.04.2020 року) про розподіл судових витрат задовольнити повністю.
3. Видати наказ після набрання додатковим судовим рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Роз`яснити, що згідно положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)" (реєстр.№3275) від 30.03.2020 року, який набрав чинності 02.04.2020 року, строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне додаткове судове рішення складено 09.06.2020 року.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Ковельська, буд. 109 Б, офіс 33, м. Львів, Львівська область, 79024)

3 - відповідачу (вул. Червоних Курсантів, буд. 4-В, офіс 48, м. Вінниця, 21100)