ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.06.2020 Справа № 905/799/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Юрлагійній В.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, м.Маріуполь

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Липовецької Юлії Євгенівни, м.Маріуполь

про стягнення 18470,07грн

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

У судовому засіданні 26.05.2020 оголошувалась перерва до 16.06.2020

Суть спору: Позивач, Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради, м.Маріуполь, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Фізичної особи-підприємця Липовецької Юлії Євгенівни, м.Маріуполь про стягнення 18470,07грн, з яких: 17356,10грн - заборгованість, 1113,97грн- пеня.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя №7350-Ц від 23.04.2018 внаслідок чого просить суд стягнути з відповідача орендну плату та пеню.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 04.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/799/20; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 26.05.2020 о 10:20 год.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.05.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 16.06.2020 об 11:20 год.

Представники сторін у судові засідання не з`явились, про дату, час та місце судових засідань повідомлені належним чином шляхом направлення ухвал на їх юридичну адресу.

На електронну адресу суду 16.06.2020 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача, оскільки явка сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою.

В матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення ухвал суду відповідачу.

Представник відповідача відзив на позовну заяву не надав з невідомих причин.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 зі змінами, запроваджено карантин на території України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, внесено зміни до розділу XІ «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України та продовжено процесуальні строки, в тому числі, на подання відзиву та розгляд справи по суті - на строк дії такого карантину.

Проте, за змістом даного Закону відсутня заборона на розгляд справи по суті судом у випадку наявності необхідних для розгляду спору документів.

Виходячи з того, що відповідач обізнаний з фактом відкриття провадження у даній справі, про що свідчать поштові повідомлення, приймаючи до уваги, що від відповідача жодних заяв щодо необхідності надання додаткового терміну на підготовку своєї правової позиції по суті спору, неможливості розгляду спору в період дії карантину, на адресу суду не надходило, а також враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно ст.165 Господарського процесуального кодексу України суд вбачає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані позивачем докази, господарський суд встановив наступне.

23.04.2018 між Департаментом міського майна Маріупольської міської ради (Орендодавець) та відповідачем, Фізичною особою-підприємцем Липовецькою Юлією Євгенівною (Орендар) було укладено договір №7350-Ц оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя (далі - договір), відповідно до п.п.1.1. якого, на підставі наказу директора департаменту міського майна Маріупольської міської ради від 20.04.2018 №123 «Про передачу в оренду, нежитлового приміщення на підставі заяви претендента» Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення (будівлю, споруду), розташоване за адресою: Донецька область, м. Маріуполь , вул.Грецька, будинок 44 (будівля КЗ МНВК «Колегіум-школа №1»), загальною площею 70,4кв.м., а саме: з Літ.А2/ц прим.6, кімнати №№10,11,12,14,15,17,20,21, розташовані у цокольному поверсі згідно технічного паспорту БТІ, для використання під офіс з позашкільного розвитку і роботи зі школярами та студентами.

Реорганізація Орендодавця не є підставою для зміни умов або припинення цього договору (п.7.6. договору).

Рішенням №7/30-2615 від 25.04.2018 Маріупольської міської ради було внесено зміни до структури та положень виконавчих органів міської ради. Відповідно до п.5 зазначеного рішення з 01.08.2018 припинено орган місцевого самоврядування - Департамент міського майна Маріупольської міської ради у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради.

З огляду на зазначене, до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради перейшли права орендодавця за Договором.

Згідно з п.2.1. договору вступ Орендаря у тимчасове платне володіння та користування приміщеннями (будівлею, спорудою) здійснюється на підставі договору оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди) міської комунальної власності з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі вказаного нежитлового приміщення (будівлі, споруди).

Передача приміщення (будівлі, споруди) в оренду не дає Орендарю права власності на приміщення (будівлю, споруду). Власником орендованого приміщення (будівлі, споруди) залишається Маріупольська міська рада, а Орендар володіє та користується ним протягом терміну оренди (п.2.2. договору).

Орендодавець зобов`язався в 10-денний термін після укладання договору оренди передати приміщення (будівлю, споруду) Орендарю згідно акту прийому-передачі (п.3.1. договору).

Орендар зобов`язався прийняти за актом прийому-передачі нежитлове приміщення (будівлю, споруду) у 10-денний термін після укладання договору оренди; щомісячно і в повному обсязі вносити Отримувачу орендну плату (п.3.2. договору).

Відповідно до п.4.1. договору розмір орендної плати визначається на підставі рішення Маріупольської міської ради від 24.04.2012 №6/18-1851 зі змінами.

Згідно з п.4.2. договору за вказане у п.п.1.1. договору приміщення (будівлю, споруду) встановлений розмір орендної плати за базовий місяць (березень 2018 року) у розмірі 1973,58грн. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку визначеному чинним законодавством України. Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим з місяця до останнього числа першого місяця оренди.

Відповідно до п.4.3. договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Оплата проводиться щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним. Орендар зобов`язаний отримати рахунок на оплату в бухгалтерії управління міського майна. Рахунки на оплату видаються Орендарю з 11 по 19 число кожного місяця.

Згідно п.4.4. договору розмір орендної плати може бути змінено в односторонньому порядку орендодавцем у зв`язку зі зміною методики її розрахунку, у випадках, передбачених законодавством України та рішеннями органів місцевого самоврядування. Перегляд розміру орендної плати набирає чинності з моменту прийняття рішення про це Маріупольською міською радою.

У випадку самовільного залишення орендарем нежитлового приміщення (будівлі, споруди) без укладання акту прийому-передачі, орендарю нараховується оплата у розмірі місячної орендної плати до укладання відповідного акту (п.4.5. Договору).

За невиконання або неналежне виконання обов`язків згідно договору оренди Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України (п.6.1. договору).

Пунктом 6.3. договору передбачено, що у разі порушення терміну внесення орендної плати з орендаря стягується пеня у розмірі двох облікових ставок Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування штрафних санкцій за прострочення внесення орендної плати припиняється з того дня, коли зобов`язання виконані у повному обсязі.

До вимог з виконання умов цього договору та стягнення пені і неустойки застосовується позовна давність терміном у 10 років (п.9.1. договору).

Відповідно до п.7.1. договору, останній набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє з 23 квітня 2018р. до 22 березня 2021р.

Зміни та доповнення до договору можуть мати місце за згодою Сторін, окрім випадків передбачених п.п.4.4. договору. Зміни та доповнення до договору, які вносяться однією Стороною, розглядаються другою Стороною у місячний термін. У випадку ненадання відповіді у місячний термін за результатами розгляду, наведені зміни та доповнення вважаються прийнятими (п.7.2. договору).

23.04.2018 сторонами підписано акт прийому-передачі нежитлового приміщення №9098, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв нежитлове приміщення (будівлю, споруду), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (будівля КЗ МНВК «Колегіум-школа №1»), загальною площею 70,4кв.м.

За твердженнями позивача відповідач визначеного договором обов`язку зі сплати орендних платежів не виконує. У зв`язку з чим сума боргу відповідача зі сплати орендних платежів за період з травня 2019 року по грудень 2019 року становить 17356,10грн.

Таким чином, у зв`язку з порушенням виконання відповідачем своїх зобов`язань з орендної плати за договором №7350-Ц від 23.04.2018 та наявністю заборгованості за вказаним договором по орендним платежам за період травня 2019 року по грудень 2019 року, позивач звернувся з позовом у цій справі про стягнення з Фізичної особи-підприємця Липовецької Юлії Євгенівни, м.Маріуполь про стягнення 17356,10грн заборгованості по орендних платежах за вказаний період та пені в сумі 1113,97грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір №7350-Ц оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди) від 23.04.2018 за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України, об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Згідно з ч.ч.1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В контексті зазначених норм укладений між сторонами договір №7350-Ц від 23.04.2018 оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя, є належною підставою для виникнення у Фізичної особи-підприємця Липовецької Ю.Є. як орендаря грошових зобов`язань зі сплати орендної плати згідно з умовами договору.

Таким чином відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення орендних платежів щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним відповідно до п.4.3 договору.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Між тим з матеріалів справи не вбачається виконання відповідачем зобов`язань з повної та своєчасної сплати орендної плати у встановлений п.4.3 договору №7350-Ц від 23.04.2018 строк, нарахованої за період травень - грудень 2019 року, внаслідок чого утворилась та має місце заборгованість за договором в загальному розмірі 17356,10грн, доказів сплати якої відповідачем не надано.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про правомірність заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за договором №7350-Ц від 23.04.2018 оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя в розмірі 17356,10грн, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені з відповідача у сумі 1113,97грн, суд зазначає наступне.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Частинами 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.3. договору передбачено, що у разі порушення терміну внесення орендної плати з орендаря стягується пеня у розмірі двох облікових ставок Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування штрафних санкцій за прострочення внесення орендної плати припиняється з того дня, коли зобов`язання виконані у повному обсязі.

У статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» вказано, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Після здійснення судом перерахунку пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон", в межах визначеного позивачем періоду прострочення та з урахуванням подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, судом встановлено, що сума неустойки є більшою, ніж заявлено позивачем.

Враховуючи, що згідно ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 1113,97грн, яка нарахована на:

- на суму заборгованості за травень 2019 року у сумі 2179,65грн за період з 01.07.2019 по 31.12.2019 - 241,73грн;

- на суму заборгованості за червень 2019 року у сумі 2168,75грн за період з 01.08.2019 по 31.01.2020 - 240,52грн;

- на суму заборгованості за липень 2019 року у сумі 2155,74грн за період з 01.09.2019 по 04.02.2020 - 204,00грн;

- на суму заборгованості за серпень 2019 року у сумі 2149,27грн за період з 01.10.2019 по 04.02.2020 - 164,52грн;

- на суму заборгованості за вересень 2019 року у сумі 2164,31грн за період з 01.11.2019 по 04.02.2020 - 125,23грн;

- на суму заборгованості за жовтень 2019 року у сумі 2179,46грн за період з 01.12.2019 по 04.02.2020 - 86,70грн;

- на суму заборгованості за листопад 2019 року у сумі 2181,64грн за період з 01.01.2020 по 04.02.2020 - 46,02грн;

- на суму заборгованості за грудень 2019 року у сумі 2177,28грн за період з 01.02.2020 по 04.02.2020 - 5,25грн.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, м.Маріуполь до Фізичної особи-підприємця Липовецької Юлії Євгенівни, м.Маріуполь про стягнення 18470,07грн, задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Липовецької Юлії Євгенівни ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради (87555, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Миру, буд. 70; ) 17356,10грн - основного боргу, 1113,97грн - пені, 2102,00грн - судового збору.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

У судовому засіданні 16.06.2020 підписано повний текст рішення.

Суддя Г.Є. Курило