ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1280/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м.Харків
до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, м.Київ, в особі Харківської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, м.Харків
про стягнення 1770414,15 грн.
за участю представників:

позивача - Парахіна В.В. (довіреність №01-15/07 від 02.01.2020 року);

відповідача - Лободін О.С. (довіреність №5 від 10.01.2020 року)

ВСТАНОВИВ:

Позивач - приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в особі Харківської філії радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про стягнення 1770414,15 грн., з яких 1719505,89 грн. боргу за спожиту електроенергію, 44579, 94 грн. пені, 5523,16 грн. 3% річних, 805,16 грн. інфляційних.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1280/20 за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче засідання на 21.05.2020 року.

21.05.2020 року відповідач надав до суду відзив (вх.№11453) про визнання позову, разом із платіжними дорученнями від 15.05.2020 року про сплату за спожиту електричну енергію: №536 за листопад 2019 року на суму 152578,04 грн., та №537 за грудень 2019 року на суму 47421,96 грн.

21.05.2020 року судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 02.06.2020 року о 13:45.

02.06.2020 року позивач надав до суду супровідним листом (вх.№12458) розрахунок суми боргу, з урахуванням часткової оплати відповідачем.

Відповідач 02.06.2020 року надав до суду:

- клопотання про розстрочку виконання рішення (вх.№12460), разом із платіжним дорученням від 01.06.2020 року про сплату за спожиту електричну енергію №586 за грудень 2019 року на суму 70414,15 грн.;

- клопотання про повернення позивачу 50% судового збору (вх.№12462).

Надані сторонами документи судом прийняті до розгляду та долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 02.06.2020 року позивач позов підтримував, підтвердив сплату 200000,00 грн. боргу відповідачем, проти розстрочки виконання рішення заперечував.

Відповідач в судовому засіданні 02.06.2020 року позов визнавав повністю, зазначив про сплату 270414,15 грн. боргу, просив суд розстрочити виконання рішення.

Відповідно до ч.3 ст.185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд встановив наступне.

На підставі поданої заяви-приєднання Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в особі Харківської філії радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (далі - Відповідач) приєднався до умов договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 року №8 (далі - Договір) на умовах комерційної пропозиції № 4/43 з 01.01.2019 року та 4/78 з 01.01.2020 року.

Згідно з п.2.1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 5.5 Договору встановлено, що розрахунковий період за цим договором зазначений у комерційній пропозиції та, як правило, становить календарний місяць, і відповідає розрахунковому періоду за договором споживача з оператором системи розподілу/передачі.

Оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору (п. 5.6 Договору).

За умовами п.3 комерційної пропозиції, що є невід`ємним додатком до Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії здійснюється Споживачем у формі попередньої оплати визначеної на основі фактичного обсягу відпущеної електричної енергії за відповідний попередній період. Якщо авансовий платіж розраховується для споживача, фактичний обсяг відпущеної електричної енергії якого за попередній період дорівнює 0 (або для нових споживачів), сума попередньої оплати визначається на основі розрахункових значень обсягу електричної енергії на наступний період. Розрахунок суми попередньої оплати здійснюється Споживачем шляхом множення прогнозованої ціни (Цпрог), механізм визначення якої вказаний у розділі "Ціни на електричну енергію" цієї комерційної пропозиції на фактичний обсяг відпущеної електричної енергії за відповідний попередній період. Попередня оплата електричної енергії здійснюється Споживачем самостійно до початку найближчого наступного розрахункового періоду.

Також, п.4 комерційної пропозиції визначено, що рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Крім того, споживач у відповідності до п.6.2 Договору, зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Згідно з переданими від оператора системи розподілу АТ "Харківобленерго" даними ПрАТ "Харківенергозбут" було сформовано рахунки за електричну енергію, спожиту за договором № 8.

Проте, відповідачем рахунки за електричну енергію сплачені не в повному обсязі, та з порушенням встановлених договором строків оплати, з червня 2019 року по лютий 2020 року, а саме:

- Рахунок за червень 2019 року в розмірі 465238,72 грн. (рахунок отримано 05.07.2019 року, строк сплати - 12.07.2019 року). Оплат за червень не надходило, загальна сума боргу на кінець місяця - 465 238,72 грн.;

- Рахунок за липень 2019 року в розмірі 594465,94 грн. (рахунок отримано 06.08.2019 року, строк сплати - 13.08.2019 року). 11.07.2019 року та 22.07.2019 року оплачено 565238,72 грн. за червень, липень 2019 року, загальна сума боргу на кінець місяця - 494465,94 грн.;

- Рахунок за серпень 2019 року в розмірі 600911,72 грн. (рахунок отримано 10.09.2019 року, строк оплати - 17.09.2019 року). 06.08.2019 року, 09.08.2019 року, 12.08.2019 року та 14.08.2019 року оплачено 494465,94 грн. за червень, липень 2019 року, загальна сума боргу на кінець місяця - 600911,72 грн.;

- Рахунок за вересень 2019 року в розмірі 509799,55 грн. (рахунок отримано 07.10.2019 року, строк оплати - 15.10.2019 року). 11.09.2019 року, 16.09.2019 року, 17.09.2019 року оплачено 400911,72 грн. за серпень 2019 року, загальна сума боргу на кінець місяця - 709779,55 грн.;

- Рахунок за жовтень 2019 року в розмірі 503079,85 грн. (рахунок отримано 08.11.2019 року, строк оплати - 15.11.2019 року). 02.10.2019 року та 30.10.2019 року оплачено 28661,46 грн. за серпень, вересень 2019 року, загальна сума боргу на кінець місяця - 953247,94 грн.;

- Рахунок за листопад 2019 року в розмірі 502578,04 грн. (рахунок отримано 09.12.2019 року, строк оплати - 16.12.2019 року). 01.11.2019 року оплачено 423168,09грн. за вересень, жовтень 2019 року, загальна сума боргу на кінець місяця -1032657,89 грн.;

- Рахунок за грудень 2019 року в розмірі 483160,74 грн. (рахунок отримано 09.01.2020 року, строк оплати - 15.01.2020 року). 12.12.2019 року, 13.12.2019 року, 16.12.2019 року, 17.12.2019 року, 19.12.2019 року оплачено 530079,85 грн. за вересень, жовтень 2019 року, загальна сума богу на кінець місяця - 985738,78 грн.;

- Рахунок за січень 2020 року в розмірі 563991,55 грн. (рахунок отримано 08.02.2020 року, строк оплати - 14.02.2020 року). 09.01.2020 року оплачено 100000,00грн. за листопад 2019 року, загальна сума боргу на кінець місяця - 1449730,33 грн.;

- Рахунок за лютий 2020 року в розмірі 469775,56 грн. (рахунок отримано - 10.03.2020 року, строк оплати 17.03.2020 року). 12.02.2020 року оплачено 200000,00грн. за листопад 2019 року. Загальна сума боргу на кінець місяця - 1719505,89 грн.

Під час розгляду справи відповідач частково сплатив борг за спожиту електричну енергію за договором, а саме: 15.05.2020 року - сплатив 152578,04 грн. боргу за листопад 2019 року (платіжне доручення №536); 47421,96 грн. боргу за грудень 2019 року (платіжне доручення №537); 01.06.2020 року - сплатив 70414,15грн. боргу за грудень 2020 року (платіжне доручення №586).

Вказані платіжні доручення знаходяться в матеріалах справи.

Отже, відповідач свої зобов`язання щодо оплати за договором №8 виконав не своєчасно та не в повному обсязі, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Відповідач позов визнав у повному обсязі, частково сплатив борг під час розгляду справи.

Надаючи нормативно-правове обгрунтування позову суд виходить з наступного.

У зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 року (далі - Закон), ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 року №505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 року № 1268.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Згідно зі ст.56 Закону постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно з п.п.3.2.5 "Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі - Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312, укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.

У відповідності до п. 3.1.7 Правил електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку лише на вимогу споживача.

За приписами п.п.4.12, 4.13 Правил розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п.10 Постанови до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

У відповідності до п.4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом, комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами п.1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється у вигляді електронних документів відповідно до стандартів інформаційного обміну Датахаб, що розробляються адміністратором комерційного обліку та затверджуються Регулятором.

Таким чином, розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем ПрАТ "Харківенергозбут" проводить на підставі переданих у відповідності до наведених вимог показів приладу обліку від оператора системи розподілу згідно з умовами договору.

У ч.1 ст.174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно із положеннями ст.ст.627, 628, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За своєю правовою природою спірний договір є договором поставки, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 ЦК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав та поставив відповідачу електроенергію, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приймаючи до уваги те, що відповідач не вчинив необхідних дій, передбачених сторонами у договорі та повністю не розрахувався за спожиту електроенергію у визначений умовами договору строк, доказів протилежного суду не надав, суд дійшов висновку, що останній є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за Договором на загальну суму боргу за спожиту електричну енергію в загальній сумі з ПДВ - 1719505,89 грн., а отже, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу є правомірними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи, та підлягають задоволенню.

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.4 ст.231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В ч.2 ст.343 ГК України зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

За умовою п. 5.8 Договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати, споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору.

Умовою 7 комерційної пропозиції передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п.4 комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки.

Пеня нараховується відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996 року №543/96-ВР та умов договору.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню пені, суд вважає його обґрунтованим, а вимоги по її стягненню в сумі 44579, 94 грн. такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми.

Враховуючи зазначене, умови укладеного Договору та порушення виконання зобов`язання відповідачем, позивачем за спірний період було нараховано: 5523,16грн. 3% річних, 805,16 грн. інфляційних.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню 3% річних та інфляційних втрат суд вважає його обґрунтованим, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

Під час розгляду справи 15.05.2020 року та 01.06.2020 року відповідач частково сплатив борг за спожиту електричну енергію за договором, на загальну суму 270414,15 грн.

Враховуючи те, що відповідачем сплачено вказану суму, предмет спору став відсутній вже після відкриття провадження у справі, суд вбачає підстави для закриття провадження по справі в частині стягнення 270414,15 грн., на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Решта позовних вимог є обґрунтовані, доведені належними та допустимими доказами, визнані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 ГПК України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приписами статті 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, відповідачем визнані, отже, підлягають задоволенню.

Відповідачем заявлено клопотання про розстрочку виконання рішення, розглянувши яке, суд встановив наступне.

Заява обґрунтована тим, що на даний час у підприємства відсутня можливість виконання рішення суду в повному обсязі, так як підприємство не має у своєму розпорядженні загальної суми стягуваної заборгованості та знаходиться у скрутному матеріальному становищі.

До заяви про розстрочення виконання рішення заявником не додано доказів того, яким чином боржник намагатиметься прискорити виконання рішення суду (звернення до контрагентів щодо проведення своєчасного розрахунку, наявність позовів до своїх боржників, тощо).

Розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку пов`язано із об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Заборгованість відповідача виникла у червені 2019 року.

Відповідачем не надано доказів того, що він зможе виконати рішення суду в разі задоволення судом заяви.

Відповідно до ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2)стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку розстрочки.

З огляду на матеріали справи, боржник не надав належних доказів, які свідчать про наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, подані боржником докази не можуть розцінюватись як належні докази на підтвердження факту неможливості виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, майновий стан та баланс інтересів обох сторін, наявність заперечень позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розстрочення виконання рішення, у зв`язку з чим, відмовляє в задоволенні відповідної заяви.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст.ст.129, 130 ГПК України, відповідно до яких, 50% сплаченого судового збору покладаються на відповідача, з вини якого виник спір.

Та, враховуючи визнання відповідачем позову, положення ч.1 ст.130 Господарського процесуального кодексу України та ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", відповідно до яких, у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку, суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним під час подання відповідної апеляційної чи касаційної скарги, 50% сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79 80, 86, 129, 130, 231, 236, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині стягнення 270414,15 грн. боргу за спожиту електроенергію, в порядку п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в особі Харківської філії радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (адреса: 61103, м.Харків, вул.Дерев`янка,1-А; (філія 41223614) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (адреса: 61037, м.Харків, вул.Плеханівська,126; ) заборгованість за договором №8 про постачання електричної енергії споживачу в розмірі 1500000,00 грн., а саме: 1449091,74 грн. боргу за спожиту електроенергію - на п/р із спеціальним режимом використання в філії ХОУ АТ "Ощадбанк" № НОМЕР_1 (НОМЕР_2), МФО 351823; 44579,94 грн. пені, 5523,16 грн. 3% річних, 805,16 грн. інфляційних, 13278,11 грн. судового збору - на п/р НОМЕР_3 в АТ "Мегабанк", МФО 351629.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення відмовити.

Управлінню державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Харкова повернути Приватному акціонерному товариству "Харківенергозбут" (адреса: 61037, м.Харків, вул.Плеханівська,126; ) з Державного бюджету 50% судового збору у розмірі 13278,11 грн., сплаченого останнім до господарського суду Харківської області згідно з платіжним дорученням №4747 від "16" квітня 2020 року, відповідно до ч.1 ст.130 Господарського процесуального кодексу України та ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", про що постановити відповідну ухвалу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням ч.4 розділу Х Прикінцевих положень.

Повне рішення складено "09" червня 2020 р.

Суддя К.В. Аріт