ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

09.06.20 Справа № 917/902/20

Суддя господарського суду Полтавської області Мацко О.С., розглянувши

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфаворіт» (адреса: 72319, Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Ярослава Мудрого, 17, ),

до боржника Публічне акціонерне товариство «Кременчуцький сталеливарний завод» (адреса: 39621, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Івана Приходька, 141, )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» 103 449,48 грн., з яких 96 220,36 грн. заборгованість за договором поставки товару № 0397-СН від 04.12.2018 р., 5 173,80 грн. пеня за порушення строку розрахунків за вказаним договором, 1 250,86 грн. інфляційні втрати, 804,46 грн. 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

02.06.2020 року до господарського суду Полтавської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфаворіт» № 227 від 25.05.2020 р. (вх. № 979/20 від 02.06.2020 р.) про видачу судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» 103 449,48 грн., з яких 96 220,36 грн. заборгованість за договором поставки товару № 0397-СН від 04.12.2018 р., 5 173,80 грн. пеня за порушення строку розрахунків за вказаним договором, 1 250,86 грн. інфляційні втрати, 804,46 грн. 3% річних.

Частиною 3 статті 150 ГПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 3.1. Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до вказаної Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до вказаної Інструкції. Платіжне доручення оформляється платником згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Враховуючи вищенаведене, документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення поштового зв`язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Аналогічні висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 26.06.2018 р. у справі № 924/978/17, від 21.12.2018 р. у справі № 922/2225/18 та від 09.12.2019 р. у справі № 910/4442/14.

Однак, в якості доказу сплати судового збору за подання заяви № 227 від 25.05.2020 р. (вх. № 979/20 від 02.06.2020 р.) про видачу судового наказу позивачем надано копію платіжного доручення № 417 від 25.05.2020 р. на суму 210,20 грн. без дотримання встановлених чинним законодавством вимог до оформлення вказаного платіжного документа, що не може бути прийнято судом як належний та допустимий доказ сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

З огляду на викладене, подана Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфаворіт» заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам п. 1 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, оскільки заявником не надано належних доказів сплати судового збору.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрфаворіт» у видачі судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» 103 449,48 грн., з яких 96 220,36 грн. заборгованість за договором поставки товару № 0397-СН від 04.12.2018 р., 5 173,80 грн. пеня за порушення строку розрахунків за вказаним договором, 1 250,86 грн. інфляційні втрати, 804,46 грн. 3% річних.

Ухвала підписана 09.06.2020 року.

Ухвала набирає законної сили 09.06.2020 р. та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту підписання (ст..ст.235,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349 ГПК України, інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву, а також строк, який встановлює суд у своєму рішенні, обчислюються з урахуванням п. 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Мацко