ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. ОдесаСправа № 915/2076/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.

за участю представників учасників справи:

від Миколаївської міської ради не з`явився

від Інгульського відділу ДВС - не з`явився

від Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївської міської ради

на рішення господарського суду Миколаївської області від 19.12.2019, ухвалене суддею Олейняш Е.М., м. Миколаїв, повний текст складено 28.12.2019

у справі № 915/2076/19

за позовом Миколаївської міської ради

до відповідачів:

1. Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

2. Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області

про визнання права власності на майно та зняття арешту

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Миколаївська міська рада звернулась до господарського суду Миколаївської області з позовом до Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі Інгульський відділ ДВС) та Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області (далі сервісний центр МВС), в якому просила суд:

- визнати за Миколаївською міською радою право власності на транспортні засоби: автомобіль ГАЗ САЗ № НОМЕР_1 НОМЕР_2 (залишкова вартість 64, 53 грн.); автомобіль ІЖ 02715 № BЕ15-79AC (залишкова вартість 153, 54 грн.); автовишка ЗИЛ 130П183 № НОМЕР_1 НОМЕР_3 (залишкова вартість 1652, 73 грн.); автомобіль ВАЗ 21063 № НОМЕР_4 (залишкова вартість 728, 19 грн.); сміттєвоз КО-415 № НОМЕР_1 -85 НОМЕР_5 (залишкова вартість 56277, 55 грн.); сміттєвоз КО-413 № ВЕ12-71 АЕ (залишкова вартість 62226, 18 грн.); сміттєвоз КО-413 № ВЕ12-72АЕ (залишкова вартість 53861, 22 грн.); сміттєвоз КО-413 № BЕ91-40AE (залишкова вартість 69842, 18 грн.); автомобіль ГАЗ 33021 газель № НОМЕР_6 (залишкова вартість 12781, 86 грн.); сміттєвоз КО-413 № НОМЕР_7 -31 АО (залишкова вартість 80722, 47 грн.).

- зняти арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника від 20.05.2019 № 59007444, боржником за якою є Житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради Південь, в межах зведеного виконавчого провадження № 58751010, з вищезазначених транспортних засобів, які належать Миколаївській міській раді.

Позов мотивований тим, що спірне майно (транспортні засоби), на яке Інгульським відділом ДВС накладено арешт, належить на праві власності територіальній громаді м. Миколаєва, а не боржнику - Житлово-комунальному підприємству Миколаївської міської ради «Південь» (далі ЖКП ММР «Південь»). Спірне майно було передано ЖКП ММР «Південь» лише у господарське відання, а право на розпорядження ним належить виключно позивачу.

У відзиві на позовну заяву Інгульський відділ ДВС заперечував проти його задоволення.

Зокрема, зазначив про те, що позивачем не надано допустимих доказів, що підтверджують вартість майна, у зв`язку чим необґрунтовано сплачено суму судових витрат.

Також, посилаючись на постанову Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» Інгульський відділ ДВС зазначив, що позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Крім того, позивачем не надано документів про право власності на майно, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно. Відсутні документи щодо набуття права власності на вказані транспортні засоби ЖКП ММР «Південь».

Також позивач зазначив, що даний позов має бути пред`явлено до стягувачів за зведеним виконавчим провадженням № 58751010. а саме: Державної судової адміністрації, Головного управління ДФС у Миколаївській області, Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал», Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» та фізичних осіб, перед якими наявна заборгованість із заробітної плати та інших платежів, пов`язаних із трудовими відносинами.

У відзиві на позовну заяву сервісний центр МВС також заперечував проти її задоволення.

Зокрема, зазначив, що позивач невірно визначив юрисдикцію господарського суду, а тому дана справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Також зазначив, що він не є належним відповідачем в даному спорі, оскільки не порушує право позивача. Право власності позивача сервісний центр МВС не оспорює, також він не є боржником, обтяжувачем або особою, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчому провадженні. Тобто, не існує спору між сторонами щодо предмета позову.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 19.12.2019 у справі №915/2076/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем неправильно визначено суб`єктний склад сторін поданого позову.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем неправильно визначено суб`єктний склад сторін поданого позову.

Скаржник зазначає, що судом не було враховано, що саме відповідачами не визнається право власності Миколаївської міської ради на спірне майно, та саме відповідачами здійснюються перешкоди в можливості їм розпоряджатись.

Крім того, суд першої інстанції сам собі суперечить, оскільки під час розгляду справи судом відмовлено у задоволенні клопотання Інгульського відділу ДВС про залучення до справи в якості третіх осіб 101 стягувача за виконавчим провадженням.

Враховуючи викладене, позивач просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 19.12.2019 у справі №915/2076/19, прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 скаржнику поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради відкрито апеляційне провадження, встановлено іншим учасникам справи строк до 02.03.2020 для подання на неї відзиву та роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 02.03.2020 подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань. Одночасно зупинено дію оскаржуваного рішення місцевого господарського суду.

02.03.2020 від відповідачів надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких зазначено про її безпідставність та необґрунтованість.

Ухвалою суду від 16.03.2020 розгляд справи № 915/2076/19 призначено на 26.03.2020 о 11:30 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 у зв`язку з введенням в Україні карантину через спалах у світі короновірусу COVID-19 повідомлено учасників даної справи, що розгляд апеляційної скарги 23.03.2020 не відбудеться та роз`яснено, що про дату, час та місце судового засідання вони будуть повідомлені додатково.

У зв`язку з прийняттям Урядом України рішення про пом`якшення режиму карантину, введеного у зв`язку з поширенням короновірусу «COVID-19», ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 розгляд апеляційної скарги призначено на 11.06.2020 о 12:00 год.

В судове засідання 11.06.2020 представники учасників справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується учасниками справи, що на виконанні Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області перебуває зведене виконавче провадження № 58751010 про стягнення заборгованості по заробітній платі, податкового боргу та інших зобов`язань з боржника ЖКП ММР «Південь».

20.05.2019 Інгульським відділом ДВС прийнято постанову № 59007444, якою накладено арешт на все рухоме майно ЖКП ММР «Південь», що підтверджується інформацією з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.34).

04.06.2019 Інгульським відділом ДВС прийнято постанову № 59262105, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику (а.с.65).

30.10.2019 Інгульським відділом ДВС прийнято постанову за виконавчим провадженням № 59341586, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ЖКП ММР Південь, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження в межах зведеного виконавчого провадження № 58751010 (а.с.69-96).

Судом також встановлено, що стягувачами за зведеним виконавчим провадженням №58751010 є юридичні особи та фізичні особи (в загальній кількості 101 особа).

Листом від 04.09.2019 за № 31/14-2793 сервісний центр МВС повідомив, що ЖКП ММР «Південь» є боржником, на майно якого накладено арешт та заборона відчуження (транспортні засоби). Реєстрація/перереєстрація транспортних засобів, стосовно яких маються відомості про обтяження не проводяться (а.с.33).

Відповідно до додатку до листа сервісного центру МВС від 10.07.2019 № 31/14-2235 спірні транспортні засоби зареєстровані за ЖКП ММР «Південь» (а.с.19-21).

Предметом спору у даній справі є вимога Миколаївської міської ради визнати за нею право власності на спірне майно (транспортні засоби) та зняти з нього арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника від 20.05.2019 № 59007444, боржником за якою є ЖКП ММР «Південь» на підставі ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

В якості підстав для задоволення позову Миколаївська міська рада зазначає, що спірне майно, на яке Інгульським відділом ДВС накладено арешт, належить на праві власності територіальній громаді, а не ЖКП ММР «Південь».

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем неправильно визначено суб`єктний склад сторін поданого позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Стаття 59 Закону України Про виконавче провадження є спеціальною нормою, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають між органом державної виконавчої служби та особою, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно особи.

У разі виникнення спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту.

Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил підвідомчості (ст. 12 ГПК України) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган Державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (постанова Пленуму Вищого господарського суду України 17.10.2012 № 9 щодо застосування приписів ГПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017, в контексті змісту частини першої статті 60 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції Закону від 21.04.1999 № 606-XIV (яка є ідентичною змісту ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону від 02.06.2016 № 1404-VІІІ).

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Можливість заявлення вимоги лише про зняття арешту з майна є допустимим виключно у разі відсутності спору або невизнання такого права (постанова Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 903/206/18).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, Миколаївською міською радою відповідачами у даній справі визначено Інгульський відділ ДВС та сервісний центр МВС.

Проте, як вже зазначалось раніше, стягувачами за зведеним виконавчим провадженням №58751010 є 101 юридичні та фізичні особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 ГПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

В матеріалах справи відсутнє відповідне клопотання Миколаївської міської ради про заміну відповідача, а ГПК України не передбачено право суду самостійно змінювати склад учасників справи, в тому числі здійснювати заміну відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем неправильно визначено суб`єктний склад сторін поданого позову, та про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що судом відмовлено у задоволенні клопотання Інгульського відділу ДВС про залучення до справи в якості третіх осіб 101 стягувача за виконавчим провадженням.

Колегія суддів зазначає, Інгульським відділом ДВС було заявлено клопотання залучити стягувачів за виконавчим провадженням в якості третіх осіб, а не відповідачами.

Крім того, ч. 2 ст. 48 ГПК України передбачає заміну судом неналежного відповідача на належного виключно за клопотанням позивача.

Доводи скаржника про те, що саме відповідачами не визнається право власності Миколаївської міської ради на спірне майно та ними здійснюються перешкоди в можливості їм розпоряджатись не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки вказані доводи не спростовують висновок суду про неправильність визначеного суб`єктного складу сторін поданого позову.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 19.12.2019 у справі №915/2076/19 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283

ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 19.12.2019 у справі №915/2076/19 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Миколаївську міську раду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.06.2020.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Поліщук