РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.06.2020Справа № 910/18819/19

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Провінція Плюс"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Айс Ком"
простягнення 341 430 грн 43 коп.
Представники сторін:
від позивача:Микитенко А.Є. - представник за довіреністю
від відповідача:не з`явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.12.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Провінція Плюс" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Айс Ком" про стягнення 341 430 грн 43 коп. заборгованості за договором від 12.12.2018 № 11-1212/18, в тому числі: 308 838 грн 37 коп. пені за порушення строків поставки обладнання та 32 592 грн 06 коп. пені за порушення строків виконання робіт.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору від 12.12.2018 № 11-1212/18 неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим позивачем нараховано 308 838 грн 37 коп. пені за порушення строків поставки обладнання та 32 592 грн 06 коп. пені за порушення строків виконання робіт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.01.2020 відкрито провадження у справі № 910/18819/19, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.02.2020.

У підготовчому засіданні 03.02.2020, у зв`язку із неявкою представника відповідача, судом оголошено перерву до 12.03.2020.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2020 суд викликав відповідача у підготовче засідання на 12.03.2020.

28.02.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 341 430 грн 43 коп.

Відповідно до частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Розглянувши заяву позивача про зміну предмета позову, враховуючи те, що вказана заява подана у встановлений Господарським процесуальним кодексом строк, суд приймає її до розгляду та розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача на свою користь пені в розмірі 341 430 грн 43 коп.

У підготовчому засіданні 12.03.2020 суд, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України, постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 30.03.2020.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2020 суд викликав сторін у судове засідання на 30.03.2020.

У судовому засіданні 30.03.2020 судом оголошено перерву до 30.04.20 для забезпечення процесуальних прав всіх учасників судового процесу під час дії карантинних заходів, про що сторін повідомлено ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2020.

У судовому засіданні 30.04.2020 судом оголошено перерву до 01.06.2020 для забезпечення процесуальних прав всіх учасників судового процесу під час дії карантинних заходів, про що сторін повідомлено ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2020.

Відповідач у судове засідання 01.06.2020 уповноважених представників сторін не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання не подав, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, зазначеною на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України: https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch.

У судове засідання 01.06.2020 з розгляду справи по суті з`явився представник позивача та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких у повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 01.06.2020 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

12.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Провінція Плюс" (замовник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Айс Ком" (підрядник за договором) укладено договір № 11-1212/18 (далі - договір), відповідно до умов якого підрядник зобов`язується на власний ризик, власними силами і засобами, з застосування м власних видаткових матеріалів на об`єкті, що знаходиться за адресою: м. Київ, Бориспільське шосе, 7 Б, виконати та передати замовнику комплекс робіт з встановлення камери для шокової заморозки тіста та холодильного агрегату шокової заморозки.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2., 2.3. договору загальна ціна обладнання згідно цього договору включає всі витрати підрядника пов`язані з виконанням цього договору і складає 479 265 грн 00 коп. Крім того ПДВ 20 % - 95 853 грн 00 коп. Всього з ПДВ - 575 118 грн 00 коп.

Загальна договірна ціна монтажних та пусконалагоджувальних робіт згідно цього договору є твердою та незмінною, включає всі витрати підрядника пов`язані з виконанням цього договору і складає - 53 255 грн 00 грн. Крім того ГІДВ 20 % - 10 651 грн 00 коп. Всього з ПДВ - 63 906 грн 00 коп.

Загальна договірна ціна обладнання, монтажних та пусконалагоджувальних робіт згідно цього договору складає: 532 520 грн 00 коп. Крім того ПДВ 20 % - 106 504 грн 00 коп. Всього з ПДВ - 639 024 грн 00 коп. Договірна ціна обладнання може бути змінена лише у разі зміни курсу валют (гривні відносно євро) та у разі зміни замовником обсягу робіт, що має бути підтверджене документально, та оформлено шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

Пунктами 2.4., 2.5. (2.5.1, 2.5.2, 2.5.3.) договору визначено, що оплата вартості за обладнання замовником здійснюється етапами у гривнях на день виставлення підрядником рахунку-фактури, де вартість обладнання у гривнях буде визначена з урахуванням комерційного курсу валют (гривні відносно євро), який рівний - офіційному курсу валют (євро), що встановлюється Національним Банком України. На момент підписання договору курс євро становить - 31 грн 53 коп. за один євро. У разі зміни курсу валют (гривні відносно євро) на час здійснення замовником платежів за обладнання - кінцева ціна обладнання у гривнях пропорційно змінюється.

Розрахунок за договором проводиться шляхом перерахування замовником грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника наступним чином:

1-й етап: замовник сплачує підряднику протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання даного договору аванс в розмірі 70 %, що в гривневому еквіваленті грошового зобов`язання на день підписання договору складає - 372 765 грн 00 коп. Крім того ПДВ 20 % - 74 553 грн 00 коп. Всього з ПДВ - 447 318 грн 00 коп.

2-й етап: замовник сплачує підряднику аванс в розмірі 20 % протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання від підрядника листа повідомлення про готовність до відвантаження обладнання в сумі - 106 500 грн 00 коп. Крім того ПДВ 20 % - 21 300 грн 00 коп. Всього з ПДВ - 127 800 грн 00 коп.

3-й етан: замовник здійснює остаточну оплату згідно договору в розмірі 10 % протягом З (трьох) календарних днів після фактичного виконання підрядником повного комплексу монтажних та пусконалагоджувальних робіт (що підтверджується підписанням актів виконаних робіт) в сумі - 53 255 грн 00 коп. Крім того ПДВ 20 % - 10 651 грн 00 коп. Всього з ПДВ - 63 906 грн 00 коп.

За умовами пункту 2.6. договору всі рахунки виписані підрядником починаючи з дати укладення даного договору і до закінчення строку його дії та оплачені замовником вважаються виписаними для оплати робіт за цим договором, навіть якщо у них (рахунках підрядника) не міститься посилання на цей договір, та є невід`ємними частинами цього договору. Рахунки отримані за допомогою факсимільного зв`язку та електронної пошти мають силу оригіналу. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника.

Відповідно до пунктів 4.1. - 4.5. договору підрядник виконує поставку обладнання та комплекс робіт у строк не більший 70 календарних днів з дати отримання авансу від замовника, що передбачено підпунктом 2.5.1. статті 2 цього договору, але строк поставки обладнання підрядником не повинен перевищувати 12 (дванадцять) календарних днів з моменту отримання замовником від підрядника листа повідомлення про готовність обладнання до відправки.

Підрядник має право виконати та здати роботи достроково.

Поставка обладнання здійснюється на підставі доручення від замовника після отримання письмового повідомлення підрядника про готовність до відвантаження. При передачі обладнання підрядник разом з обладнанням надає замовнику наступні документи:

1) акт прийому-передачі;

2) видаткова накладна;

3) оригінал рахунку-фактури;

4) інструкцію з експлуатації обладнання на російській/українській мові, технічний паспорт, електричні схеми до обладнання.

Право власності на отримане обладнання переходить до замовника в момент фактичного отримання обладнання за накладною. Датою передачі обладнання вважається дата зазначена в накладній. Датою закінчення виконання робіт за цим договором є дата підписання замовником останнього акта здачі-приймання робіт (надання послуг).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 14.6. договору).

Специфікацією обладнання 1.1 (додаток № 1 до договору) визначено найменування обладнання, ціну, кількість та вартість з ПДВ, яка складає 575 118 грн 00 коп.

Специфікацією робіт (додаток № 1 до договору) визначено найменування робіт, кількість та вартість з ПДВ, яка складає 63 906 грн 00 коп.

Відповідно до специфікації загальна вартість обладнання та робіт згідно договору становить 639 024 грн 00 коп. з ПДВ.

Відповідно до пункту 2.8. додаткової угоди від 20.05.2019 № 1 до договору від 12.12.2018 № 11-1212/18 в разі наявності зобов`язань між сторонами по іншим договором, строк виконання яких настав, зобов`язання (або їх частини) можуть бути припиненні сторонами (на розсуд замовника) шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору від 12.12.2018 № 11-1212/18, зокрема підпункту 2.5.1. позивач здійснив попередню оплату у розмірі 70 % на суму 447 318 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 18.12.2018 № 1444.

Листом від 05.02.2019 № 03-02/19, який було отримано позивачем 05.02.2019, відповідач повідомив про готовність обладнання до відвантаження.

На виконання умов укладеного договору від 12.12.2018 № 11-1212/18, зокрема підпункту 2.5.2., позивач здійснив попередню оплату у розмірі 20 % на суму 127 800 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 06.02.2019 № 1886.

Судом встановлено, що відповідач поставив, а позивач прийняв обладнання гідно договору від 12.12.2018 № 11-1212/18, що підтверджується видатковою накладною від 16.08.2019 № 8 на суму 575 118 грн 00 коп. Крім того, відповідачем було виконано, а позивачем прийняті роботи, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 16.08.2019 № 72 на суму 63 906 грн 00 коп.

20.08.2019 між сторонами підписано акт про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до пункту 3 акту сторони 1 (позивач) має перед стороною 2 (відповідач) непогашене грошове зобов`язання в загальній сумі 103 936 грн, а саме: в сумі 63 906 грн 00 коп. з ПДВ, яке виникло на підставі договору поставки від 12.12.2018 № 11-1212/18 (підпункт 2.5.3. договору) та 40 030 грн 00 коп. з ПДВ, яке виникло на підставі договору про виконання робіт від 05.06.2019 № 05-06-1/2019.

Пунктом 6 акту визначено, що з моменту набуття чинності акта сторона 1 не має перед стороною 2 непогашеного грошового зобов`язання в загальній сумі 103 936 грн, а саме: в сумі 63 906 грн 00 коп. з ПДВ, яке виникло на підставі договору поставки від 12.12.2018 № 11-1212/18 (підпункт 2.5.3. договору) та 40 030 грн 00 коп. з ПДВ, яке виникло на підставі договору про виконання робіт від 05.06.2019 № 05-06-1/2019; сторона 2 не має перед стороною 1частини непогашеного грошового зобов`язання в загальній сумі 103 936 грн з ПДВ, яке виникло на підставі договору поставки від 01.08.2019 № 0108/04-2019.

Акт набуває чинності з моменту його підписання сторонами (пункт 9 акта).

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 14.03.2019 № 036 про стягнення пені за договором від 12.12.2018 № 11-1212/18, яка була отримана відповідачем 14.03.2019.

У відповідь на претензію позивача від 14.03.2019 № 036, відповідач листом від 23.04.20109 № 01-04/19 визнав порушення строків поставки обладнання та виконання робіт за договором.

07.10.2019 позивач повторно звернувся до відповідач з претензією від 05.09.2019 № 158 про стягнення пені за договором, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору від 12.12.2018 № 11-1212/18 та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної поставки обладнання на суму 575 188 грн 00 коп. та виконання робіт на суму 63 906 грн 00 коп. в строк до 17.02.2020, що також не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів поставки вказаного обладнання та виконання у встановлений в договорі строк.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором від 12.12.2018 № 11-1212/18 позивачем нараховано відповідачу 308 838 грн 37 коп. пені за порушення строків поставки обладнання за період з 18.02.2019 по 15.08.2019 та 32 592 грн 06 коп. пені за порушення строків виконання робіт за період з 27.02.2019 по 15.08.2019.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до пункту 11.3. договору за несвоєчасну поставку обладнання та/або несвоєчасне виконання робіт, а також за порушення строків усунення виявлених недоліків підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,3 % від вартості відповідного непоставленого в строк обладнання та/або відповідних невиконаних в строк робіт за кожний день прострочення.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 11.3. договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом перевірено розрахунки позивача, встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку щодо своєчасної поставки оплаченого позивачем обладнання та виконання робіт за договором від 12.12.2018 № 11-1212/18, вимоги позивача про стягнення з відповідача 308 838 грн 37 коп. пені за порушення строків поставки обладнання за період з 18.02.2019 по 15.08.2019 та 32 592 грн 06 коп. пені за порушення строків виконання робіт за період з 27.02.2019 по 15.08.2019 визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю за розрахунком позивача.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Айс Ком" (вул. В. Ярмоли, 6/8, кв. 60, м. Київ, 03055, ідентифікаційний код 33887224) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Провінція Плюс" (Бориспільське шосе, 7 Б, м. Київ, 02099, ідентифікаційний код 37724908) пеню у розмірі 341 430 (триста сорок одна тисяча чотириста тридцять) грн 43 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 121 (п`ять тисяч сто двадцять одна) грн 46 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено: 09.06.2020

Суддя Н.Б.Плотницька