Справа № 909/51/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.06.2020 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндера П. А., розглянувши матеріали заяви Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації вул. Грушевського, буд.21,м. Івано-Франківськ,76004 про забезпечення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ( вх. 8221/20 від 12.06.2020) у справі:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега-Пауер-Буд", 01024, м. Київ, вул. Лютеранська, 15-а, оф.13.

до відповідача: Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації вул. Грушевського, буд.21,м. Івано-Франківськ,76004

про: стягнення заборгованості в сумі 3 406 461, 69 грн. згідно договору підряду

встановив:

До Господарського суду Івано-Франківської області у грудні 2016 через поштовий зв`язок подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-Стандарт" до Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації про стягнення 3406461, 69грн. заборгованості. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 05.01.2017 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд на 24.01.2017 об 10:20. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 у справі № 909/51/17 (суддя Шкіндер П.А.) задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-Стандарт", вул. Південне шосе, 64 б, м. Запоріжжя, 69008 до Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76018 про стягнення 7269573,67 грн. заборгованості; стягнуто з Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76018 (код 38163425) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Енерго-Стандарт", вул. Південне шосе, 64 б, м. Запоріжжя, 69008 (код 37221,69 грн. (три мільйони чотириста шість тисяч шістсот сорок одна грн. 69 коп.) основного боргу, 454291,79 грн. (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті дев`яносто одна грн. 79 коп.) 3% річних, 3408820,19 грн. (три мільйони чотириста вісім тисяч вісімсот двадцять грн. 19 коп.) інфляційних втрат та 109043,60 грн. (сто дев`ять тисяч сорок три грн. 60 коп.) витрат з оплати судового збору. 27 лютого 2018 р. Львівський апеляційний господарський суд постановив рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017р. у справі № 909/51/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 02.04.2018 року замінено стягувача щодо виконання наказу № 225 від 14.03.2017р. виданого на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 у справі №909/51/17, визначено стягувача ТзОВ «Мега-Пауер-Буд».

Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про перегляд рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2017 за нововиявленими обставинами у справі .

Крім того, від Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації надійшла заява (вх. № 8221/20 від 12.06.2020) про забезпечення вказаної заяви.

Забезпечення заяви обґрунтовано тим, що невжиття зазначених заходів може призвести до розтрати бюджетних коштів.

За матеріалами заяви про забезпечення позову суд зазначає таке.

Відповідно до вимог частини 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

З урахуванням позиції, що викладена у пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процессу.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до статей 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Крім того, як передбачено положеннями статті 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Водночас, викладена відповідачем у прохальній частині позову вимога про забезпечення не відповідає вищеописаним вимогам статті 139 ГПК України, оскільки в тексті заяви не зазначено та в окремій письмовій заяві не викладено обґрунтування необхідності забезпечення заяви та необхідності застосування саме обраних відповідачем заходів забезпечення..

Крім того, частиною 5 статті 139 ГПК України передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 статті 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову встановлюється в сумі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову становить 1051 грн.

Проте заявником не надано суду будь-яких документів на підтвердження сплати судового збору за подання заяви про забезпечення.

Відповідно до частини 7 статті 140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Частиною 7 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Беручи до уваги, що заявником не додано доказів сплати судового збору в розмірі 1051 грн за подання заяви про забезпечення позову та не зазначено відомостей, передбачених пунктами 4, 6 частиною 1 статті 139 ГПК України, суд дійшов висновку про повернення вказаної заяви заявнику.

Керуючись ст.139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення заяви Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації вул. Грушевського, буд.21,м. Івано-Франківськ,76004 про забезпечення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ( вх. 8221/20 від 12.06.2020) у справі № 909/51/17 - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 15.06.2020 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Суддя Шкіндер П.А.