ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2020м. ДніпроСправа № 904/140/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Симбірьової К.В.

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства Українська залізниця", Дніпропетровська область, м. Дніпро

до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради, Дніпропетровська область, м. Марганець

про стягнення 558 702,31 грн.

Представники:

від позивача: Русанова В.В. довіреність НОІ №790214 від 08.04.2020;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства Українська залізниця" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради про стягнення 558 702,31 грн. збитків за пільгове перевезення пасажирів за 2017 рік.

Ухвалою суду від 09.01.2020 позовну заяву Акціонерного товариства Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства Українська залізниця" залишено без руху. Запропоновано Акціонерному товариству Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства Українська залізниця" усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду платіжного документу, який підтверджує факт сплати судового збору у встановленому чинним законодавством розмірі (сплатити 8 380,53 грн.) у строк до 23.01.2020 включно.

16.01.2020 до господарського суду від позивача надійшло клопотання на виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2020 про залишення позовної заяви без руху. Разом із вказаною заявою позивач подав до суду платіжне доручення № 2476475 від 14.01.2020 про сплату судового збору у розмірі 8 380,53 грн.

Ухвалою суду від 17.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.02.2020

28.01.2020 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 24.03.2017 між Структурним підрозділом «Криворізької дирекції залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» та управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради був укладений договір № 241 ПР/ДН-2-17160/НЮдч на виплату компенсації (відшкодування) за пільговий проїзд окремих категорій громадян м. Марганця залізничним транспортом приміського сполучення, що фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету. Оскільки, згідно вищевказаного договору на 2017 рік загальна сума складає 100 000,00 грн. сума на компенсації витрат, пов`язаних із перевезенням окремих категорій громадян залізничним транспортом, за рахунок коштів з місцевого бюджету протягом 2017 року, позивачу було сплачено 100 000,00 грн. - згідно з платіжним дорученням № 1211 від 11.05.2017 на суму сплачено 26 091,63 грн., платіжним дорученням № 1560 від 01.06.2017 на суму 42 987,33 грн., платіжним дорученням № 2338 від 29.06.2017 на суму 30 921,04 грн. 01.03.2017 Управлінням фінансів, економіки та регуляторної політики Марганецької міської ради були видані: довідка про зміни до річного розпису бюджету на 2017 рік та довідка про зміни до помісячного розпису асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету на 2017 рік. виділено 100 000,00 грн. Відповідно до Акту звіряння розрахунків від 03.01.2018 між Структурним підрозділом «Криворізькою дирекцією залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та розпорядником коштів місцевого бюджету Управлінням праці та соціального захисту населення м. Марганець за перевезення пільгової категорії громадян по договору № 241 від 24.03.2017 в п. 3 вказано, що зареєстрована заборгованість минулих років, яка залишилась не погашеною на дату складання акту звіряння становить 0 гривень 00 копійок та в п. 7, 8 залишок поточної зареєстрованої заборгованості складає 0 гривень 00 копійок. Даний факт свідчить про те, що Криворізька дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Придніпровська залізниця» підтвердила надання пільгового проїзду окремим категоріям громадян за період з січня-грудень 2017 року саме на 100 000,00 грн., тобто в межах бюджетного асигнування. У зв`язку із викладеним відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою від 10.02.2020 відкладено підготовче засідання на 11.03.2020.

05.03.2020 відповідач подав до суду лист про розгляд справи 11.03.2020 без участі представника.

Ухвалою від 11.03.2020 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 16.04.2020 включно та відкладено підготовче судове засідання на 01.04.2020.

24.03.2020 позивач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

24.03.2020 відповідач подав до суду клопотання про закриття підготовчого провадження та розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи.

Ухвалою суду від 01.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 04.05.2020.

Згідно части 1 та 2 ст.195 Господарського процесуального кодексу України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку; суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України: розділ X "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 4 такого змісту: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Ухвалою суду 04.05.2020 відкладено розгляд справи по суті на 19.05.2020.

19.05.2020 до судового засідання не з`явились представники позивача та відповідача.

Ухвалою від 19.05.2020 відкладено розгляд справи по суті на 15.06.2020.

15.06.2020 у судове засідання з`явився представник позивача; представник відповідача не з`явився, клопотання про відкладення не подавав.

Представник відповідача в процесі розгляду справи судом подав відзив на позовну заяву. Отже відповідач обізнаний про наявність даного судового провадження (постанова Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 911/572/19, http://reyestr.court.gov.ua/Review/87150865).

Суд зазначає, що учасники судового провадження, безвідносно до отримання/неотримання поштової кореспонденції, в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, про що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини, зокрема, у рішенні від 03.04.2008 по справі "Пономарьов проти України", рішенні від 26.04.2007 по справі "Олександр Шевченко проти України", рішенні від 14.10.2003 по справі "Трух проти України" (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_434).

Суд наголошує на тому, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 910/5187/19, від 24.03.2020 у справі 904/1975/19 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/88386319).

За наведених обставин Суд доходить висновку, що вчинено всі необхідні дії щодо повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, вчинення відповідних процесуальних дій та надання йому можливості взяти участь у судових засіданнях і викласти свої заперечення проти задоволення позову, натомість відповідач, незважаючи на обізнаність про відоме йому судове провадження у цій справі, не вживав заходів, щоб дізнатись про його стан, зокрема, користуючись засобами поштового зв`язку, відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень тощо, та не скористався процесуальними правами навести свої доводи та міркування, заперечення проти заяв, доводів і міркувань інших осіб, передбачене статтею 42 ГПК України, зокрема, шляхом участі в судових засіданнях.

Згідно з частиною першою статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005.

При цьому, суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях у справі «Пономарьов проти України» та у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії», згідно з якою сторони в розумні «інтервали часу» мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 1, 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" виключно законами України визначаються, зокрема: пільги щодо оплати транспортних послуг та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на пасажирські перевезення для ряду категорій громадян встановлено, зокрема, «Міжурядовою Угодою про взаємне визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них» від 12.03.1993, Законами України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю ", «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", «Про охорону дитинства", «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Відповідно до п.6 Порядку обслуговування громадян залізничним транспортом (затвердженого Постановою КМ України від 19.03.1997 № 252) суб`єкти господарської діяльності, які займаються перевезенням та обслуговуванням пасажирів, повинні забезпечити надання пільг особам, які мають на це право згідно із законодавством України.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 за № 256 затверджено «Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» (далі - Порядок № 256)

П. 2 Порядку № 256 встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Таким чином, чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги пільговим категоріям громадян. При цьому зобов`язання сторін по даній справі виникають безпосередньо із актів цивільного законодавства.

Встановлення тарифів на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом (за винятком приміських пасажирських перевезень) у межах України здійснюється на підставі бюджетної, цінової та тарифної політики у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України. Тарифи на перевезення пасажирів і багажу в приміському сполученні встановлюються АТ "Укрзалізниця" за погодженням з місцевими органами виконавчої влади. При рівні тарифів, що не забезпечують рентабельності цих перевезень, збитки компенсуються з місцевих бюджетів. Розрахунки за роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу, пошти, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними тарифами, які визначаються за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції. Для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг (ст. 9 Закону України «Про залізничний транспорт»).

До видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення (п. 9 ч. 1 ст. 87 Бюджетного кодексу України).

До видатків, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян (пп. ґ п. 3 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України).

За змістом ст.ст. 89, 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету».

Пунктом 3 Порядку № 256 визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Тобто, в даному випадку головним розпорядником коштів є Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів готують щомісяця інформацію про суми нарахованих соціальних виплат, пільг та житлових субсидій населенню та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об`єднаних територіальних громад (п. 5 Порядку № 256).

Механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюється за рахунок коштів державного або місцевого бюджетів, а також субвенцій з державного або місцевого бюджетів, визначено Порядком розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян (затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009р. № 1359) (далі - Порядок № 1359).

Облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформленні та видачі пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки) (п. 3 Порядку № 1359).

Сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, що сплачує пасажир відповідно до наданих пільг (п. 4 Порядку № 1359).

Інформація про оформлені та видані пасажирам безоплатні та пільгові проїзні документи (квитки) включається до місячної станційної звітності (п. 5 Порядку № 1359).

Сума недоотриманих коштів включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира (п. 7 Порядку № 1359).

На підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком. Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом (п. 9 Порядку № 1359).

Залізниці не пізніше ніж 15 числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми (п. 10 Порядку № 1359).

Головні розпорядники коштів, передбачених на компенсаційні виплати, після надходження їх на власні рахунки у п`ятиденний строк перераховують зазначені кошти відповідній залізниці (п. 11 Порядку № 1359).

Позивач стверджує, що залізниця безперешкодно надає пільговий проїзд окремим категоріям громадян, які мають право на відповідні пільги при користуванні залізничним транспортом. Жодним законодавчим актом не передбачено обмеження у пільговому перевезені осіб, які мають право на пільговий проїзд. Особа, яка має право на пільговий проїзд, може скористатися такою пільгою щодня і без обмежень.

Позивач зазначає, що за період січень-грудень 2017 року надавав пільговий проїзд окремим категоріям громадян, які мають право на відповідні пільги при користуванні залізничним транспортом, у зв`язку із чим загальний розмір недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом зазначеної категорії громадян за період січень-грудень 2017 року склав 658 702,31 грн., на підтвердження вказаного позивач надав Облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевого бюджетів:

- за січень 2017 року, відповідно до якої розмір недоотриманих коштів становить 30 587,51 грн. (а.с. 14);

- за лютий 2017 року, відповідно до якої розмір недоотриманих коштів становить 30 742,28 грн. (а.с. 15);

- за березень 2017 року, відповідно до якої розмір недоотриманих коштів становить 26 091,63 грн. (а.с. 16);

- за квітень 2017 року, відповідно до якої розмір недоотриманих коштів становить 42 987,33 грн. (а.с. 17);

- з 1-20 травня 2017 року, відповідно до якої розмір недоотриманих коштів становить 30 921,04 грн. (а.с. 18);

- з 21-31 травня 2017 року, відповідно до якої розмір недоотриманих коштів становить 21 006,71 грн. (а.с. 19);

- за червень 2017 року, відповідно до якої розмір недоотриманих коштів становить 64 055,51 грн. (а.с. 20);

- за липень 2017 року, відповідно до якої розмір недоотриманих коштів становить 72 417,54 грн. (а.с. 21);

- за серпень 2017 року, відповідно до якої розмір недоотриманих коштів становить 67 154,00 грн. (а.с. 22);

- за вересень 2017 року, відповідно до якої розмір недоотриманих коштів становить 65 098,65 грн. (а.с. 23);

- за жовтень 2017 року, відповідно до якої розмір недоотриманих коштів становить 72 333,99 грн. (а.с. 24);

- за листопад 2017 року, відповідно до якої розмір недоотриманих коштів становить 67 374,31 грн. (а.с. 25);

- за грудень 2017 року, відповідно до якої розмір недоотриманих коштів становить 67 931,81 грн. (а.с. 26).

Позивач зазначає, що 24.03.2017 між Структурним підрозділом «Криворізької дирекції залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» та управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради був укладений договір на виплату компенсації (відшкодування) за пільговий проїзд окремих категорій громадян м. Марганця залізничним транспортом приміського сполучення, що фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету № 241 ПР/ДН-2-17160/НЮдч (далі - договір).

Відповідно до п.1.3 договору сума договору на 2017 рік становить 100 000,00 грн.

Відповідно до довідки про відшкодування збитків від перевезень пільгових категорій пасажирів за 12 місяців 2017р. в 2017році (а.с. 31) Управлінням компенсовано 100 000,00 грн., заборгованість складає: 658 702,31 грн. - 100 000,00 грн. = 558 702,31 грн.

Таким чином, як зазначає позивач, за період січень-грудень 2017р. пільгової категорії громадян було перевезено на суму більшу, аніж відповідачем прийнято до сплати.

Вищезазначені нормативні акти покладають на відповідача обов`язок компенсувати підтверджені обліковими формами недоотримані позивачем кошти за перевезення пільгової категорії населення в повному обсязі. При цьому, подання облікових форм відповідає п. 10 «Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян», а тому такі облікові форми повинні бути прийняті відповідачем та оплачені.

Позивач стверджує, що звертався до відповідача з листом № 639/ДН-2 від 06.12.2019 (а.с. 30), в якому просив погасити заборгованість з компенсації пільгового проїзду окремих категорій громадян.

Однак, відповідач вказані збитки не відшкодував.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки відповідач, який є розпорядником бюджетних коштів, не провів розрахунків за пільгові перевезення окремих категорій громадян, відповідно до вимог Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, то відповідно зобов`язаний відшкодувати понесені позивачем збитки за перевезення пільговиків з січня 2017 року по грудень 2017 року у розмірі 558 702,31 грн.

Господарський суд зазначає, що відсутність укладеного між сторонами договору щодо компенсації пільгового проїзду окремих категорій громадян та відшкодування залізниці суми збитків у розмірі 558 702,31 грн. не впливає на результат вирішення спору, оскільки, в даному випадку, зобов`язання сторін виникають безпосередньо із вимог чинного законодавства.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 24.03.2017 між Структурним підрозділом «Криворізької дирекції залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» та Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради був укладений договір № 241 ПР/ДН-2-17160/НЮдч на виплату компенсації (відшкодування) за пільговий проїзд окремих категорій громадян м. Марганця залізничним транспортом приміського сполучення, що фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету. Оскільки, згідно вищевказаного договору на 2017 рік загальна сума складає 100 000,00 грн. - сума на компенсації витрат, пов`язаних із перевезенням окремих категорій громадян залізничним транспортом за рахунок коштів з місцевого бюджету протягом 2017 року, позивачу було сплачено 100 000,00 грн. Управлінням фінансів, економіки та регуляторної політики Марганецької міської ради були видані довідка про зміни до річного розпису бюджету на 2017 рік та довідка про зміни до помісячного розпису асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету на 2017 рік, виділено 100 000,00 грн. Відповідно до Акту звіряння розрахунків від 03.01.2018 між Структурним підрозділом «Криворізькою дирекцією залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та розпорядником коштів місцевого бюджету Управлінням праці та соціального захисту населення м. Марганець за перевезення пільгової категорії громадян по договору № 241 від 24.03.2017 в п. 3 вказано, що зареєстрована заборгованість минулих років, яка залишилась не погашеною на дату складання акту звіряння становить 0 гривень 00 копійок та в п. 7, 8 залишок поточної зареєстрованої заборгованості складає 0 гривень 00 копійок. Даний факт свідчить про те, що Криворізька дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Придніпровська залізниця» підтвердила надання пільгового проїзду окремим категоріям громадян за період з січня-грудень 2017 року саме на 100 000,00 грн., тобто в межах бюджетного асигнування. У зв`язку із викладеним відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Нормами діючого законодавства не передбачена залежність відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Закон України «Про залізничний транспорт" та «Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України» (затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 27.12.2006 № 1196) не передбачають жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, у справі "Кечко проти України", ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Так, Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (від 18.10.2005) та у справі «Бакалов проти України» (від 30.11.2004) вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із Законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державної казначейської служби України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Також, господарський суд зазначає, що як встановлено вище, подання Облікових форм про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевого бюджетів, відповідає п. 10 «Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян», а тому такі облікові форми повинні бути прийняті відповідачем та оплачені.

За наведених вище обставин, відповідач відповідає за своїми зобов`язаннями, що виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності бюджетних асигнувань.

Також господарський суд зазначає, що сам по собі факт укладання між Структурним підрозділом «Криворізької дирекції залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» та Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради договору на виплату компенсації (відшкодування) за пільговий проїзд окремих категорій громадян м. Марганця залізничним транспортом приміського сполучення, що фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету № 241 ПР/ДН-2-17160/НЮдч від 24.03.2017, не звільняє відповідача від обов`язку відшкодування документально підтверджених компенсаційних виплат за пільгове перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян.

Перевезення пасажирів на пільгових умовах ПАТ "Українська залізниця" виконано не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач, у силу закону має відшкодувати за рахунок бюджетних коштів понесені позивачем витрати.

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що відповідач не провів розрахунків за пільгові перевезення окремих категорій громадян відповідно до вимог чинного законодавства - він зобов`язаний відшкодувати понесені позивачем витрати на перевезення пільговиків з січня 2017 року по грудень 2017 року. З урахуванням наведеного позовні вимоги про стягнення 558 702,31 грн. підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 8 380,53 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради (53407, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, буд. 66, ідентифікаційний код 03192193) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код ВП 40081237) 558 702,31 грн. збитків за пільгове перевезення пасажирів за 2017 рік, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 380,53 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 15.06.2020

Суддя І.В. Мілєва