РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2020 року м. Чернігів справа № 927/27/20

Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., секретар Скороход А.О., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації», пр-т Перемоги, 33, м. Чернігів, 14000,

до відповідача: Управління комунального майна Чернігівської обласної ради, проспект Миру, 43, м. Чернігів, 14000,

про визнання незаконною відмову, визнання права на укладення договору

Представники сторін:

позивача: Сірий І.О.;

відповідача: не з`явився.

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» звернулось з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати незаконною відмову Управління комунального майна Чернігівської обласної ради у передачі в оренду цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради;

- визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» право на укладення договору оренди цілісного майнового комплексу комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2020 справа № 927/27/20 передана на розгляд судді Фесюрі М.В.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 15.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.02.2020, встановлено сторонам строки подання відзиву на позов, відповіді на відзив на позов, заперечення, заяв тощо.

30.01.2020 на адресу суду надійшов відзив на позов у якому відповідач вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, обґрунтовуючи власне твердження положеннями п.п. 19-20 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якими унормовано вирішення питання про продаж, передачу в оренду, концесію або під заставу об`єктів комунальної власності виключно на пленарних засіданнях районних і обласних рад.

Відзив на позов з доданими документами долучено судом до матеріалів справи.

11.02.2020 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів, яке задоволено судом.

В підготовчому засіданні 12.02.2020 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду справи по суті на 04.03.2020.

В судовому засіданні 04.03.2020, на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 18.03.2020.

Ухвалою суду від 18.03.2020, з метою недопущення розповсюдження коронавірусу COVID-19, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема, представників учасників справи та працівників суду, враховуючи приписи постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 №215 ) та розпорядження Чернігівського міського голови «Про додаткові заходи спрямовані на запобігання розповсюдженню коронавірусу на території міста Чернігова» від 16.03.2020 № 32-р», відклав розгляд справи по суті, роз`яснивши сторонам, що про час та дату проведення судового засідання їх буде повідомлено додатково ухвалою суду.

У зв`язку з послабленням карантину в частині відновлення роботи адвокатів, ухвалою господарського суду від 26.05.2020 судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 03.06.2020.

Сторони належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 26.05.2020 за № 246 (позивач) та № 254 (відповідач).

Відповідач в судове засідання 03.06.2020 не з`явився, причини неявки не повідомив, доказів поважності причин неявки, заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Статутом Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради (нова редакція) затвердженого Наказом начальника управління комунального майна Чернігівської обласної ради від 01.03.2018 № 28 (надалі - Статут, а.с. 10-17), Комунальне підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради (далі-«Підприємство») створене в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області (надалі-комунальне майно) і входить до сфери Управління комунального майна Чернігівської обласної ради (надалі-Орган управління) (п. 1.1Статуту).

Згідно пунктів 1.6, 2.1 Статуту підприємство є правонаступником комунального підприємства «Планувальник» Чернігівської обласної ради у зв`язку з приєднанням останнього до Підприємства відповідно до рішення Чернігівської обласної ради від 21.12.2012 року «Про реорганізацію комунального підприємства «Планувальник» Чернігівської обласної ради шляхом приєднання до комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради».

Підприємство створено для здійснення господарської комерційної діяльності, з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно п. 4.1 Статуту майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі Підприємства.

Статутний фонд підприємства становить 116 327,80 грн, який затверджений рішенням Чернігівської обласної ради від 18.09.2013 «Про передачу в управління комунального майна Чернігівської обласної ради цілісного майнового комплексу бази відпочинку, розташованого за адресою: Чернігівська область, Куликівський район, с. Салтикова Дівиця».

До статутного фонду Підприємства входить частина приміщень третього поверху площею 35,8 м.кв. в будівлі за адресою: проспект Перемоги, 33, м. Чернігів.

Згідно п. 4.2 Статуту майно Підприємства є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області і перебуває у Підприємства на праві господарського відання.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Комунальне підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, код юридичної особи 03358162, місцезнаходження: проспект Перемоги, 33, м. Чернігів, зареєстровано 25.12.1996 та не перебуває у стані припинення.

Згідно з протоколом № 18 Зборів членів трудового колективу Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 09.12.2019 (а.с. 18-20) вирішено:

Орендувати цілісний майновий комплекс Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради; створити господарське товариство у формі товариства з обмеженою відповідальністю, визначити найменування товариства - «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» для взяття у оренду цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради; уповноважили членів трудового колективу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на створення товариства, його реєстрацію та їх участю у створеному товаристві як учасників (засновників) товариства для взяття в оренду цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради; визначено директором заснованого членами трудового колективу господарського товариства ОСОБА_3 .

Відповідно до додатку №1 до вищевказаного протоколу на зборах були присутні 15 членів трудового колективу, що відповідно до бухгалтерської довідки Вих. №512 від 09.12.2019 становить 100% від загальної кількості працівників Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради станом на 09.12.2019.

10.12.2019 Загальними зборами засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації», оформленого протоколом №1, вирішено:

- Створити Товариство з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації»;

- Сформувати статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» у розмірі 100 000,00 (ста тисяч) гривень і внести його в порядку та на умовах передбачених статутом: учасник ОСОБА_1 володіє часткою в 50 000,00 грн, що складає 50% загального розміру статутного капіталу товариства, учасник ОСОБА_2 володіє часткою в 50 000,00 грн, що складає 50% загального розміру статутного капіталу товариства.

- Визначили місцезнаходження товариства: проспект Перемоги, 33, м . Чернігів , Чернігівська область , 14017

- Визначили види економічної діяльності утвореного товариства за кодами КВЕД;

- Затвердили статут товариства, призначили директора - ОСОБА_3 та визначили відповідальну особу за проведення державної реєстрації створення товариства ОСОБА_2 .

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10.12.2019 створено Товариство з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» місцезнаходження юридичної особи: проспект Перемоги, 33, м. Чернігів, Чернігівська область, 14017, ідентифікаційний код юридичної особи 43400802. (а.с. 49).

В статуті Товариства з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації», затвердженого загальними зборами засновників Протокол №1 від 10.12.2019 (а.с. 23-43) зазначено, що Товариство є юридичною особою, має відокремлене майно, має самостійний баланс, рахунки у банківських установах, може мати круглу печатку, бланк зі своїми реквізитами знак на товари та послуги, має право від свого імені вчиняти будь-які законні угоди та юридичні акти, набувати майнові та немайнові права, виконувати обов`язки, бути позивачем та відповідачем в суді тощо.

Для створення та діяльності товариства за рахунок вкладів учасників утворюється статутний капітал, розмір якого складається з номінальної вартості часток його учасників.

Кожен учасник товариства повинен повністю внести свій вклад протягом шести місяців з дати державної реєстрації товариства (п.5.4. Статуту).

09.12.2019 на адресу Управління комунального майна Чернігівської обласної ради за підписом директора ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» направлено заяву-повідомлення про намір скористуватися переважним правом на укладення договору оренди цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради (а.с. 99).

Також матеріали справи містять заяву (ініціативу) позивача адресовану відповідачу № 001 від 12.12.2019 щодо взяття в оренду цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради (а.с.50-51).

21.12.2019 відповідачем на адресу позивача направлено лист № 03-1323 на заяву б/н від 12.12.2019 в якому Управління комунального майна Чернігівської обласної ради посилаючись на оскарження групою депутатів повноважень управління виступати орендодавцем майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» у передачі в оренду цілісного майнового комплексу КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 60).

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду з вимогами: визнати незаконною відмову Управління комунального майна Чернігівської обласної ради у передачі в оренду цілісного майнового комплексу комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради та визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» право на укладення договору оренди цілісного майнового комплексу комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути: визнання права.

Частиною 2 ст.20 Господарського кодексу України також встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; визнання наявності або відсутності прав тощо.

При вирішення спору судом застосовується чинний на час спірних правовідносин Закон України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-XII (далі - Закон №2269-ХІІ), який втратив чинність 01.02.2020 на підставі Закону №157-ІХ від 03.10.2019.

Законом №2269-ХІІ було врегульовано, зокрема, організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності.

Об`єктами оренди за цим Законом є: цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць). Цілісним майновим комплексом є господарський об`єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. У разі виділення цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства складається розподільчий баланс (ч.1 ст.4 Закону №2269-ХІІ).

Згідно з ч.1 ст.6 Закону №2269-ХІІ орендарями згідно з цим Законом можуть бути господарські товариства, створені членами трудового колективу підприємства, його структурного підрозділу, інші юридичні особи та громадяни України, фізичні та юридичні особи іноземних держав, міжнародні організації та особи без громадянства.

Відповідно до ч.8 ст.65 Господарського кодексу України трудовий колектив підприємства становлять усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди) або інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством. Повноваження трудового колективу щодо його участі в управлінні підприємством встановлюються статутом або іншими установчими документами відповідно до вимог цього Кодексу, законодавства про окремі види підприємств, закону про трудові колективи.

У розумінні ст. 252-1 Кодексу законів про працю України трудовий колектив підприємства утворюють усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди), а також інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством.

Відповідно до ст.8 Закону №2269-ХІІ рішення трудового колективу підприємства, його структурного підрозділу про оренду цілісного майнового комплексу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини членів трудового колективу підприємства. Ініціативу щодо оренди структурного підрозділу повинна підтримати більш як половина складу трудового колективу цього підрозділу.

Після прийняття рішення про оренду цілісного майнового комплексу члени трудового колективу підприємства, його структурного підрозділу засновують відповідно до чинного законодавства господарське товариство.

До реєстрації у встановленому порядку статуту господарського товариства кожен член трудового колективу підприємства або його структурного підрозділу, цілісний майновий комплекс якого передається в оренду, має право вступити у зазначене господарське товариство на підставі особистої заяви.

Створене членами трудового колективу господарське товариство, у статутному (складеному) капіталі якого частка внесків членів трудового колективу становитиме відповідно до статуту товариства більш як 50 відсотків, має переважне перед іншими фізичними та юридичними особами право на укладення договору оренди цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, де створене це товариство. Заява господарського товариства про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди подається орендодавцю до проведення конкурсу на право оренди цього майна.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 8 ст.9 Закону №2269-ХІІ Фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України (далі - матеріали), відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону.

У разі надходження до орендодавця заяви про оренду цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), орендодавець, за умови відсутності заборони на передачу майна в оренду, у п`ятиденний строк після дати реєстрації заяви надсилає копії матеріалів органу, уповноваженому управляти відповідним майном, а у разі якщо: підприємство, його структурний підрозділ, щодо цілісного майнового комплексу якого надійшла заява про оренду, або ініціатор укладення договору оренди згідно із законодавством займають монопольне становище на ринку; внаслідок укладення договору оренди підприємець або група підприємців можуть зайняти монопольне становище на ринку; сумарна вартість активів або сумарний обсяг реалізації товарів (робіт, послуг), що належать об`єкту оренди та ініціаторові укладення договору оренди, перевищують показники, визначені законодавством, - також до органу Антимонопольного комітету України.

Орган Антимонопольного комітету України розглядає надіслані йому матеріали і протягом п`ятнадцяти днів після їх надходження надсилає орендодавцеві висновки про можливість оренди та умови договору оренди.

Органи, уповноважені управляти майном, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, розглядають подані матеріали і протягом п`ятнадцяти днів після надходження матеріалів повідомляють підприємство про своє рішення (надання дозволу щодо укладення договору оренди або відмову). При розгляді матеріалів щодо передачі в оренду нерухомого майна можуть враховуватися пропозиції місцевої державної адміністрації, відповідного органу місцевого самоврядування щодо розміщення бюджетних установ і організацій.

У разі відмови в укладенні договору оренди, а також неодержання відповіді у встановлений термін заінтересовані особи мають право звернутися за захистом своїх інтересів до суду.

У відповідності з п.3.6. Положення про Управління комунального майна Чернігівської обласної ради (нова редакція затверджена рішенням обласної ради від 28.03.2018 № 70-12/VII (12 сесія 7 скликання) Управління комунального майна обласної ради виступає орендодавцем цілісних майнових комплексів комунальних підприємств обласної ради, їх структурних підрозділів, нерухомого та іншого окремо індивідуально - визначеного майна (а.с. 89-96).

Відповідно до п.10 та 15 Положення про порядок передачі майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в оренду (зі змінами внесеними рішенням обласної ради від 30.09.2011, 07.12.2017 та 28.03.2018) створене членами трудового колективу господарське товариство, у статутному (складеному) капіталі якого частка членів трудового колективу становитиме відповідно до статуту товариства більш як 50 відсотків, має переважне право перед іншими фізичними та юридичними особами на укладення договору оренди майна того підприємства, його структурного підрозділу, де створене це товариство. У разі надходження заяви про оренду цілісного майнового комплексу комунального підприємства, його структурного підрозділу від осіб, які відповідно до законодавства мають право на укладення договору оренди поза конкурсом, управління комунального майна обласної ради з врахуванням вимог та термінів, визначених пунктами 12 та 14 цього Положення, дає згоду на укладення договору оренди та розпочинає заходи, пов`язані з його укладенням або відмовляє в укладенні договору оренди і повідомляє про це заявника з обґрунтуванням причин відмови (а.с. 61-67).

Підстави відмови в укладенні договору оренди визначені ч.4 ст.9 Закону №2269-ХІІ: прийнято рішення про приватизацію або передприватизаційну підготовку цих об`єктів; об`єкт включено до переліку підприємств, що потребують залучення іноземних інвестицій, згідно з рішенням Кабінету Міністрів України чи органів місцевого самоврядування; орган Антимонопольного комітету України не дає згоди, виходячи з підстав, наведених в абзацах другому - четвертому частини другої цієї статті; державний партнер (концесієдавець) не дає згоди на укладення договору оренди стосовно об`єкта, щодо якого прийнято рішення про доцільність здійснення державно-приватного партнерства, у тому числі концесії; орендодавець, зазначений в абзацах другому і третьому статті 5 цього Закону, прийняв рішення про укладення договору оренди нерухомого майна з бюджетною установою; є інші підстави, передбачені законом.

Наказом Фонду державного майна України № 201 від 15.02.2013 затверджено Перелік документів, які подаються орендодавцеві для укладення договору оренди майна, що належить до державної власності яким передбачено, що разом із заявою про оренду цілісного майнового комплексу підприємства (організації), його (її) структурного підрозділу подаються такі документи:

-проект договору оренди об`єкта;

-копії установчих документів орендаря/копії сторінок паспорта для фізичної особи (сторінки 1, 2 та сторінка із зазначенням останнього місця проживання) (легалізовані та перекладені - для нерезидентів);

-інформація про відсутність застосування до заявника санкцій відповідно до законодавства (у довільній формі за підписом керівника).

В окремих випадках, передбачених законодавством, подаються: рішення трудового колективу підприємства, його структурного підрозділу про оренду цілісного майнового комплексу та щодо створення господарського товариства.

В переліку доданих до заяви (ініціативи) позивача щодо взяття в оренду цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради № 001 від 12.12.2019 документів зазначено: протокол № 18 зборів членів трудового колективу; копії установчих документів позивача; проект договору оренди цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради; інформації про відсутність застосування до замовника санкцій відповідно до законодавства; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; звіт про фінансові результати з урахуванням дебіторської і кредиторської заборгованості на останню звітну дату; інформація щодо платіжних реквізитів та про наявні відкриті рахунки в банківських установах; довідка про взяття на облік платника податків.

До матеріалів позовної заяви позивачем додано проект договору оренди цілісного майнового комплексу підприємства (а.с.52-59)

Відповідно до частин першої та третьої статті 626 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За частинами першою, четвертою, сьомою статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

(Аналогічна правова позиція викладена у п. 6.6. постанови Великої палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18)

Типовий договір оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства (структурного підрозділу підприємства), від змісту якого сторони не можуть відступати, але мають право конкретизувати його умови, затверджено наказом Фонду державного майна України № 1774 від 23.08.2000 (в редакції від 02.07.2019 зі змінами відповідно до наказу Фонду державного майна України № 452 від 13.05.2019)

Проект договору доданий позивачем до матеріалів позовної заяви не містить положень пунктів 1.3.-1.5., п.5.8. типового договору в частині внесення завдатку, порядку внесення змін до складу орендованого майна типового договору, натомість, містить положення про визначення орендної плати за відмінною від типового договору методикою, проектом передбачено встановлення інших строків сплати орендних платежів, страхування об`єкта оренди; заміну передбаченого типовим договором обов`язку на право орендодавця вжити заходи щодо розірвання договору у разі неналежного виконання його умов протягом трьох місяців поспіль; положення щодо стягнення штрафних санкцій за договором на підставі безспірного списання за виконавчим написом нотаріуса тощо.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України)

Жодних передбачених законом підстав для відмови в укладенні договору оренди у листі відповідача № 03-1323 від 21.12.2019 не наведено.

Разом з тим, матеріали справи на містять доказів направлення або отримання відповідачем заяви (ініціативи) позивача № 001 від 12.12.2019, тоді як відповідь відповідача (лист № 03-1323 на заяву б/н від 12.12.2019) містить посилання на відмітку в графі номер звернення «б/н»).

Матеріали справи не містять повного переліку направлених позивачем документів з заявою (ініціативою) № 001 від 12.12.2019, як до п.4, 6, 7, 8 так, як і сама така заява не містить відмітки отримання її та доданих до неї документів відповідачем.

Таким чином суд не може прийти до беззаперечного висновку про те, що відповідь відповідачу № 03-1323 від 31.12.2019 було надано на звернення позивача № 001 від 12.12.2019.

Суд враховує, що позивачем подавалась заява як господарським товариством, створеним членами трудового колективу структурного підрозділу підприємства, яке на думку позивача мало переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.191 Цивільного кодексу України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності.

До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі виділення цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства складається розподільчий баланс (ч.1 ст.4 Закону №2269-ХІІ).

Доказів на підтвердження виділення майна цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» за розподільчим балансом позивачем суду також не надано.

Разом з тим, проект договору, який міститься в матеріалах справи не відповідає змісту умов, затвердженим вищевказаним наказом Фонду державного майна України № 1774 від 23.08.2000, а тому, зважаючи на не дотримання позивачем вимог ч.1ст.9 Закону №2269-ХІІ «Про оренду державного та комунального майна» в частині надання проекту договору, який би відповідав умовам типового договору, а також в частині надання суду інших доказів, підтверджуючих отримання відповідачем в повному обсязі переліку вказаних документів, необхідних для розгляду заяви та прийняття відповідного рішення, суд не вбачає підстав для визнання незаконної відмови Управління комунального майна Чернігівської ради у передачі в оренду цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради Товариству з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації».

Щодо позовних вимог про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» права на укладення договору оренди цілісного майнового комплексу комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує у позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було би задовольнити позовні вимоги. Тобто сторонами у судовому процесі є суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

З урахуванням наведених законодавчих норм завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

За змістом частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Отже, під час вирішення спору суд повинен достеменно дослідити та з`ясувати, зокрема, зміст, характер права та охоронюваного законом інтересу, за захистом якого позивач у цьому випадку звернувся до господарського суду, тобто на захист якого саме порушеного права (інтересу) позивач подав цей позов; дослідити дійсні права сторін стосовно предмета спору, зважаючи на предмет і підстави заявленого позову тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 927/509/18

Орендарями згідно з Законом №2269-ХІІ можуть бути як господарські товариства, створені членами трудового колективу підприємства, його структурного підрозділу, так і інші юридичні особи та громадяни України, фізичні та юридичні особи іноземних держав, міжнародні організації та особи без громадянства (ч.1 ст.6 Закону).

Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження не визнання або оспорення відповідачем факту наявності права у Товариства з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» виступати орендарем цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації», а відтак визнання судом права позивача бути орендарем не є належним способом захисту порушеного права, оскільки право позивача виступати відповідно до вимог Закону орендарем цілісного майнового комплексу, не було оспорено, а отже визнання такого права судом не спричинить захисту права, яке позивачем не було порушено.

На підставі наведеного вище суд приходить до висновку, що у позові необхідно відмовити повністю.

Щодо всіх інших пояснень та доводів учасників судового процесу суд зауважує наступне.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарський процесуальний кодекс України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не прийняті судом до уваги як такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для відмови у позові.

Судовий збір за подання позовної заяви, відповідно приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на позивача.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 09 червня 2020 року.

Суддя М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/