ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2020м. ДніпроСправа № 904/2020/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф., розглянув спір

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Підприємства об`єднання громадян Криворізького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення пені, річних та інфляції грошових коштів за неналежне виконання грошового зобов`язання в сумі 4 838,29 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 3 528,44 грн. пені, 733,89 грн. - річних та 575,96 грн. -інфляції грошових коштів, нарахованих за порушення строків виконання зобов`язання в частині оплати газу, поставлено на підставі договору постачання природного газу № 3064/1718-ТЕ-5 від 07.09.2017.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу № 3064/1718-ТЕ-5 від 07.09.2017 в частині своєчасної оплати за спожитий природний газ.

Від відповідача 09.06.2020 поштовим засобом зв`язку до канцелярії суду надійшла заява, в якій останній просить відмовити в задоволенні вимоги про стягнення пені та відповідно застосувати ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування зазначеної заяви відповідача зазначає, що Підприємство об`єднання громадян Криворізького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих являється єдиним підприємством у місті Кривий Ріг, яке забезпечує робочі місця для осіб з інвалідністю по зору та інших нозологій. Основною метою діяльності підприємства є соціальна, медична та трудова реабілітація осіб і інвалідністю, праця яких не є конкурентоспроможною на ринку праці. На підприємстві працюють 165 працівників, з яких 95 осіб з інвалідністю, що складає 57% загальної кількості працівників.

Також відповідач зазначає, що несвоєчасне виконання грошових зобов`язань відповідачем допущене з причини скрутного фінансового стану підприємства, на підтвердження чого надав копії звітів про фінансовий стан, які долучені до матеріалів справи.

Позивачем подано заперечення на заяву щодо зменшення неустойки, в якій останній зазначає таке.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами обставин на підставі яких може застосовуватися стаття 233 Господарського кодексу України.

Крім того, через постійні затримки з розрахунків за поставлений газ позивач зазнає негативних наслідків.

Здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань.

Враховуючи викладене, позивач просить суд у задоволенні заяви відповідача про відмову у стягненні пені відмовити.

Ухвалою суду від 21.04.2020 відкрито провадження у справі. Враховуючи приписи ч. 13 ст. 8, ст. 12, ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги клопотання позивача, малозначний характер справи та незначну складність, її розгляд було вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження.

Сторони обізнані про відкриття провадження у справі № 904/2020/20.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині своєчасного розрахунку за отриманий природний газ на підставі договору постачання природного газу № № 3064/1718-ТЕ-5 від 07.09.2017.

Доказами, якими позивач підтверджує позовні вимоги є: договір постачання природного газу № 3064/1718-ТЕ-5 від 07.09.2017 (а.с. 14-23); додаткова угода № 1 від 11.01.2018 до договору № 3064/1718-ТЕ-5 від 07.09.2017 (а.с. 24-25); акти приймання-передачі природного газу (а.с. 26-31); виписки з особистого рахунку (а.с. 32-34).

12.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія " Нафтогаз України ", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі Пстачальник) та Підприємством об`єднання громадян Криворізького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих (далі Соживач) укладено договір № 3064/1718-ТЕ-5 постачання природного газу.

Згідно пункту 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2017-2018 роках природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (пункт 1.2. Договору).

Відповідно до пункту 2.1. Договору Постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ обсягом до 320 тис.куб.метрів, у тому числі за місяцями, згідно з графіком, передбаченим цим пунктом.

У розділі 12 Договору сторони погодили, що Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно з пунктом 3.7. Договору приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

На виконання умов договору позивачем у період з жовтня 2017 року по березень 2018 року було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 973 819,12 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких залучено до матеріалів справи (а.с. 26-31).

Вищевказані акти підписані повноважними представниками сторін без зауважень та скріплені печатками підприємств сторін.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано вимоги договору в частині виконання його зобов`язань за договором.

Відповідно до умов пункту 5.4. договору загальна сума вартості природного газу за договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Пунктом 6.1 Договору, сторони визначили, що оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткоової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач зобов`язання з оплати за переданий газ виконав неналежним чином, здійснивши розрахунки з порушенням строків, передбачених умовами пункту 6.1 договору.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума річних за загальний період прострочення з 28.11.2017 по 16.12.2018 склала 733,89 грн. та сумі інфляції грошових коштів за загальний період прострочення 26.04.2018 по 30.11.2018 склала 575,96 грн.

Зазначені вище суми розраховані відповідно до умов договору та чинного законодавства, а отже, підлягають до примусового стягнення.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В подальшому, Додатковою угодою № 1 від 11.01.2018 до договору сторонами вносилися зміни до пункту 8.2 Договору, а саме: сторони передбачили, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно пункту 6.1. договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно наданого позивачем розрахунку, сума пені за загальний період прострочення з 28.11.2017 по 16.12.2018 склала 3 528,44 грн.

Зазначені вище суми розраховані відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Щодо заяви відповідача про відмову у стягненні штрафних санкцій суд зазначає таке.

Розглянувши заяву відповідача, дослідивши обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, про її часткове задоволення з огляду на таке.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд оцінює, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частина 3 статті 551 ЦК України і статті 233 ГК України.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Як вбачається із матеріалів справи, на момент її розгляду, зобов`язання щодо здійснення оплати за поставлений природний газ, відповідачем виконано у повному обсязі.

Вказуючи про причини неналежного виконання зобов`язання, відповідач посилається на скрутний фінансовий стан підприємства, на підтвердження чого надав копії звітів про фінансовий стан, які долучені до матеріалів справи.

Крім того, відповідача зазначає, що Підприємство об`єднання громадян Криворізького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих являється єдиним підприємством у місті Кривий Ріг, яке забезпечує робочі місця для осіб з інвалідністю по зору та інших нозологій. Основною метою діяльності підприємства є соціальна, медична та трудова реабілітація осіб і інвалідністю, праця яких не є конкурентоспроможною на ринку праці. На підприємстві працюють 165 працівників, з яких 95 осіб з інвалідністю, що складає 57% загальної кількості працівників.

З огляду на викладене, та зважаючи на те, що основною діяльністю Підприємства об`єднання громадян Криворізького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих є соціальна, медична та трудова реабілітація осіб і інвалідністю, праця яких не є конкурентоспроможною на ринку праці, а стягнення неустойки у повному обсязі може негативно вплинути на фінансовий стан вказаного підприємства, господарський суд вважає можливим, забезпечуючи майновий баланс інтересів сторін, частково задовольнити заяву відповідача, зменшивши розмір пені на 50 % та стягнути з відповідача 1 764,22 грн.

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 509, 526, 625, 610, 611 Цивільного кодексу України, статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Підприємства об`єднання громадян Криворізького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих (50072, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Шмідта, будинок 6; ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, будинок 6; ) 733,89 грн. (сімсот тридцять три гривні 89 коп.) річних, 575,96 грн. (п`ятсот сімдесят п`ять гривень 96 коп.) інфляції грошових коштів, 1 764,22 (одна тисяча сімсот шістдесят чотири гривні 22 коп.) пені, 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили

В решті позовних вимог відмовити.

Заяву відповідача про відмову у стягненні пені задовольнити частково.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги у порядку статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.06.2020.

Суддя І.Ф. Мельниченко