РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.05.2020Справа № 910/15145/19

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко Г. П.,

за участю секретаря - Лебович А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи

За позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (Кловський узвіз, буд. 9/1, Київ 21, 01021)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРМА ПЛЮС" (вул. Василя Касіяна буд.2/1, оф.378, Київ 191, 03191)

про стягнення 462 933,14 грн

За участю представників сторін:

від позивача: Васійчук Л.Ф., довіреність № 1-2243 від 23.01.2020;

від відповідача: Бодюк В.А., довіреність № б/н від 20.11.2019.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс" (далі - відповідач) про стягнення 462933,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих зобов`язань по договору № від 29.08.2016 на виконання робіт з Будівництва системи лінійної телемеханіки на магістральних газопроводах "Київ-Захід України-1", Київ-Захід України-2", "Дашава-Київ", "лупінг Дашава-Київ" Красилівське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів (далі Договір).

Позивач зазначив, що відповідно до умов Додаткової угоди № 1 від 29.11.2017 до Договору, відповідач (Підрядник) зобов`язувався виконати весь обсяг роботи (поставка обладнання, будівельно-монтажні роботи та пусконалагоджувальні роботи) до 29.10.2018, однак за твердженням позивача роботи було виконано частково, а саме на загальну суму 26 626 608, 00 грн (15.12.2016 на суму 10 910 880, 00 грн, 28.12.2017 на суму 14 524 656, 00 грн., 26.06.2018 на суму 735 072, 06 грн та 11.12.2018 на суму 456 000, 00 грн), а обсяг будівельно-монтажних робіт на загальну суму 6 120 755, 56 грн (29.09.2017 на суму 33 036,41 грн, 29.12.2017 на суму 1 969, 06 грн, 30.03.2018 на суму 1 865 213, 30 грн, 27.06.2018 на суму 2 133 78, 42 грн., 28.09.2018 на суму 1 725 835, 63 грн., 29.12 2018 на суму 358 430, 12 грн., 30.08.2019 на суму 2 472, 62 грн). При цьому, позивач зазначає, що поставка обладнання 11.12.2018 на суму 456 000, 00 грн, виконання робіт 29.12.2018 на суму 358 430, 12 грн та 30.08.2019 на суму 2 472, 62 грн підрядником було здійснено з порушенням строку, погодженого сторонами.

У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 303648,77 грн та штраф у розмірі 159 284, 37 грн, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 6944,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2019 Суд залишив позовну заяву без руху, встановив позивачеві строк на усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання оригіналу або належним чином засвідченої копії довіреності № 1-840 від 11.05.2019, копію якої додано до позовної заяви; подання до суду письмової заяви з доданням до неї доказів відповідно до статті 91 Господарського процесуального кодексу України; подання письмової заяви із зазначенням того яку позовну заяву подано до суду та направлено відповідачу; подання письмової заяви, в якій зазначити, яку саме Додаткову угоду № 2 з ідентифікованими додатками позивач додає до позовної заяви та яку Додаткову угоду № 2 було направлено відповідачу.

15.11.2019 від позивача, на виконання вимог Суду, зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, надійшла заява про усунення недоліків, якими останній усунув недоліки, встановлені в ухвалі Суду.

20.11.2019 Суд відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 17.12.2019.

11.12.2019 через відділ канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В підготовчому судовому засіданні, призначеному на 17.12.2019, Суд оголосив перерву до 21.01.2020.

20.12.2019 через відділ канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

10.01.2020 через відділ канцелярії суду від відповідача надійшли заперечення (в порядку ст. 167 ГПК України).

В судовому засіданні 21.01.2020 Суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 27.02.2020.

В судовому засіданні 27.02.2020 Суд оголосив перерву до 05.03.2020.

В судовому засіданні 05.03.2020 Суд оголосив перерву до 31.03.2020.

Розгляд даної справи, призначений на 31.03.2020 не відбувся, оскільки з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19" від 11.03.2020 №211, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16.03.2020 9/рс-186/20, засідання Господарського суду міста Києва у складі судді Бондаренко Г.П., призначені на 31.03.2020, були зняті з розгляду, про що було розміщено відповідне оголошення на сайті Судової влади України.

Суд призначив розгляд справи на 26.05.2020, про що учасники справи були повідомлені ухвалою від 14.04.2020, яку учасники справи отримали засобами поштового зв`язку.

В судове засідання 26.05.2020 учасники справи прибули та надали Суду усні пояснення по суті справи, в яких позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Заслухавши вступне слово позивача та відповідача, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, Суд

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 29.08.2016 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз», як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Норма Плюс'', як підрядником, укладено Договір № від 29.08.2016 (далі за текстом - договір).

Згідно пункту 1.1. договору замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик власними та залученими силами та засобами виконати відповідно до умов цього договору "Будівництво системи лінійної телемеханіки на магістральних газопроводах "Київ - Захід України-1", "Київ - Захід України - 2", "Дашава - Київ", "Лупінг Дашава - Київ". Красилівське лінійне виробниче управління магістральних - газопроводів (ДК 021:2015 - 45000000 - 7 (Будівельні роботи) (далі - роботи), в повному обсязі відповідно до чинних нормативних документів, проектної, технічної та кошторисної документації, а замовник зобов`язується на умовах договору прийняти ці роботи та оплатити їх вартість.

Відповідно до пункту 1.3. договору передбачено, що склад, обсяги та вартість робіт, що доручається до виконання підряднику, визначені кошторисною документацією, яка є невід`ємною частиною договору (додаток №1).

В пункті 2.1 договору визначено, що ціна договору становить 36891651,62 грн, в т.ч. ПДВ (20 %) - 6 148 608,60 грн, з якої:

- вартість матеріалів та робіт складає 8 072 823,62 грн, в т.ч. ПДВ (20 %) - 1 345 470,60 грн;

- вартість обладнання складає 28 818 828,00 грн, в т.ч. ПДВ (20 %) - 4 803 138,00 грн.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що передбачені цим договором роботи підрядник виконує із своїх матеріалів, а також обладнання, поставку якого, як і початок виконання робіт за цим договором підрядник здійснює після отримання від Замовника відповідного письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт. Підрядник в рамках виконання договору зобов`язаний поставити обладнання згідно специфікації (додаток № 3 до договору), яка є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 3.3. договору, підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 330 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу на початок виконання робіт та виконати роботи з обов`язковим дотримання погодженого із замовником графіку виконання робіт (додаток № 2 до договору), який є невід`ємною частиною договору.

Згідно, пункту 3.7. договору, підрядник поставляє обладнання згідно специфікації (додаток № 3 до договору). Поставку обладнання підрядник здійснює власним транспортом та за свій рахунок.

Обладнання, що поставляє підрядник, передається замовнику відповідно до первинних документів (накладних, актів прийому - передачі тощо) у повній справності і комплектності. Обладнання, придбане підрядником за свій кошт, згідно договору, та передане замовнику, оплачується замовником на підставі первинних документів (накладних, актів прийому-передачі тощо) (п. 3.8., 3.9. договору).

Пунктом 5.2. договору, встановлено, що здавання-приймання виконаних робіт після їх закінчення здійснюється у відповідності з чинним порядком і оформлюється актом здачі-приймання виконаних робіт (форма КБ- 2в).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за виконані роботи здійснюється проміжними платежами на підставі актів здачі - приймання виконаних, робіт в строк не пізніше 90 (дев`яноста) робочих днів з дати їх підписання уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 6.2. договору встановлено, остаточний розрахунок за договором замовник здійснює протягом 90 (дев`яноста) робочих днів з дня підписання уповноваженими представниками сторін кінцевого акту здачі-приймання виконаних робіт.

В пункті 8.2 договору передбачено, що за порушення строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено порушення строку виконання, за кожний день такого прострочення, а за прострочення виконання робіт понад тридцять днів підрядник додатково сплачує штраф у розмірі семи відсотків вартості робіт з яких допущено порушення. Сплата пені та/або додаткового штрафу не звільняє підрядника від виконання зобов`язання.

Договір набирає чинності, відповідно до пункту 11.1., з моменту його укладання і діє протягом 15 місяців з дати укладання. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

До договору були складені додатки, які є невід`ємними частинами вказаного договору: додаток № 1 - кошторисна документація, в якій визначено склад, обсяги та вартість робіт; додаток № 2 - графік виконаних робіт, в якому визначено види робіт, та терміни виконання робіт; додаток № 3 - специфікація, в якій визначено найменування обладнання, кількість та вартість обладнання, яке підлягає поставці.

Відповідно до погодженого сторонами графіку виконання робіт сторони обумовили, що виконання робіт здійснюється по місяцях з дати отримання дозволу на початок робіт, а саме:

Постачання обладнання - 3-й, 4-й та 5-й місяці;

Будівельні роботи - 4-й, 5-й, 6-й та 7-й місяці;

Монтаж обладнання - 5-й, 6-й, 7-й, 8-й та 9-й місяці;

Пусконалагоджувальні роботи - 10-й та 11-й місяці.

В подальшому - 29.11.2017, сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору, в якій погодили внести зміни до пункту 11.1. договору та встановили, що договір діє протягом 26 (двадцяти шести) місяців з дати укладання.

12.03.2018 сторони уклали додаткову угоду № 2 до договору, в якій погодили зменшити ціну договору на 2 685 699,72 грн та виклали п. 2.1. договору в новій редакції: « 2.1. Ціна договору становить 34 205 951, 90 грн, в т.ч. ПДВ (20 %) - 5 700 991, 98 грн, з якої:

- вартість матеріалів та робіт складає 7 579 343, 90 грн, в т. ч. ПДВ (20%) - 1 263 223, 98 грн;

- вартість обладнання складає 26 626 608, 00 грн, в т.ч. ПДВ (20 %) - 4 437 768, 00 грн.

При цьому, як встановлено судом сторонами зміни до раніше погодженого графіку виконання робіт та поставки обладнання, а також терміни виконання робіт, визначені пунктом 3.3. договору,не вносились, в зв`язку зі змінами строку дії договору та зміною ціни договору.

08.12.2016 позивач листом № 208/19-01 у відповідності до пункту 3.3. договору надав відповідачу дозвіл на початок виконання робіт.

Виконання робіт призупинялось та відновлювалось у відповідності до змісту листів позивача адресованих відповідачу №2871/24-04 від 12.04.2017 (зупинялося), №4917/24-04 від 12.06.2017 (відновлювалося), №4789/24-04 від 03.07.2017 (зупинялося), №2401ВИХ-17-614 від 29.09.2017 (відновлювалося), №2401ВИХ-17-871 від 03.11.2017 (зупинялося), №2401ВИХ-17-1172 від 12.12.2017 (відновлювалося), № 2401ВИХ-18-1311 від 08.06.2018 (зупинялося), № 2401ВИХ-18-2741 від 21.09.2018.

Підрядник на виконання договору здійснив поставку обладнання на загальну суму 26 626 608,00 грн: 15.12.2016 на суму 10 910 880,00 грн; 28.12.2017 на суму 14 524 656,00 грн; 26.06.2018 на суму 735 072,00 грн; 11.12.2018 на суму 456 000,00 грн. Також на виконання умов договору виконав обсяг з будівельно-монтажних робіт на загальну суму 6 120 755, 56 грн: 29.09.2017 на суму 33 036,41 грн; 29.12.2017 на суму 1 969,06 грн; 30.03.2018 на суму 1 865 213, 30 грн; 27.06.2018 на суму 2 133 78,42 грн; 28.09.2018 на суму 1 725 835, 63 грн; 29.12.2018 на суму 358 430, 12 грн; 30.08.2019 на суму 2 472,62 грн. Відповідні копії видаткових накладних, довідок про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) та актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В), наявні в матеріалах справи.

За твердженням позивача, поставка обладнання 11.12.2018 на суму 456 000,00 грн та виконання робіт 29.12.2018 на суму 358 430, 12 грн та 30.08.2019 на суму 2 472, 62 грн здійснені підрядником з порушенням строків виконання відповідних зобов`язань, визначених сторонами в договорі, адже, на думку позивача та за його твердженням, яким він обґрунтовує заявлені вимоги, підрядник мав виконати весь обсяг робіт за договором (поставка обладнання, будівельно - монтажні роботи та пусконалагоджувальні роботи) до 29.10.2018.

За порушення строків виконання робіт та поставки обладнання позивачем відповідачу нараховано, у відповідності до п. 8.2. договору, пеню у розмірі 303648,77 грн за період прострочення з 30.10.2018 до 27.04.2019 та штраф у розмірі 159284,37 грн, стягнення яких є предметом позову у даній справі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що у зв`язку із призупиненням робіт останній строк виконання робіт становить 10.05.2018, а не 29.10.2018 як розраховано позивачем, відповідно строк позовної давності для вимог щодо стягнення неустойки, станом на момент звернення позивача до суду збіг, що є підставою для відмови у позові. При цьому, відповідач заперечує проти твердження позивача, про те, що додатковою угодою № 1 від 29.11.2017 року, якою продовжено строк дії договору між сторонами, сторонами було продовжено і терміни виконання робіт по договору, визначені п. 3.3 договору.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Укладений між сторонами договір є договором будівельного підряду з елементами договору поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глав 54 та 61 Цивільного кодексу України.

При цьому, суд вважає помилковим твердження відповідача, що укладений договір є тільки договором будівельного підряду, оскільки умовами договору визначено окремі зобов`язання щодо поставки товару (в специфікації та умовах договору встановлено обсяг, індивідуальні ознаки та ціну такого обладнання), а також є договором підряду, оскільки умовами договору передбачено виконання певного обсягу будівельних робіт, визначено окремо вартість таких робіт, строки їх виконання та передачу результату таких будівельних робіт замовникові. Таким чином, суд оцінює умови договору № саме як змішаного договору, який містить елементи договору поставки та підряду.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України), ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Згідно із положеннями ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Як встановлено судом сторони погодили, що роботи, обумовлені договором виконуються протягом 330 календарних днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження на початок виконання робіт з дотриманням графіку виконання робіт, погодженого в додатку № 2 до договору.

Дозвіл на початок виконання робіт позивач надав відповідачу 08.12.2016 листом № 208/19-01 від 08.12.2016, отже строк виконання робіт розпочався 09.12.2016.

29.11.2017 сторони погодили, що договір діє протягом 26 місяців з дати укладання договору, тобто змінили строк його дії до 29.10.2018.

Відповідно до положень ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Враховуючи, що графік виконання робіт, узгоджений сторонами при укладанні договору, не містив конкретних строків виконання робіт, а носив орієнтовний характер, приймаючи до уваги, що здійснити свої права і виконати свої обов`язки сторони можуть, відповідно до ст. 631 ЦК України, протягом строку дії договору та що строк дії договору був змінений сторонами при укладанні додаткової угоди № 1 до договору, Суд дійшов висновку, що уклавши додаткову угоду № 1 до договору сторони, в тому числі, змінили строк виконання обумовлених договором робіт до 29.10.2018 (26 місяців).

Судом встановлено, що позивач впродовж дії договору 4 разі зупиняв та 4 рази поновлював виконання робіт за договором, зокрема: 12.04.2017 виконання робіт було зупинене та 03.07.2017 поновлене; 03.07.2017 виконання робіт було зупинене та 29.09.2017 поновлене; 03.11.2017 виконання робіт було зупинене та 12.12.2017 поновлене; 08.06.2018 виконання робіт було зупинене та 21.09.2018 поновлене.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 612 та ч. 2 ст. 613 ЦК України, відповідно до яких прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора та виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, та з огляду на зупинення самим позивачем виконання робіт з 08.06.2018 до 21.09.2018, Суд дійшов висновку, що строк виконання робіт обумовлений сторонами в договорі (26 місяців з моменту укладення договору) сплив 09.02.2019, а не 29.10.2018 як розраховано позивачем та не 10.05.2018 як розраховано відповідачем.

Визначаючи дату спливу строку на виконання робіт, обумовленого в договорі, Суд виходив з того, що останній період на якій виконання робіт було зупинене позивачем (з 08.06.2018 до 21.09.2018), не повинен враховуватися при визначенні строку виконання робіт. А отже відповідач був зобов`язаний виконати обумовлені роботи в строк 29.10.2018 + 105 (кількість календарних днів, на які виконання робіт зупинялося позивачем в 2018 році).

Виходячи з визначення судом правильної дати строку закінчення термінів виконання зобов`язань по договору, суд відхиляє твердження відповідача про те, що вимоги позивача про стягнення штрафу та пені заявлені поза межами строків позовної давності.

Як встановлено судом та визнається сторонами, відповідач на виконання договору:

- здійснив поставку обладнання на загальну суму 26 626 608,00 грн (15.12.2016 на суму 10 910 880,00 грн; 28.12.2017 на суму 14 524 656,00 грн; 26.06.2018 на суму 735072,00 грн; 11.12.2018 на суму 456000,00 грн);

- виконав обсяг з будівельно-монтажних робіт на загальну суму 6 120 755, 56 грн (29.09.2017 на суму 33 036,41 грн; 29.12.2017 на суму 1 969,06 грн; 30.03.2018 на суму 1 865 213, 30 грн; 27.06.2018 на суму 2 133 78,42 грн; 28.09.2018 на суму 1 725 835, 63 грн; 29.12.2018 на суму 358 430, 12 грн; 30.08.2019 на суму 2 472,62 грн).

Вказані дії на виконання умов договору були здійснені відповідачем в межах строку дії договору, з огляду на зазначене Суд відхиляє доводи позивача, що поставка обладнання на суму 456 000, 00 грн та виконання робіт на суму 360 902,74 грн здійснені відповідачем з простроченням обумовленого в договорі строку.

Поставка обладнання була здійснена відповідачем в повному обсязі (на суму 26 626 608, 00 грн) до 09.02.2019, відповідно в цій частині з боку відповідача допущено порушення зобов`язань за договором не було.

Додатково суд зазначає, що умови договору, а саме п. 8.2 договору, встановлює

відповідальність підрядника саме за порушення строків виконання робіт та в розмірі, який встановлюється від вартості невиконаних робіт, а тому застосування такої відповідальності за порушення строків поставки обладнання, суд вважає неправомірним. Враховуючи те, що ч. 1 ст. 547 ЦК України встановлює обов`язку письмову форму правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання, то суд приходить до висновку, що сторони договору № не передбачили в письмовому вигляді неустойку у вигляді штрафу та/або пені за прострочення поставки обладнання, а тому позивач безпідставно нарахував пеня та штраф за твердженням позивача невчасно поставленого товару у сумі 456000, 00 грн

Водночас, за умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язання у строк дії договору виконати обсяг робіт на суму 7579 343, 90 грн, вказане зобов`язання було виконано відповідачем лише частково на суму 6 120 755, 56 грн. Доказів виконання зазначеного зобов`язання в повному обсязі матеріали справи не містять. Відповідно, у вказаній частині відповідачем допущено порушення умов договору.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливе за наявності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

В договорі сторони також узгодили сплату відповідачем пені та штрафу за порушення строків виконання робіт, в розмірі 0, 1 % від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення та в розмірі 7 % від суми невиконаного зобов`язання за прострочення понад 30 днів.

Судом встановлено, що відповідачем було допущено прострочення строків виконання робіт обумовлених договором, частина робіт станом на момент розгляду справи виконана не була, при цьому позивач є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, відповідно в цілому в даному випадку наявні підстави для застосування до відповідача відповідальності визначеної ч. 2 ст. 231 ГК України.

Позивач просить суд стягнути з відповідача: пеню у розмірі 303 648, 77 грн за період прострочення з 30.10.2018 до 27.04.2019 та штраф у розмірі 159 284, 37 грн (7 % від суми невиконаного вчасно зобов`язання).

З огляду на вимоги Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань, у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перебіг прострочення починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін, день виконання зобов`язання не входить до періоду прострочення. Останнє не було враховане позивачем при визначенні періоду прострочення відповідача, наслідком чого стало невірне визначення періоду прострочення відповідача. Крім того, позивачем невірно розрахована база нарахування пені та штрафу.

За розрахунком суду, зробленого за допомогою системи ЛІГА, за загальний період прострочення з 10.02.2019 по 27.04.2019 з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за порушення строків виконання робіт в розмірі 112 501, 69 грн та штраф в розмірі 102 274, 27 грн, і відповідно в таких розмірах підлягають задоволенню позовні вимоги позивача.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували твердження позивача та підтверджували факт належного виконання з боку відповідача його зобов`язань за договором в частині вчасного виконання робіт по договору.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи, в розмірі визначеному судом, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 112 501, 69 грн пені та 102 274, 27 грн штрафу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 73-77, 86, 129, 182, 183, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРМА ПЛЮС" про стягнення 462 933,14 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРМА ПЛЮС" (вул. Василя Касіяна буд. 2/1, оф.378, Київ 191, 03191; ідентифікаційний код 32917708) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (Кловський узвіз, буд. 9/1, Київ 21, 01021; ідентифікаційний код 30019801) 112 501 (сто дванадцять тисяч п`ятсот одну) гривню 69 копійок пені, 102 274 (сто дві тисячі двісті сімдесят чотири) гривні 27 копійок штрафу та 3 221 (три тисячі двісті двадцять одну) гривню 64 копійок судового збору.

3. В задоволенні інших позовних вимог, щодо стягнення 191 147, 08 грн пені та 57 010, 10 грн штрафу, - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12.06.2020.

Суддя Г.П. Бондаренко