ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" травня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3939/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Горнович Л.О.

за участю представників:

від позивача: Калініна С.В. (на підставі довіреності);

від відповідачів: не з`явились;

від третьої особи: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державне підприємство „Український державний центр радіочастот" (03179, м. Київ, пр-т Перемоги, 151) в особі Південної філії Державного підприємства „Український державний центр радіочастот" (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 14, кв.33);

до відповідачів: 1. Біляївська районна державна адміністрація Одеської області (67600, Одеська обл., м. Біляївка, пр-т Незалежності, 11);

2. Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6);

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері зв`язку та інформатизації (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22);

про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності запису

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 28.12.2019 року Державне підприємство „Український державний центр радіочастот" в особі Південної філії Державного підприємства „Український державний центр радіочастот" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача - Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, в якій просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Маренич Григорія Георгійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:24483940 від 16.09.2015 року, на об`єкт нерухомого майна - стаціонарну станцію радіоконтролю, пусковий комплекс ODBL VDCH, яка розташована за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с/рада Дачненська, Комплекс будівель та споруд №1, а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що згідно статуту він є держаним підприємством, тому майно підприємства є державною власністю та закріплюється за ним на праві господарського відання. За таких обставин позивач стверджує, що спірне майно знаходиться у його господарському віданні, однак власником відповідного майна є держава Україна в особі Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, тому наявність реєстраційного запису щодо власника відповідного майна в особі позивача є неправомірним, в зв`язку з чим, за думкою позивача, оскаржуване рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Водночас, позивачем у позовній заяві зазначено, що відповідна позовна заява ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2019р. була повернута позивачу, оскільки даний спір підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства. При цьому позивач вказує, що, шляхом подання заяви на внесення змін до державного реєстру речових прав та їх обтяжень, неможливо виправити вказану помилку, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду господарської юрисдикції про скасування рішення про реєстрацію права власності.

Ухвалою суду від 02.01.2020 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/3939/20 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 03.02.2020 року, судом до участі у даній справі в порядку ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. Крім того, даною ухвалою суду підготовче засідання було відкладено, в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, на 19.02.2020 року.

18.02.2020 року до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог вх. ГСОО №4258/20, в якій позивач просив суд визнати протиправним та скасувати запис та рішення державного реєстратора Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Маренич Григорія Георгійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 24483940 від 16.09.2015 року, на об`єкт нерухомого майна - стаціонарну станцію радіоконтролю, пусковий комплекс ODBL VDCH, яка розташована за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с/рада Дачненська, Комплекс будівель та споруд №1 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

У судовому засіданні 19.02.2020 року судом було зазначено, що вказана заява за своєю правовою суттю є заявою про зміну предмету позову, яка, в силу положень ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, приймається судом до розгляду.

Ухвалою суду від 19.02.2020 року, за клопотанням позивача до участі у справі в якості співвідповідача, в порядку ст. 48 Господарського процесуального кодексу України, було залучено Управління Державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради. Крім того даною ухвалою суду, в порядку ст. 177 Господарського процесуального кодексу України строк підготовчого провадження було продовжено на 30 днів та відкладено підготовче засідання, в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, на 13.03.2020 року.

12.03.2020 року до суду від позивача надійшла нова редакція позовної заяви вх. ГСОО №6379/20, в якій позивач доповнив позовні вимоги новою вимогою про зобов`язання Юридичного департаменту Одеської міської ради, в особі Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, виправити помилку та провести державну реєстрацію набуття речових прав на нерухоме майно - стаціонарну станцію радіоконтролю, пусковий комплекс ODBL VDCH, яка розташована за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с/рада Дачненська, Комплекс будівель та споруд №1 за державою в особі Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері зв`язку та інформатизації.

Враховуючи, що позовні вимоги у даній справі носять немайновий характер, а тому їх збільшення у кількісному значені є неможливим, тоді як по суті вказана заява є доповненням позовних вимог новими вимогами, за які позивачем не здійснено сплату судового збору, вимоги позивача про зобов`язання вчинити певні дії судом до розгляду не були прийнятті про що зазначено в протоколі судового засідання від 23.03.2020 року.

З огляду на викладене, судом здійснюється розгляд позовних вимог в редакції заяви позивача вх. ГСОО №4258/20 від 18.02.2020 року.

13.03.2020 року до суду від відповідача - Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву вх. ГСОО №6486/20, в якому управління проти позову заперечує зазначаючи про відсутність будь-яких правовідносин з оскаржуваного питання, тоді як подані позивачем документи щодо внесення змін для зазначення власника - Державу України в особі відповідної комісії замість підприємства позивача не відповідали положенням ст. 37 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження", в зв`язку з чим було прийнято рішення про відмову у внесення відповідних змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У судовому засіданні від 13.03.2020 року судом було постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засіданні, в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, на 23.03.2020 року.

Ухвалою суду від 23.03.2020 року з огляду на введення карантинних заходів на рівні держави, підготовче засідання було відкладено на 06.04.2020 року.

Ухвалою суду від 06.04.20209 року, в порядку ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено розгляд справи по суті на 29.04.2020 року.

У судовому засіданні від 29.04.2020 року судом було оголошено перерву у розгляді справи до 27.05.2020 року.

У судовому засіданні 27.05.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання 27.05.2019 року не з`явились, між тим, про розгляд справи повідомлялись ухвалами суду, які направлялись на їх адресу місцезнаходження, зазначену у відповідних витягах з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Водночас, суд зазначає, що відповідачем - Біляївською районною державна адміністрацією Одеської області не було висловлено свою позицію щодо суті, однак враховуючи, що відповідач був обізнаний про розгляд справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до п. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Національна комісія, що здійснює регулювання у сфері зв`язку та інформатизації у судове засідання не з`явився про поважність причини неявки суд не повідомив, між тим про розгляд справи був повідомлений, шляхом надіслання ухвал суду. Разом з тим своєї позиції щодо суті спору не висловив. Враховуючи, що неявка представника 3-ї особи не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника комісії.

В судовому засіданні 27.05.2020 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 09.06.2020 року.

Розглянувши матеріали справи, господарським судом встановлено:

Так, згідно наданого позивачем витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 16.09.2015 року, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видано реєстраційною службою Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 16.09.2015р., були внесені відомості щодо реєстрації державної форми власності за Державою Україна в особі Державного підприємства „Український державний центр радіочастот" на об`єкт нерухомого майна - стаціонарну станцію радіоконтролю, пусковий комплекс ODBL VDCH, яка розташована за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с/рада Дачненська, Комплекс будівель та споруд №1 загальною площею 106,5 га.

Відповідні реєстраційні дії здійснено державним реєстратором Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Маренич Григорієм Георгійовичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 24483940 від 16.09.2015 року.

В матеріалах справи також наявне рішення Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері зв`язку та інформатизації №108 від 05.03.2019 року у відповідності до якого вирішено установити, що майно, яке знаходиться на балансі Державного підприємства „Український державний центр радіочастот", зокрема, стаціонарну станцію радіоконтролю, пусковий комплекс ODBL VDCH, яка розташована за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с/рада Дачненська, Комплекс будівель та споруд №1 загальною площею 106,5 га, є державною власністю та закріплене за УДЦР на праві господарського відання, в зв`язку з чим було доручено позивачу вжити заходи щодо оформлення документів щодо права власності на майно, яке знаходиться у господарському віданні УДЦР, за державою Україна в особі НКРЗІ.

З урахуванням зазначеного вище рішення комісії, позивач 23.08.2019 року звернувся до Юридичного департаменту Одеської міської ради з заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 35599934 для внесення змін до запису про право власності за номером 11200895 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 10, в якій значилось про необхідність внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказавши власником ОНМ з реєстраційним номером 10: Держава Україна в особі Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, замість: Держава Україна в особі Державного підприємства „Український державний центр радіочастот". За результатом розгляду даної заяви було встановлено, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, в зв`язку з чим, на підставі ст. 26 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011р.

Отже, враховуючи наявність рішення НКРЗІ №108 від 05.03.2019 року, вважаючи себе особою в якої відповідне майно має перебувати виключно на праві господарського відання, з огляду на відмову державного реєстратора здійснити відповідні зміни про власника зазначеного майна, яке було зареєстровано помилково щодо зазначення в особі позивача, УДЦР звернувся з відповідним позовом до суду з метою захисту своїх прав у обраний спосіб, а саме, шляхом визнання протиправним та скасування запису та рішення державного реєстратора Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Маренич Григорія Георгійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 24483940 від 16.09.2015 року, на об`єкт нерухомого майна - стаціонарну станцію радіоконтролю, пусковий комплекс ODBL VDCH, яка розташована за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с/рада Дачненська, Комплекс будівель та споруд №1 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Отже, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як встановлено судом, позовні вимоги, заявлені до відповідачів у справі, з підстав протиправної реєстрації права власності в особі позивача замість іншої особи та направленні на скасування відповідних рішень та записів щодо відповідного майна з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Виходячи із наведеного вище, позивач, звертаючись до суду із даним позовом та вимагаючи визнати неправомірними записи та рішення щодо реєстрації прав на відповідне нерухоме майно, зобов`язаний довести, яким чином оспорюванні реєстраційні дії (рішення, та наявні записи) порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і, в залежності від встановленого, вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Відповідно до ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, суд зазначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав.

Разом з тим реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності.

Наведене є втіленням запровадженого у сфері обігу нерухомого майна «принципу внесення» в силу якого право, яке підлягає реєстрації, виникає в момент такої реєстрації, відповідно до правовстановлюючого документу (правочин, договір, акт тощо).

Між тим, як вбачається із матеріалів справи, реєстрація права власності відбулась відповідно до чинного правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видано реєстраційною службою Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 16.09.2015р., на підставі якого і були внесені відповідні відомості.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 Господарського кодексу України, основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

Із змісту ч. 1 ст. 134 Господарського кодексу України вбачається, що суб`єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб`єктами володіє, користується і розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб`єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 136 Господарського кодексу України, право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 149 Господарського кодексу України, управління об`єктами державної власності відповідно до закону здійснюють Кабінет Міністрів України і, за його уповноваженням, центральні та місцеві органи виконавчої влади. У випадках, передбачених законом, управління державним майном здійснюють також інші суб`єкти.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Таким чином, відповідно до вказаних положень, юридичні особи отримують сукупність прав та обов`язків, які дають їм змогу здійснювати функції власника, однак власником їх майна залишається держава.

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази оспорення жодним з відповідачів речових прав позивача у тому числі господарського відання, як і доказів з яких суд міг би дійти висновку щодо неправомірності вчинених реєстраційних дій при його реєстрації з відкриттям розділу за індексним номером: 24483940 від 16.09.2015 року, на об`єкт нерухомого майна - стаціонарну станцію радіоконтролю, пусковий комплекс ODBL VDCH, яка розташована за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с/рада Дачненська, Комплекс будівель та споруд №1.

Однак позивач, шляхом подання даного позову намагається оспорити зареєстроване право власності особи, (власне право), яка не є відповідачем у справі, лише з підстав того, що відповідне майно має бути у його господарському віданні, тобто виключно у площині здійснення похідних реєстраційних дій щодо майна, а не його фактичного власника. При цьому жодним чином не наводить обставин наявності свого порушеного права, зокрема, права господарського відання на наявності виключно якого він наполягає щодо даного майна, навіть з урахуванням наявності відповідних реєстраційних записів, як і порушення відповідачами такого речового права чи чинення якихось перешкод у його здійсненні.

Враховуючи викладене, з огляду на визначений законодавством порядок набуття речових прав на нерухомість та принцип диспозитивності господарського судочинства, у суду відсутні правові підстави для задоволення даного позову, оскільки позивачем в межах розгляду даного спору, не доведено у встановленому законом порядку наявність порушеного права щодо господарського відання на відповідне майно, порушення такого права відповідачами у справі або наявності будь-якої неправомірності при вчиненні реєстраційних дій .

Більш того, задоволення заявленого позову без вирішення по суті спору про право власності між сторонами не тільки не матиме наслідком поновлення прав позивача, а призведе до стану правової невизначеності щодо спірного нерухомого майна, внаслідок вилучення з державного реєстру відповідного реєстраційного запису щодо власника цього майна, що може мати негативні наслідки у реалізації прав та інтересів належного власника.

Поряд з цим суд зазначає, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

За таких обставин, суд зазначає, що визнання протиправним та скасування запису та рішення державного реєстратора Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Маренич Григорія Георгійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 24483940 від 16.09.2015 року, на об`єкт нерухомого майна - стаціонарну станцію радіоконтролю, пусковий комплекс ODBL VDCH, яка розташована за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с/рада Дачненська, Комплекс будівель та споруд №1 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно не забезпечує ефективний захист речового права позивача, в зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог УДЦР слід відмовити.

При цьому, суд зазначає, що встановлення юридичних фактів не відноситься до юрисдикції господарських судів та є таким, що суперечить загальному принципу здійснення судочинства.

З огляду на викладене, суд зауважує, що не надає правової оцінки обставинам належності позивачу речового права - господарського відання або наявності права власності на даний об`єкт у іншого суб`єкта господарювання, оскільки зазначені обставини повинні бути предметом дослідження у рамках іншого судового процесу за позовом належного власника, за наявності належних правовстановлюючих документів.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

2. Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 09 червня 2020 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська