ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 922/2435/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.

за участю представників: АТ "Дельта Банк" в особі УО ФГВ ФО на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. - адвоката Рішко Н.І.; ТОВ "Сателіт" - адвоката Авраменка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В.

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2019

у справі № 922/2435/13

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателіт"

про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави наведених у заяві вимог

У провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа №922/2435/13 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателіт" (далі - ТОВ "Сателіт"), яке постановою від 11.07.2013 визнано банкрутом.

Ухвалою суду від 28.03.2017 задоволено заяву ПАТ "Дельта-Банк" (вх. №43348 від 19.12.2016), усунуто арбітражного керуючого Губарєва Ю.М. від виконання обов`язків ліквідатора у справі, призначено ліквідатором банкрута - арбітражного керуючого Семенова Д.С., відмовлено арбітражному керуючому Чупруну Є.В. в задоволенні його заяви на участь у даній справі.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 апеляційну скаргу задоволено, ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.03.2017 скасовано в частині відмови арбітражному керуючому Чупруну Є.В. в задоволенні заяви на участь у даній справі та призначення ліквідатором арбітражного керуючого Семенова Д.С. В цій частині прийнято нове рішення, яким відмовлено арбітражному керуючому Семенову Д.С. в задоволенні його заяви на участь у даній справі, а ліквідатором ТОВ "Сателіт" призначено арбітражного керуючого Чупруна Є.В., якого зобов`язано виконати ліквідаційну процедуру відповідно до законодавства. В решті ухвалу місцевого суду залишено без змін.

До суду від ліквідатора надійшла заява (вх. № 11250 від 27.04.2018) про витребування майна з чужого незаконного володіння, до якої в наступному 11.03.2019 та 11.04.2019 ліквідатором подані уточнення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Ухвалою суду від 15.03.2016 частково задоволено заяву ПАТ "Дельта Банк" (вх. №27819 від 09.07.2015) про визнання недійсним результатів аукціонів, визнано недійсними результати аукціону, проведеного 04.12.2013 ТБ "РЕСУРС-ІНФОРМ" з реалізації майна ТОВ "Сателіт".

Судом встановлено, що результати проведеного 04.12.2013 аукціону оформлено наступними протоколами:

- протоколи №№1, 2, 4, 5, 9 від 04.12.2013, якими визнано переможцем ОСОБА_1 стосовно лотів відповідно №№1, 2, 4, 5, 9 визначених нежитлових приміщень та будівель, будівлі гуртожитку;

- протоколи №№3, 6, 7, 8, якими визнано переможцем ОСОБА_2 стосовно лотів відповідно №№3, 6, 7, 8 визначеного майна, зокрема й нежитлових будівель.

За результатами проведення аукціону між боржником та покупцями підписано акти передання права власності на нерухоме майно від 04.12.2013.

Разом з тим, станом на час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідно до відомостей, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, продані на вказаному аукціоні майнові активи ТОВ "Сателіт" зареєстровані на наступними особами: ТОВ "ІВЕРА", ТОВ "ОСББ 62", ТОВ "ТЕХНО М", ТОВ "Сателіт", ОСОБА_3 , ТОВ "УКРСНАБ ПЛЮС", ТОВ "ТД АСТАРТА".

Відтак, враховуючи результати аукціонів 04.12.2013 та актуальні відомості з державних реєстрів, господарським судом встановлено, що мав місце ланцюг відчужень майна, що раніше належало ТОВ "Сателіт".

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.07.2019 у справі №922/2435/13 (суддя Усатий В.О.) задоволено заяву ліквідатора (вх. № 11250 від 27.04.2018) про витребування майна з урахуванням уточнень (вх. № 26377 від 11.03.2019) та (вх. № 8918 від 11.04.2019). Витребувано у власність ТОВ "Сателіт" з чужого незаконного володіння ТОВ "ІВЕРА", ТОВ "ОСББ 62", ТОВ"ТЕХНО М", ОСОБА_3 , ТОВ "УКРСНАБ ПЛЮС", ТОВ "ТД АСТАРТА" майно згідно визначеного в ухвалі переліку.

Ухвала мотивована тим, що результати аукціонів, проведених 04.12.2013 визнано недійсними ухвалою суду від 15.03.2016, що свідчить про те, що дії колишнього ліквідатора та організатора аукціону при проведенні аукціону та розпорядженні майном банкрута не відповідали вимогам законодавства, а тому не можуть свідчити про наявність волі банкрута. В обґрунтування зазначеної позиції місцевий господарський суд посилається на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду.

ТОВ "Івера" не погодилось з постановленою місцевим господарським судом ухвалою про витребування майна з чужого незаконного володіння та оскаржило її в апеляційному порядку, зазначивши, що договори купівлі-продажу спірного майна, які були укладені між ліквідатором банкрута та переможцями аукціонів та були підставами для реєстрації права власності майна за новими власниками у справі про банкрутство, недійсними не визнавались, жодним судовим рішенням не скасовані та є дійсними. Посилається на положення статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) щодо правомірності правочину. Отже, на думку апелянта, при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом порушені норми матеріального права, а саме статей 204, 388 ЦК України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 (колегія суддів: Шутенко І.А. - головуючий, Геза Т.Д., Плахов О.В.) апеляційну скаргу ТОВ "Івера" задоволено. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.07.2019 у справі № 922/2435/13 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора про витребування майна (з урахуванням уточнень) відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що встановлені місцевим господарським судом порушення порядку організації та проведення аукціону колишнім ліквідатором боржника, що стало підставою для визнання результатів аукціону недійсними, жодним чином не мають своїм наслідком відсутності у діях власника майна - ТОВ "Сателіт" і ліквідатора, на якого в силу Закону про банкрутство покладено обов`язки по реалізації майна банкрута, волі на передачу майна іншій особі - переможцю аукціону.

Не перерахування колишнім ліквідатором на депозитний рахунок нотаріуса отриманих від продажу грошових коштів чи не вчинення дій щодо отримання таких коштів не спростовує наявність волі ліквідатора на продаж спірного майна.

Разом з тим, наявність волевиявлення щодо продажу та реалізації майна виключає можливість його витребування згідно зі статтею 388 ЦК України від добросовісного набувача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

Акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. (далі - АТ "Дельта Банк") звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - КГС ВС) з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі №922/2435/13, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.07.2019 - залишити без змін.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що:

- судом апеляційної інстанції невірно застосовано норми статей 328, 338, 387, 388 ЦК України та не застосовано статтю 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

- висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заяви ліквідатора про витребування майна (з урахуванням уточнень) на підставі статті 388 ЦК України є законним та обґрунтованим.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ліквідатор ТОВ "Сателіт" арбітражний керуючий Чупрун Є.В. просить суд задовольнити касаційну скаргу, оскаржувану постанову скасувати.

Також, до КГС ВС від ТОВ "Івера" надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги в повному обсязі, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції.

Касаційне провадження

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи

№922/2435/13 визначено колегію суддів у складі: Огородніка К.М. - (головуючого), Пєскова В.Г., Білоуса В.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 29.01.2020.

Ухвалою КГС ВС від 06.02.2020, зокрема, касаційну скаргу АТ "Дельта Банк" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі №922/2435/13 залишено без руху.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 06.02.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від АТ "Дельта Банк" надійшла заява з додатками про усунення недоліків.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.02.2020, серед іншого, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "Дельта Банк" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі № 922/2435/13. Призначено касаційну скаргу до розгляду на 01.04.2020.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, Кабінетом Міністрів України постановою від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (в редакції постанови №215 від 16.03.2020) з 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

З метою захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням зазначених рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, судове засідання від 01.04.2020 не відбулося.

У зв`язку з відпусткою судді Білоуса В. В., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 922/2435/13 визначено колегію суддів у складі: Огородніка К.М. - (головуючого), Ткаченко Н.Г., Пєскова В.Г., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2020.

Ухвалою КГС ВС від 07.04.2020 у справі № 922/2435/13 призначено розгляд касаційної скарги на 20.05.2020 о 14:30 год.

Ухвалою КГС ВС від 20.05.2020 у справі № 922/2435/13 задоволено клопотання АТ "Дельта Банк" та відкладено розгляд касаційної скарги на 10.06.2020 о 11:50 год.

У зв`язку з відпусткою судді Пєскова В.Г., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 922/2435/13 визначено колегію суддів у складі: Огородніка К.М. - (головуючого), Ткаченко Н.Г., Жукова С.В., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2020.

У судове засідання 10.06.2020 з`явилися представники АТ "Дельта Банк" та ТОВ "Сателіт", які надали пояснення у справі.

Інші учасники справи явку повноважних представників не забезпечили, про час та дату судового засідання були сповіщені належним чином.

Суд зазначає, що на момент проведення судового засідання 10.06.2020 від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом касаційної скарги, зокрема про перерву чи відкладення розгляду справи.

Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності їх повноважних представників.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-ІХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ". Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Керуючись вказаними нормами процесуального закону, Суд враховує при розгляді даної касаційної скарги, що її подано скаржником 13.01.2020.

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права

Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами частини першої статті 2 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до частини 6 статті 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Відповідно до вимог пункту 1-1 прикінцевих положень Закону про банкрутство в редакції від 22.12.2011 №4212-VІ та враховуючи, що постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури прийнято 11.07.2013, до спірних правовідносин застосовуються положення Закону про банкрутство в редакції, чинній з 19.01.2013.

У справі, що є предметом цього касаційного перегляду, майно банкрута ТОВ "Сателіт", в силу приписів Закону про банкрутство, було реалізовано в межах даної справи про банкрутство з аукціону.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах (аукціоні), яка складається з підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна), продажу майна (забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - учасника прилюдних торгів (аукціону)), та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів (аукціонів), складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, аукціон є правочином.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою суду від 15.03.2016 (набрала законної сили) частково задоволено заяву ПАТ "Дельта Банк" (вх. № 27819 від 09.07.2015) про визнання недійсним результатів аукціонів, визнано недійсними результати аукціону, проведеного 04.12.2013 ТБ "РЕСУРС-ІНФОРМ" з реалізації майна ТОВ "Сателіт".

Юридичний аналіз статей 216, 328 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а незаконність набуття права власності, яка встановлена судом не може обґрунтовувати правомірності набуття права власності.

До того ж, слід враховувати, що наслідком визнання результатів аукціону недійсними, є повернення проданого майна до ліквідаційної маси.

Наведені вище обставини стали підставою для звернення ліквідатором боржника із заявою у межах справи про банкрутство ТОВ "Сателіт" про витребування майна боржника із чужого незаконного володіння.

Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна відсутні договірні відносини і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15).

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

У разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України.

У такому випадку, діюче законодавство не пов`язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договорів договором права відчужувати це майно.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 25.01.2017 у справі №916/2131/15, згідно якої витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.

Як було зазначено вище та встановлено судами, підставою для звернення ліквідатором ТОВ "Сателіт" із заявою про витребування майна боржника із чужого незаконного володіння стало судове рішення у даній справі (ухвала від 15.03.2016) про визнання недійсними результатів аукціону з реалізації вказаного майна. Визнаючи результати аукціону недійсними, місцевий господарський суд у вказаній ухвалі від 15.03.2016 встановив наявність допущених порушень порядку організації та проведення аукціону колишнім ліквідатором боржника.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції від 11.07.2019, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду виходила з того, що звертаючись до господарського суду із заявою про визнання його банкрутом, боржник обрав встановлений Законом про банкрутство порядок задоволення вимог його кредиторів саме шляхом реалізації належного йому майна, отже, і поданням заяви до господарського суду висловив свою згоду та волю на відчуження належного йому майна з метою задоволення вимог кредиторів. Більш того, на переконання судової колегії, наявність допущених порушень порядку організації та проведення аукціону колишнім ліквідатором боржника, що встановлено місцевим господарським судом в ухвалі про визнання результатів аукціону недійсними, жодним чином не мають своїм наслідком відсутності у діях власника майна - ТОВ "Сателіт" і ліквідатора, на якого в силу Закону про банкрутство покладено обов`язки по реалізації майна банкрута, волі на передачу майна іншій особі - переможцю аукціону.

Колегія суддів Верховного Суду вважає такий висновок суду апеляційної інстанції помилковим та звертається до правової позиції Верховного Суду викладеної у постановах від 01.08.2018 у справі № 908/431/14, від 21.06.2018 у справі №927/939/17, від 09.04.2020 у справі №10/Б-743, яка полягає у тому, що здійснення ліквідатором - арбітражним керуючим права власності, зокрема розпорядження майном не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених Законом про банкрутство (проведення аукціону з порушенням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), не є вираженням волі власника майна (банкрута), на вибуття такого майна з його володіння, що дає підстави повернення майна володільцю, шляхом його витребування у відповідачів як добросовісних набувачів, в порядку частини першої статті 388 ЦК України.

Положеннями частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Втім, наведеного судом апеляційної інстанції не враховано, що вказує на не правильне застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові від 23.12.2019 положень статті 388 ЦК України та статті 55 Закону про банкрутство.

За таких обставин, Суд визнає частково обґрунтованими доводи скаржника про те, що судом апеляційної інстанції невірно застосовано норми статей 328, 338, 387, 388 ЦК України та не застосовано статтю 55 Закону про банкрутство.

Щодо доводів касаційної скарги про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, яку було скасовано оскаржуваною постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2019, Суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 312 ГПК України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Таким чином, за висновком Верховного Суду про необхідність скасування постанови суду апеляційної інстанції (з підстав невірного застосування та порушення цим судом відповідно норм матеріального та процесуального права) й вирішення питання про залишення в силі, в даному випадку, ухвали місцевого господарського суду, на суд касаційної інстанції покладено обов`язок щодо оцінки законності цієї ухвали.

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на заяву ліквідатора про витребування майна, містяться доводи ТОВ "Івера" щодо того, що ухвалою суду від 15.03.2016 (про визнання недійсними результатів аукціону) договори купівлі-продажу вказаного майна недійсними не визнавалися, жодним іншим судовим рішенням не скасовані та є дійсними у відповідності до статті 204 ЦК України (а.с. 156, т.с. 18в). Аналогічні доводи містяться й у відзиві ТОВ "ТД АСТАРТА" на заяву ліквідатора про витребування майна (а.с. 56-57, т.с. 18д).

Однак, в постановленій ухвалі від 11.07.2019 належної правової оцінки вказаним аргументам судом не надано, чим порушено вимоги пункту 3 частини четвертої статті 238 ГПК України.

Натомість, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні суду або відхилені ним.

Крім того, в ухвалі від 11.07.2019, посилаючись на правову позицію у постанові Вищого господарського суду України від 11.10.2017 у справі №Б-39/55-09, судом встановлено обставини щодо звернення ліквідатором із позовом про витребування майна в межах строку позовної давності. Також, судом зазначено, що за правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05.10.2016 у справі №916/2129/15 (провадження № 3-604гс16), положення про позовну давність до заявлених вимог про витребування майна у порядку статті 388 ЦК України не застосовуються.

Колегія суддів Верховного Суду вважає помилковим вказане твердження суду першої інстанції з підстав його невідповідності правовій позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 907/50/16, щодо застосування інституту позовної давності до правовідносин, що регулюються статтею 388 ЦК України.

Більш того, судом першої інстанції в ухвалі від 11.07.2019 не зазначено, а з матеріалів справи не вбачається звернення стороною даного спору із заявою про застосування позовної давності, що стало б підставою для встановлення судом обставин щодо звернення ліквідатором із позовом про витребування майна в межах строку позовної давності, враховуючи, що у відповідності до частини третьої статті 257 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Не з`ясувавши відповідних обставин, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, а саме статей 13, 86, частини п`ятої статті 236, пункту 3 частини четвертої статті 238 ГПК України, щодо повного та всебічного дослідження обставин, доказів та аргументів сторін, що мають значення для правильного розгляду позовних вимог у даній справі.

Щодо суті касаційної скарги

Ураховуючи наведене вище, суд касаційної інстанцій дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги АТ "Дельта Банк".

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статей 308, 310 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд. Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За вказаних обставин оскаржувані судові рішення є такими, що ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи, господарському суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи; надати належну правову оцінку аргументам учасників справи щодо правомірності правочинів, укладених за результатами аукціону (які визнано недійсними судовим рішенням) з продажу майна боржника в ліквідаційні процедурі у справі про банкрутство, в контексті даних правовідносин щодо витребування майна; всебічно і повно з`ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, зокрема щодо необхідності вирішення питання щодо застосування позовної давності; об`єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і залежно від встановленого прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 129 ГПК України у зв`язку із скасуванням попередніх судових рішень і передачею справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, у тому числі й сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. задовольнити частково.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.07.2019 у справі №922/2435/13 скасувати.

Справу № 922/2435/13 в скасованій частині передати на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий К.М. Огороднік

Судді С.В. Жуков

Н.Г. Ткаченко