ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2020 р. Справа № 917/480/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Отюговій О.І., розглянувши справу № 917/480/20

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Марченко Лідії Михайлівни, АДРЕСА_1

до відповідача ОСОБА_1 , АДРЕСА_2

про стягнення 48 895,43 грн. заборгованості

Без виклику учасників справи

Встановив :

19.03.2020 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Марченко Лідії Михайлівни до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 48 895,43 грн. заборгованості.

Ухвалою від 23.03.2020 року суд звернувся до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради з запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 та зобов`язав Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

03.04.2019 року від Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради надійшла відповідь, згідно якої вбачається, що зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 є : АДРЕСА_2 , тобто ідентичне вказаній позивачем адресі у позовній заяві.

Суд ухвалою від 06.04.2020 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/480/20 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені за місцем їх реєстрації про покладені на них обов`язки, про що свідчать матеріали справи (поштові повідомлення про вручення даної ухвали наявні у матеріалах справи). Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

27.04.2020 р. відповідач надав суду відзив на позов вх. № 4665, відповідно до якого зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме : в частині стягнення з нього 29 900,00 грн. основного боргу, 2 398,08 грн. пені та 378,00 грн. 3% річних, в іншій частині позовних вимог відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень, зокрема, стосовно стягнення з відповідача штрафних санкцій, останній вважає, що оскільки строк дії Договору оренди від 01.09.2019 р. закінчився 01.01.2020 р., то підстави для нарахування та стягнення штрафних санкцій передбачених п. 8.3 Договору відсутні.

08.05.2020 р. позивач надав суду заперечення на відзив вх. № 5073, в якому зазначив, що викладені у відзиві аргументи відповідача є безпідставними та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

01.09.2019 року між фізичною особою підприємцем Марченко Лідією Михайлівною (далі - Орендодавець) і фізичною особою-підприємцем Горобець Максимом Олександровичем (далі - Орендар) було укладено Договір оренди нежитлових приміщень (далі - Договір, а.с. 8-11).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві у строкове платне користування, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування приміщення, що визначене у цьому Договорі (надалі іменується "приміщення, що орендується"), та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату. Адреса будинку, у якому знаходиться приміщення, що орендується: 36021 м. Полтава, вул. Степового Фронту, 7. Загальна площа приміщення, що орендується: 150 (сто п`ятдесят) кв. м. (п. 1.1-1.3 Договору);

- Приміщення та майно, що орендуються, повинні бути передані Орендодавцем та прийняті Орендарем протягом одного дня з набрання чинності цим Договором. Строк оренди приміщення, що орендується, складає 1 (один) рік з моменту прийняття приміщення, що орендується, за актом прийому-передачі (п. 3.1 4.1 Договору);

- Розмір місячної орендної плати з урахуванням її індексації складає: 1 5 000 (П`ятнадцять тисяч) гривень за один місяць, що становить 100 грн за 1 кв.м. (п. 5.1 Договору);

- Орендна плата сплачується Орендарем в безготівковому порядку на поточний рахунок Орендодавця не пізніше 5 (п`ятого) числа кожного місяця. (п. 5.2 Договору);

- У разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення Приміщення та Майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції (п. 5.6 Договору);

- Орендар зобов`язується : використовувати приміщення, що орендується, виключно у відповідності до мети оренди, визначеної у п. 2.1 цього Договору; своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату; щомісяця до 20 числа надавати Орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць (копію платіжного доручення з відміткою обслуговуючого банку про перерахування орендної плати). На вимогу Орендодавця проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння; у разі припинення або розірвання Договору повернути Орендодавцеві, орендоване Приміщення та Майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого Майна; здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого Приміщення та Майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього Договору укласти з Орендодавцем договір про відшкодування витрат Орендодавця на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю (п. 7.1 Договору);

- У випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього Договору (надалі іменується "порушення Договору"), Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством. Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору (п. 8.1 Договору);

- Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується на користь Орендодавця з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати (п. 8.2 Договору);

- У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 50 % від суми заборгованості (п. 8.3 Договору).

Відповідно до акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.09.2019 (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 12), орендодавець передав, а орендар отримав у строкове платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою : АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 , загальною площею 150 кв. м.. Вищезазначений акт підписаний представниками сторін)

За даними позивача в порушення умов Договору відповідач зобов`язання за Договором щодо своєчасної сплати орендних платежів здійснював неналежним чином, в результаті чого у останнього за період з вересня 2019 р. по грудень 2019 р. перед позивачем виникла заборгованість з орендної плати у розмірі 29 900,00 грн..

01.01.2020 року за зверненням відповідача сторони дійшли згоди про дострокове розірвання Договору та повернення орендарем орендодавцю приміщення. Дана обставина підтверджується наявною у матеріалах справи копією акту прийому-передачі нежитлових приміщень в оренду б/н від 01.01.2020 р..

З огляду на неналежне виконання відповідачем умов Договору, особисто йому було вручено претензію № 1 від 25.12.2019 р. (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 13-14) щодо погашення заборгованості. Проте, відповідач проігнорував вимоги даної претензії.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 48 895,43 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором оренди № б/н від 01.09.2019 р., з яких : 29 900,00 грн. сума основного боргу, 14 950,00 грн. штрафу нарахованого відповідно до умов п. 8.3 Договору, 3 667,43 грн. пеня та 378,00 грн. 3% річних. На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази : копія Договору № б/н від 01.09.2019 року; копія акту приймання-передачі нежитлових приміщень в оренду від 01.09.2019 р.; копія претензії № 1 від 25.12.2019 р.; розрахунок боргу по орендній платі; розрахунок пені; розрахунок 3% річних та копії рахунків.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з оренди.

У відповідності до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Статтею 759 Цивільного Кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до п. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу п. 1 ст. 291 Господарського кодексу України не допускається. Зазначене також кореспондується з п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, де встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання за Договором щодо сплати орендних платежів не виконав неналежним чином, заборгованість останнього з орендних платежів перед позивачем на момент прийняття рішення складає 29 900,00 грн., що підтверджується матеріалами справи. Дана обставина відповідачем визнається.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до умов п. 5.6 Договору, у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення Приміщення та Майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції.

Пунктом 8.2 Договору визначено, що "Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується на користь Орендодавця з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати".

Крім того, у п. 8.3 Договору сторони узгодили, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 50 % від суми заборгованості.

Тобто, при укладені Договору сторони дійшли згоди щодо стягнення одночасно штрафу та пені у разі невиконання відповідачем умов договору, тому їх одночасне застосування не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам укладеного між сторонами договору. Положеннями ст. ст. 627, 628, 629 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постановах від 02.04.2019 року у справі №917/194/18, від 09.02.2018року у справі № 911/2813/17 та від 22.03.2018 року у справі №911/1351/17.

Матеріалами справи підтверджується, що факт порушення відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної сплати орендних платежів, остання часткова оплата була проведена відповідачем у листопаді 2019 р., залишок боргу становить 29900 грн.

Заперечення відповідача стосовно неправомірності нарахування штрафу, судом не оцінюються як правомірні, оскільки відповідач невірно трактує умови договору. У п. 8.3 Договору сторони узгодили, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 50 % від суми заборгованості.

Тобто, умовами договору сторони передбачили, що підставою для нарахування штрафу є наявність заборгованості більше трьох місяців на дату сплати, а не на дату припинення договору.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 14950 грн. штрафу та 3 667,43 грн. пені за період з 06.09.2019 року по 24.02.2020 року за період (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання зі сплати орендних платежів за кожний окремий місяць та проведених відповідачем оплат), суд прийшов до висновку, що останні є правомірними, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 378,00 грн. 3% річних за період з 06.09.2019 року по 24.02.2020 року, суд визнає його вірним та приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заперечення відповідача наведені у відзиві на позов судом спростовуються вищевикладеним. Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем частково визнаються, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236, 237-238, 240, 252 ГПК України, суд,-

Вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Марченко Лідії Михайлівни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) 29 900,00 грн. основного боргу, 3 667,43 грн. пені, 378,00 грн. 3% річних, 14950 грн. штрафу та 2102 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням рішенням законної сили.

Рішення підписано 10.06.2020 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М.Тимощенко