ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
18.06.2020 Справа № 905/1962/19
Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В., при секретарі судового засідання Шакуровій І.М., розглянувши матеріали заяви Фізичної особи підприємця Кошової Людмили Леонідівни, м. Маріуполь Донецької області б/н від 08.04.2020 про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду Донецької області від19.02.2020 у справі №905/1962/19
за позовом: Фізичної особи підприємця Кошової Людмили Леонідівни, м. Маріуполь Донецької області
до відповідача: Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь Донецької області
про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради Донецької області №7/46-4495 від 23.10.2019р., визнання укладеною додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 26.05.2010р. на той самий строк на тих самих умовах,
За участю представників сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
11.03.2020 на виконання рішення господарського суду Донецької області від 19.02.2020 у справі №905/1962/19 видано відповідний наказ.
16 березня 2020 року на адресу господарського суду Донецької області надійшла апеляційна скарга 2230/2020 від 13.03.2020 (вх. №5670/20 від 16.03.2020) Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 19.02.2020 року у справі №905/1962/19.
Супровідним листом господарського суду Донецької області від 18.03.2020 матеріали справи №905/1962/19 направлені адресу Східного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги у встановленому законом порядку.
14 квітня 2020 року через канцелярію господарського суду Донецької області від позивача надійшла заява б/н від 08.04.2020 про зміну способу виконання рішення господарського суду Донецької області від 19.02.2020 у справі №905/1962/19 в частині стягнення з боржника Маріупольської міської ради судового збору у розмірі 3 842,00 грн. за рахунок коштів місцевого бюджету м. Маріуполя, розміщених на рахунках Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області.
Заявник обґрунтовує заяву тим, що Головне управління Державної казначейської служби України в м. Маріуполі Донецької області листом б/н від 30.03.2020 , на підставі п.9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, повернуло наказ господарського суду Донецької області від 11.03.2020 у справі №905/1962/19 без виконання, з посиланням на те, що Маріупольська міська рада в управлінні не обслуговується та по цій установі відсутні відкриті рахунки.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.04.2020 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Фізичної особи підприємця Кошової Людмили Леонідівни, м. Маріуполь Донецької області б/н від 08.04.2020 про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду Донецької області від19.02.2020 у справі №905/1962/19 до повернення матеріалів справи №905/1962/19 до господарського суду Донецької області.
22 травня 2020 року матеріали справи №905/1962/19 надійшли до господарського суду Донецької області.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 09.06.2020 заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.06.2020 року.
У судове засідання 18.06.2020 представники сторін у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заявник просив розглянути заяву без його участі.
За змістом ст.331 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Означений процесуальний строк є пресічним та не передбачає відкладення розгляду заяви по суті у разі неявки сторін у судове засідання.
Керуючись ст.331 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути заяву у даному судовому засіданні, за наявними матеріалами справи.
Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку, що заява Фізичної особи підприємця Кошової Людмили Леонідівни, м. Маріуполь Донецької області б/н від 08.04.2020 про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду Донецької області від19.02.2020 у справі №905/1962/19 підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, в тому числі, механізм здійснення безспірного списання коштів, визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2011р. №845 (далі Порядок).
Так, пунктом 24 Порядку встановлено, що боржники це визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання;
Відповідно до п. 24 Порядку, стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку. Якщо боржник обслуговується централізованою бухгалтерією, зазначені документи подаються до органу Казначейства, в якому відкрито рахунки відповідної бюджетної установи, при якій створена така централізована бухгалтерія.
Як вбачаться з матеріалів справи, Управління Державної казначейської служби України в м. Маріуполі Донецької області листом б/н від 30.03.2020, на підставі п.9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, повернуло наказ господарського суду Донецької області 11.03.2020 у справі №905/1962/19 без виконання, з посиланням на те, що Маріупольська міська рада в управлінні не обслуговується та по цій установі відсутні відкриті рахунки.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, можуть бути - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.
Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів визначаються рішенням про місцевий бюджет (ч.4 ст. 22 Бюджетного кодексу України)
Підпунктом 4 пункту а статті 28 Про місцеве самоврядування в Україні визначені повноваження в галузі бюджету, фінансів і цін органів місцевого самоврядування, а саме, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.
Рішенням Маріупольської міської ради Донецької області від 29.12.2015 № 7/3-26 Про затвердження структури, загальної чисельності апарату міської ради та його виконавчих органів затверджено структуру виконавчих органів міської ради.

Отже, виконавчий комітет Маріупольської міської ради є головним розпорядником бюджетних коштів у м. Маріуполь, який здійснює заходи, що реалізуються за рахунок котів бюджету.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття таких заходів, стаття не вимагає. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини, наведені заявником є винятковими і унеможливлюють виконання рішення у встановлений судом в рішенні спосіб.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, є джерелом права, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. у справі Чіжов проти України (заява №6962/02) позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що подана заява не суперечить законодавству України, не порушує інтересів сторін чи інших осіб, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 233, 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Заяву Фізичної особи підприємця Кошової Людмили Леонідівни, м. Маріуполь Донецької області б/н від 08.04.2020 про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду Донецької області від19.02.2020 у справі №905/1962/19 задовольнити.

Змінити спосіб виконання рішення Господарського суду Донецької області від 19.02.2020 у справі №905/1962/19 про стягнення з боржника - Маріупольської міської ради Донецької області судового збору у розмірі 3 842,00 грн., зазначивши:

Стягнути з рахунків, відкритих в Управлінні Державної казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області на ім`я Виконавчого комітету Маріупольської міської ради (87500, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Мира, будинок 70, ), на яких розміщені кошти місцевого бюджету Маріупольської міської ради (87500, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Мира, будинок 70, ) на користь Фізичної особи-підприємця Кошової Людмили Леонідівни ( АДРЕСА_1 ; РНКОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3842,00 грн.

Ухвала складена та підписана 18.06.2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена у Східний апеляційний господарський суд в порядку, передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням положень п.4 розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України.

Суддя О.В. Чернова