УХВАЛА

м. Київ

10.06.2020Справа № 910/7409/20

Суддя Господарського суду міста Києва Плотницька Н.Б., розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приват Банк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код 14360570) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Лазара Ігора Віталійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) заборгованості за кредитним договором (заявою про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ") від 24.04.2019 № б/н в розмірі 16 666 грн 64 коп., 227 грн 78 коп. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 1 649 грн 80 коп. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії та 107 грн 88 коп. пені встановив, що подана заява не підлягає задоволенню частково.

10.06.2020 суддею Плотницькою Н.Б., в результаті часткового задоволення заяви Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приват Банк", було видано судовий наказ про стягнення з Фізичної особи-підприємця Лазара Ігора Віталійовича заборгованості за кредитним договором (заявою про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ") від 24.04.2019 № б/н в розмірі 16 666 грн 64 коп. та суми судових витрат у розмірі 210 грн 20 коп.

Стосовно вимог про стягнення 227 грн 78 коп. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 1 649 грн 80 коп. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії та 107 грн 88 коп. пені суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, за яким право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Нормами статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Отже, пеня не є заборгованістю за договором, а являється штрафною санкцією, вимоги про сплату пені у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, а відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення 227 грн 78 коп. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 1 649 грн 80 коп. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії та 107 грн 88 коп. пені.

Крім того, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, невідповідність вимогам статті 148 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У відповідності до статей 147, 148, 150, 152, 153, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Акціонерному товариству Комерційний Банк "Приватбанк" у видачі судового наказу за вимогами про стягнення 227 грн 78 коп. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 1 649 грн 80 коп. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії та 107 грн 88 коп. пені.

Суддя Н.Б.Плотницька