ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"05" червня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/530/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання Потребенко О.М.,

розглянувши справу № 916/530/20

за позовом: публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" /, адреса - 69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72, e-mail: /

до відповідача: акціонерного товариства "Українська залізниця" /, адреса - 03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5/ в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" /, адреса - 65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19/

про стягнення штрафу 296 871,00 грн.

за участю сторін:

позивач: Нікуленко Микола Миколайович адвокат за довіреністю № 2-139 від 10.12.2019р - бере участь у судовому засідання у режимі відеоконференції;

відповідач: не з`явився, повідомлений належним чином (під розписку у судовому засіданні від 27.05.2020р., аркуш справи 207).

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу у розмірі 296 871,00 грн., судового збору в розмірі 4 453, 07 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 860, 51 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг № 10429/ЦП-2018/20/2018/365 від 15.02.2018 року, а саме прострочення доставки вантажів. Посилається на Статут залізниць України та Правила перевезень вантажів, Закон України «Про транспорт», Закон України «Про залізничний транспорт», ст. ст. 307, 308, 908, 909 ЦК України.

На підставі пункт 116 Статуту залізниць України позивачем, було нараховано відповідачу штраф у заявленій до стягнення сумі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.03.2019р. відкрито провадження у справі №916/530/20 та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

13.03.2020р. до суду від Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог на суму 296 871,00 грн. та покласти на останнього витрати по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначає, що усі вагони з вантажем «чавун переробний рядовий» були доставлені до станції призначення з простроченням не з вини залізниці, а через прийом даного вантажу станцією Миколаїв - Грузовий через перевантаження.

Крім того 13.03.2019р. регіональною філією "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до канцелярії суду було подано заяву про зменшення розміру штрафних санкцій на 50% до розміру 148 435,00 грн., з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, підтверджуючих понесення позивачем збитків внаслідок затримки доставки вантажу.

23.03.2020р. до суду від публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач зазначив, що в силу ст. 80 ГПК України, посилання відповідача про прострочення термінів доставки вантажів не з його вини не заслуговують на увагу через те, що не підтвердженні жодним належним доказом. Щодо заяви відповідача про зменшення штрафних санкцій на 50% позивача зазначає, що зменшення розміру санкцій за ст. 233 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, яке не може бути реалізоване лише за наявності обставин, передбачених законом. Просить вимоги, викладені в позовній заяві, задовольнити в повному обсязі, а заяву про зменшення штрафних санкцій відмовити.

28.04.2020 до суду надійшла заява представника відповідача про проведення судового засідання, призначеного на 29.04.2020 року о 11:30 год., у справі №916/530/20 за його відсутність, з урахування наявних у справі матеріалів.

У судовому засіданні, яке здійснювалося в режимі відеоконференції 27.05.2020р. представник позивача просив вимоги, викладені у позовній заяві, задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 27.05.2020р. частково визнав заявлені позивні вимоги та просив зменшити розмір штрафних санкцій.

В судовому засіданні 27.05.2020 року оголошено перерву до 05.06.2020 року о 14:00.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, надані під час судового розгляду, проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Згідно положень ст. 307 Господарського кодексу за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України).

У відповідності до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Згідно статті 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Судом встановлено, що 15.02.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) та Публічним акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (замовник) було укладено договір про надання послуг №10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365.

Згідно з п. 1.1 договору предметом договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 1.3 договору надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2019 року згідно з залізничними накладними № 45921442, № 45921459, № 45921467, № 45921475, № 45921491, № 45921517, № 45921541, № 45921608, № 45921657, № 45921681, № 45921707, № 45921715, № 45921723, № 45921731, № 45921749, № 45921756, № 45921764, № 45921772, № 45921780, № 45943222, № 45943230, № 45943248, № 45943263, № 45943271, № 45943289, № 45943297, № 45943305, № 45943313, № 45943321, № 45943339, № 45943347, № 45943354, № 45943362, № 45943370, № 45943388, № 45943396, № 45943404, № 45943412, № 45943420, № 45943438, № 45943446, № 45943453, № 45943479, № 45943487, № 45943495, № 45943503, № 45943511, № 45943529, № 45943537, № 45943545, № 45943552, № 45943560, № 45943578, № 45943586, № 45943594, № 45943610, № 45943628, № 45943636, № 45943644, № 45943651, № 45943669, № 45943677, № 45943685, № 45943701, № 45943719, № 45943727, № 45943735, № 45943743, № 45943768, № 46035226, № 46035234, № 46035242, № 46035259, № 46035267, № 46035275, № 46035283, № 46035291, № 46035309, № 46035317, № 46035325, № 46035341, № 46035358, № 46035366, № 46035374, № 46035382, регіональною філією "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" було здійснено перевезення вантажу - чавун переробний рядовий на станцію "Миколаїв-Вантажний" , одержувач ТОВ "МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ".

Відповідно до п. 41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до п.1.2. Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

При цьому, пунктом 1.1. Правил визначені терміни доставки вантажу.

Як встановлено судом в процесі розгляду справи, вантаж, що прямував за вказаними позивачем залізничними накладними, відповідачем було доставлено із порушенням встановлених термінів доставки, про що свідчать відповідні записи у залізничних накладних, а саме календарний штемпель видачі вантажу у графі 52.

Відповідно до п. 131 Статуту залізниць України претензії, що виникли з приводу перевезення вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу. Претензії, що виникли з приводу перевезення пасажирів, багажу і вантажобагажу можуть бути заявлені залізниці відправлення або призначення (на бажання заявника претензії). Претензії, що виникли з перевезення вантажу у прямому змішаному сполученні, заявляються: а) залізниці призначення, якщо кінцевим пунктом перевезення є залізнична станція; б) іншому транспортному органу, якщо кінцевим пунктом перевезення є порт. Претензії вантажовідправників щодо штрафів заявляються залізниці відправлення, а вантажоодержувачів - залізниці призначення. Порядок заявлення і розгляду претензій з приводу платежів, зборів і штрафів, пов`язаних з перевезенням пасажирів, багажу і вантажів, установлюється правилами. Укрзалізниця може доручити розгляд претензій своїм структурним підрозділам.

Згідно ст. 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством. До претензії або позову додаються документи, які підтверджують вимоги заявника. До претензії або позову щодо втрати, нестачі, псування або пошкодження крім документів, які обґрунтовують їх пред`явлення (подання), додається документ, який засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Тобто, у спірних правовідносинах вантажоодержувач - ТОВ "МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ" передало своє право на пред`явлення претензій і позовів вантажовідправнику ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", про що свідчать переуступні написи на вищезазначених накладних, що не суперечить ст. 133 Статуту залізниць України.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Згідно п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Відповідно до Додатку 3 Правил оформлення перевізних документів відомості щодо провізної плати зазначаються у п. 31 накладної.

За змістом п. п. 131, 133 Статуту визначено, що претензії вантажовідправників щодо штрафів заявляються залізниці відправлення, а вантажоодержувачів - залізниці призначення.

Передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до 1. 4 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

За змістом ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи судом була встановлена обставина несвоєчасної доставки залізницею вантажу по спірним накладним, що в свою чергу суперечить вищевказаним нормам права, при цьому, доказів щодо допущення прострочення доставки вантажу за відсутності вини залізниці матеріали справи не містять.

Долучений позивачем до позовної заяви розрахунок штрафу за прострочення доставки вантажу залізницею судом визнається обґрунтованим, так як здійснений з урахуванням Правил обчислення термінів доставки вантажів, в тому числі з урахуванням відстані доставки, кількості повних діб доставки вантажу та провізної плати.

Що стосується заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що зменшення розміру штрафних санкцій є правом, а не обов`язком суду та застосовується ним за наслідками оцінки наданих сторонами доказів та обставин справи в їх сукупності на розсуд суду.

При цьому наявність обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій, вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації та з урахуванням збалансованості інтересів обох сторін.

У клопотанні про зменшення розміру штрафу позивач посилається виключно на обставину відсутності доказів спричинення позивачу збитків у зв`язку з простроченням доставки вантажів, водночас, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами наявності, зокрема, тяжкого фінансового становища відповідача, винятковості обставин прострочення доставки вантажу, зумовлену поважними причинами, або будь-яких інших обставин, на підставі яких суд у сукупності міг би дійти висновку про обґрунтованість такого зменшення.

З врахуванням вищевказаних обставин, а також з огляду на наявність порушень відповідачем термінів доставки вантажу, суд вважає, що клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій є необґрунтованим, а отже задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача 296 871,00 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, приймаючи до уваги задоволення в повному обсязі позовних вимог позивача, судовий збір в сумі 4 453, 07 грн. та витрати на професійну правничу допомогу слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" задовольнити.

2. Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" /, адреса - 03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5/ в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" /, адреса - 65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19/ на користь публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" /, адреса - 69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72, e-mail: / штраф у сумі 296 871,00 грн. /двісті дев`яносто шість тисяч вісімсот сімдесят одна/ грн., а також судовий збір у сумі 4 453 грн /чотири тисячі чотириста п`ятдесят три/ грн. 07 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження аби прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарження рішення суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст складено 09 червня 2020 р.

Суддя Н.Д. Петренко