ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2020 р. Справа№ 910/17075/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Припутніцькій Ю.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 28.05.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Скай Банк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2020

у справі №910/17075/19 (суддя Усатенко І.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінвест Метал» про вжиття заходів забезпечення позову у справі №910/17075/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінвест Метал»

до Акціонерного товариства «Скай Банк»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Орел Олена Володимирівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

В судовому засіданні 28.05.2020 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2020 у справі №910/17075/19 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроінвест Метал» про забезпечення позову задоволено частково.

До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 27.11.2019 за реєстровим № 1446 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Орел Оленою Володимирівною, за яким стягувачем є АТ «Скай Банк», боржником - ТОВ «Євроінвест Метал», що перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни у межах виконавчого провадження № 60749899.

В іншій частині в задоволенні заяви (заборони ДП "СЕТАМ" або будь-якому його регіональному відділенню проводити електронні торги щодо продажу належного ТОВ "ЄВРО ТРАНС МЕТАЛ" майна в межах виконавчого провадження № 60749899) відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду з посиланням на статті 73, 74, 77, 136, 137 ГПК України мотивована тим, що вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, а в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду; невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, АТ «Скай Банк» 12.02.2020 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати повністю та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Підставами апеляційного оскарження є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до наступного:

- у зв`язку з винесення оскаржуваної ухвали виконавчий напис №1446, що є предметом спору у даній справі, вже не може бути виконано, тоді як ще не розпочато розгляд справи по суті та не вирішено спір по суті, що є порушенням ч. 11 ст. 137 ГПК України;

- відповідач повністю заперечує проти повторної заяви про забезпечення позову, оскільки вважає її та сам позов у даній справі намаганням позивача спільно з майновими поручителями уникнути кредитних зобов`язань та зловживанням своїм правом на захист;

- позивачем не доведено, а судом помилково встановлено доведеними обставини, покладені в обґрунтування заяви про забезпечення позову;

- заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

- позивач не навів обставин в підтвердження того, що незастосування ним засобів забезпечення позову унеможливить виконання рішення щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню;

- самі лише посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову;

- позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження намірів відповідача не виконувати рішення суду у даній справі;

- саме лише посилання позивача на потенційну можливість невиконання рішення суду та ймовірність порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечує проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просить її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу 21.02.2020 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2020 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 19.03.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2020 повідомлено учасників справи №910/17075/19, що судове засідання, призначене на 19.03.2020, не відбудеться, враховуючи постанову Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 №215), якою в період з 12 березня по 3 квітня 2020 року в Україні запроваджено карантин через спалах у світі коронавірусу COVID-19.

Зазначено, що про дату та час наступного судового засідання у справі №910/17075/19 учасники справи будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2020 призначено апеляційну скаргу до розгляду на 28.05.2020.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 28.05.2020 заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Представники відповідача, третьої особи та третя особа в судове засідання апеляційної інстанції 28.05.2020 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки представника відповідача суду невідомі.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

10.03.2020 від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності у зв`язку із завантаженням на робочому місці.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка третьої особи, представників відповідача та третьої особи обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали оскарження, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів оскарження у справі та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Євроінвест Метал» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до АТ «Скай Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог законодавства, оскільки безпідставно включено до суми стягнення вимоги, які позивач не визнає.

14.01.2020 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 27.11.2019 за реєстровим № 1446 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Орел Оленою Володимирівною (свідоцтво №8435), за яким стягувачем є АТ «Скай Банк», боржником - ТОВ «Євроінвест Метал», що перебуває на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни у межах виконавчого провадження № 60749899. Заборонити ДП «Сетам» або будь-якому його регіональному відділенню проводити електронні торги щодо продажу належного ТОВ «Євроінвест Метал» майна в межах виконавчого провадження №60749899.

Заява обґрунтована наступними обставинами : «Підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є те, що під час його вчинення 27.11.2019 нотаріусом були порушені вимоги ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» щодо недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації 05.11.2019 в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також вимоги щодо безспірності вимог банку, оскільки до стягнення пред`явлена фактично неіснуюча заборгованість за простроченими процентами по кредиту за період з 29.10.2019 по 26.11.2019 у сумі - 3795,82 доларів США, оскільки після закінчення строку кредитування 01.11.2019 проценти не підлягають нарахуванню. Станом на день пред`явлення вищезазначеного позову спірний виконавчий напис було пред`явлено відповідачем до виконання, за яким 28.11.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Білан Світланою Володимирівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60749899 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 1446 від 27.11.2019. В цей же день приватним виконавцем Білан Світланою Володимирівною за виконавчим провадженням № 60749899 винесено постанову про арешт майна боржника. 29.11.2019 приватним виконавцем Білан Світланою Володимирівною за виконавчим провадженням №60749899 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою зазначене у виконавчому написі нотаріуса майно вилучено та передано на зберігання представнику AT «Скай Банк» - Перепелиці Д.Д. 17.12.2019 приватним виконавцем Білан Світланою Володимирівною за виконавчим провадженням № 60749899 винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме - ТОВ «Експерта служба України». 17.12.2019 суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Експерта служба України» виконано звіт про оцінку майна, зазначеного у виконавчому написі нотаріуса № 1446 від 27.11.2019. 10.01.2020 приватним виконавцем Білан Світланою Володимирівною складена та направлена до ДП «Сетам» заявка на реалізацію арештованого майна за виконавчим провадженням № 60749899 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 1446 від 27.11.2019. Вказана заявка зареєстрована, розміщена на офіційному сайті та призначені публічні торги з реалізації належного позивачу майна, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту setam.net.ua. За таких обставин, захист порушених прав та інтересів позивача в межах даної справи може бути знівельовано внаслідок незаконного стягнення на підставі спірного виконавчого напису коштів на користь відповідача за час вирішення відповідного спору. Приписи ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», які встановлюють вичерпний перелік підстав зупинення виконавчих дій, не містять такої підстави як оскарження виконавчого документу до суду, а вказують лише на обов`язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій, зокрема, на підставі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Тобто, звернення до суду з позовом про визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із порушенням приписів закону при його вчиненні, не нівелює обов`язку виконавця вчинити примусові дії з його виконання в порядку та в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», що свідчить про обґрунтованість посилань на можливе виконання спірного виконавчого напису (звернення стягнення на майно шляхом його продажу з публічних торгів) за час вирішення даного спору в суді. Невжиття заходів до забезпечення позову у даній справі шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом може нівелювати ефективність судового захисту шляхом прийняття рішення господарського суду у даній справі у разі задоволення позовних вимог, оскільки у разі повного виконання спірного виконавчого напису таке задоволення позову не призведе до фактичного відновлення прав та інтересів, з метою захисту яких позивач звернувся з відповідним позовом до суду, оскільки майно, на яке звернуто стягнення вже буде реалізоване і з метою його повернення чи повернення вартості цього майна товариству доведеться знову звертатися до суду з новими позовами та витрачати додаткові кошти».

Задовольняючи заяву про забезпечення позову частково, місцевий господарський суд виходив з того, що оскаржуваний виконавчий напис став підставою для відкриття 28.11.2019 приватним виконавцем Орел О.В. виконавчого провадження №60749899 з його виконання, з метою забезпечення його виконання було накладено арешт на майно ТОВ «Євроінвест Метал» та прийнято постанови від 28.11.2019 та 29.11.2019 про опис та арешт майна (коштів) заявника за оспорюваним виконавчим написом.

Стягнення коштів за наслідками вчинення приватним виконавцем виконавчих дій щодо виконання виконавчого напису нотаріуса, правомірність якого оскаржується, зводиться до можливого протиправного позбавлення власника свого права власності на майно у випадку встановлення судом обставин щодо неправомірності вчинення відповідного виконавчого напису.

Враховуючи, що станом на день подання повторної заяви про забезпечення позову не просто розпочато процедуру виконання спірного виконавчого напису, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, а й призначено торги щодо відчуження майна позивача, на яке було накладено арешт в рамках виконавчого провадження №60749899, з метою запобігання можливим потенційним порушенням майнових прав та охоронюваних законом інтересів позивача, з огляду на ту обставину, що забезпечення позову не призведе до припинення господарської діяльності відповідача, суд визнав обґрунтованими вимоги щодо зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису.

Оскільки виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій на підставі ухвали суду про забезпечення позову, в подальшому проведення торгів зупиняється на підставі відповідної постанови виконавця, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що забезпечення позову у вигляді заборони ДП «Сетам» та його регіональним відділенням проводити електронні торги щодо відчуження майна позивача на підставі спірного виконавчого напису, є надмірним.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення заяви ТОВ Євроінвест Метал» про забезпечення позову з огляду на наступне.

За приписами ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З аналізу вказаної норми вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Однак, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, положення вказаної статті пов`язують вжиття заходу забезпечення з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Разом з тим, оскільки у даній справі позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Так, за приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Водночас, в силу положень ч. 1 ст. 74 ГПК України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

Як вбачається з матеріалів оскарження, на сьогоднішній день оскаржуваний виконавчий напис став підставою для відкриття 28.11.2019 приватним виконавцем Орел О.В. виконавчого провадження № 60749899 з його виконання, з метою забезпечення виконання якого було накладено арешт на майно ТОВ «Євроінвест Метал» та прийнято постанови від 28.11.2019 та 29.11.2019 про опис та арешт майна (коштів) заявника на оспорюваним виконавчим написом.

Згідно постанови державного виконавця від 17.12.2019 ВП № 60749899 призначено суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартість описаного майна боржника, про що суб`єкт оціночної діяльності має надати письмовий звіт. До матеріалів справи долучено висновок про вартість майна боржника на суму 5497887,50 грн. Як вбачається з долучених до матеріалів справи скріншотів та загальнодоступної інформації з сайту http://setam.net.ua на 12.02.2020 призначено продаж обладнання (стартова ціна 5497887,50 грн.), на яке було накладено арешт в рамках виконавчого провадження № 60749899.

Приписи ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», які встановлюють вичерпний перелік підстав зупинення виконавчих дій, не містять такої підстави як оскарження виконавчого документу до суду, а вказують лише на обов`язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій, зокрема, на підставі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що звернення до суду з позовом про визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із порушенням приписів закону при його вчиненні, не нівелює обов`язку виконавця вчинити примусові дії з його виконання в порядку та в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», що свідчить про обґрунтованість посилань заявника на можливе виконання спірного виконавчого напису (стягнення визначених коштів) за час вирішення даного спору в суді.

Отже, за наявності в матеріалах справи документального підтвердження початку примусового виконання спірного виконавчого напису обґрунтованим є посилання позивача на те, що невжиття заходів до забезпечення позову у даній справі шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом може нівелювати ефективність судового захисту шляхом прийняття рішення господарським судом у даній справі у разі задоволення позовних вимог, адже у разі повного виконання спірного виконавчого напису таке задоволення позову не призведе до фактичного відновлення прав та інтересів, з метою захисту яких позивач звернувся з відповідним позовом до суду, оскільки запропоновані до стягнення за ним кошти вже будуть стягнуті та відбудеться реалізація майна заявника, та з метою їх повернення заявнику доведеться знову звертатися до суду з новими позовами та понести додаткові витрати.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Вказаними нормами закону передбачено, що власник має право на превентивний захист судом свого права у випадку, коли ще немає порушення, однак є підстави передбачити можливість такого порушення. Однією з форм такого превентивного судового захисту, по суті, і є заходи забезпечення ефективності судового рішення.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, стягнення коштів за наслідками вчинення приватним виконавцем виконавчих дій щодо виконання виконавчого напису нотаріуса, правомірність якого оскаржується, зводиться до можливого протиправного позбавлення власника свого права власності на майно у випадку встановлення судом обставин щодо неправомірності вчинення відповідного виконавчого напису.

За таких обставин, враховуючи, що на час розгляду справи розпочато процедуру виконання спірного виконавчого напису, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що в даному випадку застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

При цьому, в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України, судом першої інстанції правомірно враховано правові висновки щодо необхідності, з метою забезпечення належного захисту прав та інтересів осіб, зупинення виконавчого провадження до розгляду спору про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого відкрито відповідне виконавче провадження, викладені в постановах Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, від 25.02.2019 у справі № 924/789/18 та від 25.02.2019 №924/790/18.

Так, зокрема, у постанові від 16.08.2018 у справі №910/1040/18 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновку, що з огляду на відповідні законодавчі приписи та враховуючи винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, яким передбачено звернення стягнення на майно на користь банку, а позивач мав намір оскаржити такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважав, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, - існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову, до подання позовної заяви (шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, яким звернено стягнення на майно та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису нотаріуса) може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він мав намір звернутися до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи виконавчою службою буде примусово реалізовано майно на прилюдних торгах, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

При цьому, обраний захід до забезпечення позову не повинен мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призведе до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльності» банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб.

Отже, господарська діяльність відповідача як банківської установи полягає у залученні у вклади коштів не конкретної особи або обмеженої кількості осіб, а необмеженої (на розсуд банку) кількості фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені на власних умовах та на власний ризик, а тому тимчасове (до вирішення цього спору по суті) зупинення стягнення за вимогами до позивача як одного із боржників відповідача не може вважатися втручанням в господарську діяльність останнього у розумінні ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльності».

З огляду на викладене, з метою запобігання можливим потенційним порушенням майнових прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може породжувати подання нових позовів, зокрема стосовно повернення майна за рахунок якого буде здійснено задоволення вимог кредитора в межах виконавчого провадження (у разі встановлення судом обставин неправомірності видачі оскаржуваного виконавчого напису), та з огляду на ту обставину, що забезпечення позову не призведе до припинення господарської діяльності відповідача, місцевий господарський суд правомірно визнав обґрунтованою вимогу щодо зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису.

Разом з тим, дійшов правомірного висновку про відмову у забезпеченні позову в частині заборони ДП «Сетам» проводити електронні торги в рамках виконавчого провадження № 60749899 з огляду на наступне.

Згідно п.п. 1, 2 розділу ХІ «Порядку реалізації арештованого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 N2831/5, підставою для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом є: рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна; зупинення вчинення виконавчих дій у випадках, визначених Законом України «Про виконавче провадження»; відкладення проведення виконавчих дій; зупинення виконавчого провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду, відкладення проведення виконавчих дій; наявність технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, виключно на період відновлення її працездатності. У разі надходження постанови державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій або постанови про відкладення проведення виконавчих дій Організатор зобов`язаний негайно зупинити електронні торги (торги за фіксованою ціною) та поновити їх при одержанні постанови виконавця про продовження примусового виконання рішення чи закінчення строку відкладення виконавчих дій. У постанові виконавця в обов`язковому порядку зазначається номер лота, електронні торги щодо реалізації якого підлягають зупиненню або відновленню.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Оскільки виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій на підставі ухвали суду про забезпечення позову, в подальшому проведення торгів зупиняється на підставі відповідної постанови виконавця, у зв`язку з чим доводи заяви позивача в цій частині правомірно визнано судом надмірними.

Відповідно до п. 3 розділу ХІ «Порядку реалізації арештованого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 N2831/5, за наявності підстав, визначених у п. 2 цього розділу, Організатор негайно зупиняє електронні торги (торги за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом, про що складає акт про зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) з фіксацією підстави та рішення про їх зупинення. З моменту зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом строки електронних торгів автоматично зупиняються. У разі усунення підстав для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною), визначених у пункті 2 цього розділу (в тому числі набрання судовим рішенням законної сили про відмову в задоволенні позову, про закриття провадження у справі або залишення позовної заяви без розгляду), Організатор з дотриманням вимог цього Порядку засобами Системи здійснює заходи щодо відновлення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) у цілому або за окремим лотом із збереженням попередніх умов їх проведення та без уцінки майна. Інформація про відновлення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) не пізніше наступного робочого дня з дня їх відновлення засобами Системи розміщується на Веб-сайті та надсилається усім учасникам в їх особисті кабінети. Інформація про відновлення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) обов`язково повинна містити підстави для відновлення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) та дату і час їх початку. У разі зупинення електронних торгів протягом часу їх проведення, встановленого пунктом 1 розділу V цього Порядку, такі електронні торги проводяться спочатку та розпочинаються на третій робочий день від дати їх відновлення без можливості залучення учасників, які не були допущені до проведення первинних (зупинених) електронних торгів.

У разі встановлення судом необґрунтованості позовних вимог, виконавчі дії з виконання виконавчого напису нотаріуса будуть продовжені, а електронні торги - відновлені, у зв`язку з чим не вбачається істотного обмеження прав відповідача у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову. Натомість, вбачається ефективний спосіб захисту прав позивача у разі задоволення позовних вимог у даній справі.

При цьому суд, з урахуванням приписів статті 141 ГПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність обставин, з якими законодавець пов`язує необхідність застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що судове рішення місцевого суду прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для вирішення спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів також враховує посилання апелянта на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 в межах розгляду даної справи місцевий суд відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю "Євроінвест метал" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

При цьому, дослідивши та перевіривши подані заявником документи, місцевий суд встановив відсутність належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування вказаних заявником заходів забезпечення позову.

Водночас, на час постановлення ухвали Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 про відмову у забезпеченні позову, місцевому суду не було надано відомостей (та доказів на їх підтвердження) щодо вчинення приватним виконавцем Орел О.В. ряду виконавчих дій в межах виконавчого провадження №60749899, зокрема опису, арешту майна, призначення суб`єкта оціночної діяльності для визначення його вартості, отримання висновків про вартість майна станом на 17.12.2019, подання заявок до ДП «СЕТАМ» на реалізацію арештованого майна, а також, відповідно, щодо наявності оголошень на сайті ДП «СЕТАМ» про проведення аукціону 12.02.2020.

Відтак, посилання апелянта на те, що раніше місцевий суд ухвалою від 05.12.2019 відмовив ТОВ "Євроінвест Метал" у задоволенні заяви про забезпечення позову, не може бути фактичною і правовою підставою для скасування ухвали від 03.02.2020.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не надано суду апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про вжиття заходів забезпечення позову, які є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, не ґрунтуються на матеріалах оскарження.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Беручи до уваги наведене, всі інші аргументи учасників судового процессу, колегія суддів з урахуванням п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України відхиляє як такі, що не стосуються предмета спору, є явно необґрунтованими та неприйнятними з огляду на законодавство та усталену судову практику.

У справі, що розглядається, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Скай Банк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2020 у справі №910/17075/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2020 у справі №910/17075/19 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження у справі №910/17075/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 16.06.2020 після виходу судді Тищенко А.І. з відпустки.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська