ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.06.2020 Справа № 914/1425/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., розглянувши заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» (79008, м.Львів, вул.Староєврейська, буд.22, ідентифікаційний код 35429502)

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Журавля Сергія Вікторовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за договором про надання послуг з поводження з побутовими відходами №42/504/19-к від 01.12.2019р. заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів в розмірі 1362,68грн., пені в розмірі 6,32грн., інфляційних втрат в розмірі 8,32грн., 3% річних в розмірі 5,18грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області 15.06.2020р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» поступила заява про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Журавля Сергія Вікторовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» заборгованості за договором №42/504/19-к від 01.12.2019р. за послуги з вивезення побутових відходів в розмірі 1362,68грн., пені в розмірі 6,32грн., інфляційних втрат в розмірі 8,32грн., 3% річних в розмірі 5,18грн.

Вказана заява обґрунтована неналежним виконанням Фізичною особою-підприємцем Журавлем Сергієм Вікторовичем умов договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами №42/504/19-к від 01.12.2019р, у зв`язку з чим, як зазначає заявник, у Фізичної особи-підприємця Журавля Сергія Вікторовича виникла заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів в розмірі 1362,68грн., а також пеня 6,32грн., інфляційні нарахування 8,32грн. та 3% річних 5,18грн. (копію вказаного договору долучено до поданої заяви).

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

За змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України грошовим зобов`язанням є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

З аналізу вказаних норм чинного законодавства, пеня не є заборгованістю за договором, а є штрафною санкцією. Вимоги про сплату пені у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань, хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Отже, вимоги в частині стягнення пені не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Вимоги заявника про стягнення пені за своїм змістом є заходом відповідальності, а не грошовою заборгованістю за договором, відтак, такі вимоги не можуть розглядатись в порядку наказного провадження.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Сторонами у договорі №42/504/19-к від 01.12.2019р. визначено, що сума відшкодування витрат виконавця на захоронення відходів зазначається останнім в рахунках та/або актах наданих послуг. При цьому до заяви про видачу судового наказу не долучено ні рахунків, ні актів в підтвердження надання послуг та заборгованості у заявленому розмірі, що у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Пунктом 1 ч.1 ст.152 ГПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Пунктом 8 ч.1 ст.152 ГПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).

Варховуючи вищевикладене, керуючись ст. 150, п.п. 1, 3, 8 ч. 1 ст. 152, ст. ст. 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» у видачі судового наказу в порядку наказного провадження про стягнення з Фізичної особи-підприємця Журавля Сергія Вікторовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» заборгованості за договором №42/504/19-к від 01.12.2019р. за послуги з вивезення побутових відходів в розмірі 1362,68грн., пені в розмірі 6,32грн., інфляційних втрат в розмірі 8,32грн., 3% річних в розмірі 5,18грн.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 235 ГПК України і може бути оскаржена до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Суддя Іванчук С.В.