ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року Справа № 906/1328/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Демидюк О.О.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Дацюк Н.О.

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросвіт-Житомир" на рішення господарського суду Житомирської області від 12 лютого 2020 року у справі №906/1328/19 (повний текст складено 14 лютого 2020 року, суддя Давидюк В.К.)

за позовом Приватного підприємства "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросвіт-Житомир"

про стягнення 896639,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 12 лютого 2020 року у справі №906/1328/19 частково задоволено позов Приватного підприємства "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросвіт-Житомир" про стягнення 896639,09 грн. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросвіт-Житомир" (11543, Житомирська обл., Коростенський район, с. Новаки, вул. Центральна, 1, ідентифікаційний код 38812719) на користь Приватного підприємства "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" (35705, Рівненська обл., м. Здолбунів, вул. Грушевського, 28, ідентифікаційний код 36921697): 675000,00 грн основний борг, 80732,19 грн пеня, 67500,00 грн штраф, 59503,42 грн 25% річних, 10167,56 грн інфляційних, 13393,55 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що на виконання договору поставки №06-М-190326/2 від 26 березня 2019 року ПП "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" поставило ТОВ "Агросвіт-Житомир" товар, що підтверджується видатковою накладною №56 від 15 травня 2019 року. Покупець зобов`язання щодо оплати вартості товару виконав частково, сплативши позивачеві 775000,00 грн, про що свідчать копії платіжних доручень. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не сплатив вартість отриманого товару в повному обсязі та у встановлений строк.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросвіт-Житомир" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 12 лютого 2020 року у справі №906/1328/19 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 67500 грн. штрафу та прийняти нове рішення, яким у цій частині позову відмовити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. При цьому, скаржник посилається на правову позицію викладену у постановах Київського апеляційного господарського суду від 23 січня 2018 року у справі №910/15382/17 та від 27 березня 2018 року у справі №910/13878/17 та у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 20 лютого 2018 року у справі №922/3275/17. На підставі викладеного, апелянт вважає, що позовні вимоги щодо стягнення штрафу в розмірі 65000 грн. є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30 березня 2020 року у справі №906/1328/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Агросвіт - Житомир" на рішення господарського суду Житомирської області від 12 лютого 2020 року у справі №906/1328/19 та призначено дату судового засідання на 28 квітня 2020 року.

Від позивача - Приватного підприємства "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін.

28 квітня 2020 року судове засідання у справі №906/1328/19 не відбулося у зв`язку із перебуванням у відпустці головуючого судді Савченка Г.І.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12 травня 2020 року у справі №906/1328/19 розгляд апеляційної скарги призначено на 09 червня 2020 року.

Безпосередньо в судовому засіданні 09 червня 2020 року представник позивача повністю підтримала вимоги і доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, відповідності до вимог статті 269 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26 березня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросвіт-Житомир" (покупець/відповідач) та Приватним підприємством "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" (продавець/позивач) укладено договір поставки №06-М-190326/2 /а.с. 12-13/, за умовами якого постачальник зобов`язується передавати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується, приймати та оплачувати його вартість (пункт 1.1. договору).

Згідно з пунктом 3.1. договору, ціна товару визначається постачальником та узгоджується з покупцем і вказується у рахунку, видатковій накладній та/або специфікації.

Розрахунок за товар здійснюється покупцем шляхом перарахування коштів на поточний рахунок постачальника в такому порядку: 50% вартості товару до 08 квітня 2019 року, а решту 50% до 01 серпня 2019 року. Також зазначено, що покупець має право на достроковий розрахунок та збільшення авансових платежів.

26 березня 2019 року сторони узгодили текст специфікації №1, за якою покупець зобов`язується поставити покупцю пристрій для збирання ріпаку MAANS-R до жниварки Сlass Max Flex 930 у кількості 5 штук з ціною за одиницю 290000,00 грн, що у підсумку становить 1450000,00 грн /а.с. 14/.

На виконання договору поставки №06-М-190326/2 від 26 березня 2019 року ПП "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" поставило ТОВ "Агросвіт-Житомир" товар, що підтверджується видатковою накладною №56 від 15 травня 2019 року /а.с. 15/. Водночас, сторони підписали акт приймання-передачі товару від 16 травня 2019 року /а.с. 17/.

В матеріалах справи наявна копія довіреності на отримання цінностей за договором поставки уповноваженим представником ТОВ "Агросвіт-Житомир" /а.с. 16/.

Покупець зобов`язання щодо оплати вартості товару виконав частково, сплативши позивачеві 775000,00 грн, про що свідчать копії платіжних доручень /а.с.18-22/.

Внаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати вартості товару, станом на день звернення з позовом до суду першої інстанції та на день розгляду справи в місцевому суді заборгованість відповідача становила 675000,00 грн (1450000,00 грн - 775000,00 грн).

При зверненні до суду позивач також просив стягнути з відповідача 81454,41 грн пені, 67500,00 грн штрафу, 62517,12 грн 25% річних, 10167,56 грн інфляційних.

Відповідно до частини 4 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Однак, скаржником не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині стягнення основного боргу, пені, річних та інфляційних втрат, тому колегія суддів не вбачає підстав виходу за межі доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів обмежується оцінкою доводів апелянта щодо подвійного застосування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як передбачено статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з приписами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено пунктом 6.3. договору у випадку прострочення строків оплати більш, ніж 10 банківських днів, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від неоплачуваної суми.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає необґрунтованими твердження скаржника про неможливість одночасного стягнення штрафу та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання покупцем, з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Договором передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати неустойки пені та штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 09 лютого 2018 року у справі №911/2813/17, від 22 березня 2018 року у справі №911/1351/ 17, від 25 травня 2018 року у справі №922/1720/17, від 02 квітня 2019 року у справі №917/194/18, від 27 вересня 2019 року у справі №923/760/16.

Безпідставним є посилання скаржника на постанови апеляційних господарських судів, оскільки у відповідності до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач стверджує, що штраф розрахований від суми 675000,00 грн, оскільки у ТОВ "Агросвіт-Житомир" наявна заборгованість у вказаному розмірі.

Місцевий суд правомірно задоволив вимогу про стягнення 67500,00 грн штрафу (675000,00 х 10%) відповідно до пункту 6.3. договору поставки №06-М-190326/2 від 26 березня 2019 року.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 67500,00 грн - штрафу є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду в оскаржуваній частині, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросвіт-Житомир" на рішення господарського суду Житомирської області від 12 лютого 2020 року у справі №906/1328/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Житомирської області від 12 лютого 2020 року у справі №906/1328/19 в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №906/1328/19 повернути до господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "10" червня 2020 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Демидюк О.О.