ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2020 року м.Дніпро

Справа № 6/45/09

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів Кузнецова В.О., Мороза В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.02.2020 (прийняту суддею Смірнов О.Г. за результатами розгляду заяви Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк "України" про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання; повний текст ухвали складено 18.02.2020) у справі № 6/45/09

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Державний експортно імпортний банк України" в особі філії Відкритого акціонерного товариства "Укрексімбанк" в м. Запоріжжі

до відповідача Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер"

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заявлених вимог.

Акціонерне товариство "Державний експортно імпортний банк "України" звернулося до Господарського суду Запорізької області із заявою за вих. № 075-23/141 від 30.01.2020, в якій просить поновити пропущений строк для подання наказу Господарського суду Запорізької області у справі № 6/45/09 від 30.03.2009 про стягнення з Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно імпортний банк України" заборгованості по кредитній угоді № 7506К18/18 від 21.04.2006 року у розмірі 497307,20 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 34610,35 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 61334,55 доларів США, пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 3507,88 доларів США, витрати по сплаті державного мита в сумі 3707,64 доларів США та витрати на інформаційно технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн до виконання.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.02.2020 у справі № 6/45/09 у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Державний експортно імпортний банк "України" про поновлення строку для пред`явлення наказу від 30.03.2009 у справі № 6/45/09 до виконання відмовлено.

Приймаючи судове рішення (ухвалу) про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Державний експортно імпортний банк "України" про поновлення строку для пред`явлення наказу від 30.03.2009 у справі № 6/45/09 до виконання, місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що стягувач не довів суду наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали йому реалізувати своє право на пред`явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну, а також поважності причин пропуску строку пред`явлення наказу від 30.03.2009 у справі № 6/45/09 до виконання, в тому числі вчинення дій з метою виконання вказаного наказу.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням (ухвалою), Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що оскаржуване рішення (ухвала) прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву АТ "Укрексімбанк" та поновити пропущений строк для подання наказу господарського суду до виконання про стягнення заборгованості за кредитною угодою з Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер".

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що у встановлений законом строк наказ Господарського суду Запорізької області у справі № 6/45/09 до примусового виконання пред`явлено не було, оскільки ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.03.2009 порушено провадження у справі про банкрутство № 12/58/09 про визнання банкрутом ЗДП "Кремнійполімер" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Керуючись ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ( редакція від 09.01.2009 року) (Далі - Закон) 15 травня 2009 року Банк подав до Господарського суду Запорізької області письмову заяву про визнання грошових вимог (вих. № 075-03/2287 від 13.05.2009) у сумі 26 084 788,70 грн (заява знаходиться в матеріалах справи № 12/58/09 про банкрутство Боржника, копія заяви додається), та ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.04.2010 у справі про банкрутство ЗДП "Кремнійполімер", АТ "Укрексімбанк" визнано конкурсним кредитором з майновими вимогами в сумі 26 084 788,70 грн.

На думку скаржника, суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу належним чином не захистив права стягувача - АТ "Укрексімбанк" та відмовив у поновленні строку для пред`явлення виконавчого документу, без врахування обставин справи, норм матеріального та процесуального права, які регулюють дані правовідносини.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Запорізьке державне підприємство "Кремнійполімер" своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином.

6. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2020 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.02.2020 у справі № 6/45/09.

Вказаною ухвалою повідомлено, що у зв`язку з встановленням тимчасово на період з 18 березня по 3 квітня 2020 року особливого режиму роботи Центрального апеляційного господарського суду на виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", враховуючи Рекомендації Ради суддів України викладені у листі № 9рс-186/20 від 16 березня 2020 року, на виконання рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 1 від 16.03.2020 судове засідання для розгляду справи № 6/45/09 буде призначено додатково ухвалою суду, яку буде направлено на адресу сторін.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.05.2020 розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 15.06.2020 о 15:00 год.

У судовому засіданні 15.06.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.03.2009 у справі № 6/45/09 позов Відкритого акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України в особі філії Відкритого акціонерного товариства "Укрексімбанк" в м. Запоріжжі до Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер" про стягнення 596 759 грн. 98 коп. задоволено, стягнуто з Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер" на користь Відкритого акціонерного товариства "Державний експортно імпортний банк України" в особі філії Відкритого акціонерного товариства "Укрексімбанк" заборгованість по кредиту у розмірі 497307,20 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 34610,35 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 61334,55 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 3507,88 доларів США, витрати по сплаті державного мита в сумі 3707,64 доларів США та витрати на інформаційно технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

На виконання вказаного рішення суду 30.03.2009 Господарським судом Запорізької області був виданий наказ про примусове виконання рішення.

Акціонерне товариство "Державний експортно імпортний банк "України" звернулося до Господарського суду Запорізької області із заявою за вих. № 075-23/141 від 30.01.2020, в якій просить поновити пропущений строк для подання наказу Господарського суду Запорізької області у справі № 6/45/09 від 30.03.2009 про стягнення з Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно імпортний банк України" заборгованості по кредитній угоді № 7506К18/18 від 21.04.2006 року у розмірі 497307,20 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 34610,35 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 61334,55 доларів США, пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 3507,88 доларів США, витрати по сплаті державного мита в сумі 3707,64 доларів США та витрати на інформаційно технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. до виконання.

В обґрунтування поданої заяви Акціонерне товариство "Державний експортноімпортний банк "України" (стягувач) зазначає, що у встановлений законом строк наказ Господарського суду Запорізької області у справі № 6/45/09 до примусового виконання не було подано, оскільки ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.03.2009 порушено провадження у справі № 12/58/09 про визнання банкрутом Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер" за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Постановою Господарського суду Запорізької області від 30.11.2016 у справі № 12/58/09 про банкрутство - Запорізьке державне підприємство "Кремнійполімер" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. 23.01.2019 ухвалою Господарського суду Запорізької області провадження у справі № 12/58/09 про банкрутство Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер" закрито, мораторій на задоволення вимог кредиторів скасовано, процедуру ліквідації підприємства припинено.

Відповідно до п. 3 Статуту Акціонерного товариства "Державний експортно імпортний банк "України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1250 від 10.08.2000, Акціонерне товариство "Державний експортно імпортний банк "України" є правонаступником усіх прав і обов`язків Відкритого акціонерного товариства "Державний експортно імпортний банк України", який в свою чергу, є правонаступником прав та обов`язків Державного експортно імпортного банку України, утвореного згідно з Указом Президента України від 3 січня 1992 № 29 та зареєстрованого Національним банком України 23 січня 1992 за № 5.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як зазначено вище, на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2009 у справі № 6/45/09 Господарським судом Запорізької області 30.03.2009 був виданий наказ про примусове виконання рішення.

За змістом ч. 1 ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час винесення наказу), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

За змістом ч. 2 ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішень господарських судів - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Отже, наказ Господарського суду Запорізької області від 30.03.2009 у справі № 6/45/09 мав бути пред`явлений до виконання до 31.03.2012.

Матеріали справи не містять доказів пред`явлення Акціонерним товариством "Державний експортно імпортний банк "України" зазначеного наказу до виконання.

Таким чином, строк пред`явлення наказу суду від 30.03.2009 у справі № 6/45/09 сплив.

Згідно зі ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 329 ГПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Пунктом 19.4 ч. 1 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання, а ст. 8 передбачено, що Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії.

Статтями 2, 326 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип обов`язковості судового рішення. Тобто, виконання судового рішення в порядку та в межах повноважень, закріплених законом, є одним з основних конституційних принципів, які характеризують державу як правову.

Відповідно до ч. 4 ст. 13, ст. 129 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини й громадянина захищаються судом; обов`язковість рішень суду є однією з основних задач судочинства.

Положення ст. ст. 124 та 129 Конституції України були розглянуті Конституційним Судом України, який у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду в справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права, як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів ("Брумареску проти Румунії").

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У п. 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Наразі рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2009 у справі № 6/45/09, на виконання якого видано наказ Господарського суду Запорізької області від 30.03.2009, не виконане, що не відповідає вищенаведеним засадам.

Разом з цим, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Отже, доводи, що наведені в обґрунтування заяви про відновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, на предмет поважності чи неповажності причин пропуску строку підлягають оцінці судом у кожному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

При цьому визначальним при оцінці поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання є встановлення моменту, з якого стягувач мав реальну можливість пред`явити відповідний наказ до виконання.

Тобто, причини поважності пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин та наданих доказів, за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України. Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи з поважності причин пропуску строку та наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред`явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну.

У своїй заяві Акціонерне товариство "Державний експортно імпортний банк "України" зазначає про те, що у встановлений законом строк наказ Господарського суду Запорізької області у справі № 6/45/09 до примусового виконання не було подано, оскільки ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.03.2009 порушено провадження у справі № 12/58/09 про визнання банкрутом Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер" за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Постановою Господарського суду Запорізької області від 30.11.2016 у справі № 12/58/09 про банкрутство - Запорізьке державне підприємство "Кремнійполімер" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.03.2009 порушено провадження у справі № 12/58/09 про банкрутство Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер" за заявою кредитора Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго".

Відповідно до ухвали Господарського суду Запорізької області від 15.04.2010 вимоги Відкритого акціонерного товариства "Державний експортно імпортний банк України" в особі філії Відкритого акціонерного товариства "Укрексімбанк" включені до реєстру вимог кредиторів у справі № 12/58/09, а саме: 26 084 788,70 грн., з яких 12 980 160,00 грн. (першої черги задоволення), 10 653 103,63 грн. (четвертої черги задоволення) та 2 451 525,07 грн. (шостої черги задоволення, з окремим внесенням до реєстру вимог кредиторів).

Крім того, скаржником до апеляційної скарги додано копію поданої до Господарського суду Запорізької області заяви про визнання грошових вимог до Запорізького Державного підприємства "Кремнійполімер" у сумі 26 084 788, 70 грн., із якої вбачається, що до складу цих вимог були включені, у тому числі, і вимоги стягнені за рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.03.2009 у справі № 6/45/09.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Зазначені докази до суду першої інстанції не подавались.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення приймалось без участі Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", при цьому, у заяві про поновлення строку для пред`явлення наказу господарського суду до виконання позивач зазначав про вказані обставини.

Вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Незважаючи на те, що обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини, проте суд першої інстанції не був позбавлений права витребувати у сторін усі необхідні додаткові документи для правильного вирішення спору і з`ясування дійсних обставин справи. Більш того, справа про банкрутство Запорізького Державного підприємства "Кремнійполімер" розглядалась в Господарському суді Запорізької області і суд першої інстанції також мав можливість витребувати матеріали цієї справи. В даному випадку мова не йде про перекладення на суд обов`язку тягаря доказування, який покладений на сторони у справі, а йде про виконання процесуального обов`язку суду щодо витребування документів у разі недостатності поданих сторонами доказів.

Отже, апеляційний суд вважає за можливе прийняти подані скаржником докази.

В подальшому, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.01.2019 провадження по справі № 12/58/09 про банкрутство Запорізького Державного підприємства "Кремнійполімер" (69009, м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 7, ) закрито на підставі п. 12 ч.1 ст. 83, п.4-3 розділу Х Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ч. 5 ст. 12 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", в зв`язку із прийняттям Фондом державного майна України рішення про приватизацію Державного підприємства "Кремнійполімер".

Отже, позивач мав дійсні сподівання на стягнення коштів на його користь у справі про банкрутство, а при наявності порушеної справи про банкрутство відносно відповідача у позивача була відсутня можливість іншим чином виконати рішення суду у даній справі, що обумовлює відсутність необхідності звернення із судовим наказом до органів виконавчої служби.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що місцевим господарським судом використано не у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи в частині встановлення наявності чи відсутності правових підстав для задоволення заявлених вимог.

Враховуючи викладене, а також те, що однією з основних засад судочинства є законність (п. 1 ч. 3 ст. 129 Конституції України), а завданням суду, який здійснює правосуддя на засадах верховенства права, - забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"), апеляційний господарський суд, діючи з метою забезпечення дієвого судового захисту усіх учасників судового процесу, дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали, як такої, що постановлена з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення заяви Акціонерного товариство "Державний експортно імпортний банк "України" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.02.2020 у справі № 6/45/09 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 13.02.2020 у справі № 6/45/09 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Заяву Акціонерного товариства "Державний експортно імпортний банк "України" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання задовольнити.

Поновити строк для пред`явлення до виконання наказу від 30.03.2009 у справі № 6/45/09.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.06.2020.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя В.Ф. Мороз