УХВАЛА

м. Київ

15.06.2020Справа № 910/16069/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І.О., розглянувши

скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»

на бездіяльність головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Бориса Андрійовича у справі № 910/16069/19

за позовом Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», с. Оноківці, Ужгородський район, Закарпатська обл.

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м. Київ

про стягнення 231 039,94 грн.

Представники учасників процесу:

від скаржника (боржника): Пугач С.В., ордер серії ВН №084811 від 12.02.2020;

від державного виконавця: не з`явились;

від стягувача: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» (далі - ПрАТ «Закарпаттяобленерго»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (далі - (ДПЗД «Укрінтеренерго»/відповідач) про стягнення 231 039,94 грн, у тому числі: 212 614,81 грн - заборгованості з оплати послуг з розподілу електричної енергії, 15 855,09 грн - пені, 1 441,12 грн - 3% річних та 1 128,91 грн - інфляційних втрат.

Господарський суд міста Києва рішенням від 17.02.2020 позов Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» задовольнив, присудив до стягнення з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» на користь Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» 212 614,81 грн основного боргу, 15 855,09 грн пені, 1 441,12 грн 3% річних, 1 128,91 грн, 25 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 3 465,60 грн судового збору.

19.03.2020 Господарським судом міста Києва на виконання вказаного рішення видано наказ.

29.05.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла скарга на бездіяльність головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Бориса Андрійовича у справі № 910/16069/19, в якій скаржник просить суд визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Б.А. у зв`язку з невиконанням дій по зупиненню виконавчого провадження ВП №61916809 згідно припису ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», а також зобов`язати головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Б.А. зупинити вчинення виконавчих дій по зупиненню виконавчого провадження ВП № 61916809 згідно припису ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» одночасно просило поновити пропущений строк на оскарження бездіяльності головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Бориса Андрійовича.

Так, за приписами ст. 341 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Разом з тим, пунктом 4 Прикінцевих положень ГПК України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» №392 від 20.05.2020 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2, установлено з 22 травня 2020 до 22 червня 2020 на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020, суд дійшов висновку, що Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулось до суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Бориса Андрійовича в межах процесуального строку, встановленого ст. 341 ГПК України.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.06.2020 прийняв до розгляду скаргу ДПЗД «Укрінтеренерго» на бездіяльність головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Бориса Андрійовича у справі № 910/16069/19 та призначив судове засідання для її розгляду на 15.06.2020.

У судове засідання 15.06.2020 прибув представник скаржника (боржника) та підтримав подану скаргу. Представники стягувача, а також державного виконавця не з`явились.

Обґрунтовуючи подану скаргу, скаржник (боржник) зазначає, що головним державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінським Б.А. порушено вимоги п. 3 Розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019 №145-ІХ, яким встановлена заборона вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішень судів про стягнення грошових коштів із боржників, в тому числі з ДПЗД «Укрінтеренерго». Водночас скаржник вважає, що головним державним виконавцем порушено п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» щодо не зупинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 19.03.2020 у справі № 910/16069/19 стягувачу.

Розглянувши скаргу ДПЗД «Укрінтеренерго» на бездіяльність головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Б.А., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 ст. 327 ГПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У відповідності до п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

З матеріалів справи вбачається, що 27.04.2020 головним державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінським Б.А. відкрито виконавче провадження № 61916809 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 19.03.2020 у справі № 910/16069/19.

При цьому, як вбачається з поданої скарги на дії державної виконавчої служби, скаржник вважає, що в порушення вимог п. 3 Розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019 № 145-ІХ, державний виконавець у відповідності до п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» не зупинив виконавчі дії з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 19.03.2020 у справі № 910/16069/19.

Так, п. 3 Розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» встановлено, що забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Отже, цим законом не заборонено звертати стягнення на грошові кошти, в тому числі Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго».

Разом із тим, суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 904/5697/18 та офіційне роз`яснення № 35/20.4.2/-20 Міністерства юстиції України від 13.01.2020 щодо врахування в роботі державними виконавцями під час примусового виконання судових рішень та рішень інших органів при застосуванні норм зазначеного вище закону.

Так, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Згідно п. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У поданій скарзі на бездіяльність державного виконавця скаржник зазначає про те, що наказом Фонду державного майна України було внесено ДПЗД «Укрінтеренерго» до переліку єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, які підлягають приватизації у 2019 році.

Водночас, будь-які належні та допустимі докази на підтвердження викладеного в скарзі, в тому числі згаданий вище наказ, у матеріалах справи відсутні, що унеможливлює суд дійти до беззаперечного висновку про обґрунтованість тверджень скаржника про включення ДПЗД «Укрінтеренерго» до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Крім того, скарга ДПЗД «Укрінтеренерго» не містить доказів повідомлення головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Бориса Андрійовича про відповідні обставини, оскільки з долученої до справи копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення не вбачається відомостей про зміст відправлення, а тому наведені у скарзі твердження не доводять, що державний виконавець Полінський Б . А. порушив встановлені п. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» строки для зупинення виконавчих дій.

У відповідності до ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає доводи, викладені ДПЗД «Укрінтеренерго» у скарзі на бездіяльність головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Бориса Андрійовича необґрунтованими та недоведеними.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ДПЗД «Укрінтеренерго» на бездіяльність головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Бориса Андрійовича під час примусового виконання рішення у справі № 910/16069/19.

Керуючись ст.ст. 234, 339, 341, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» на бездіяльність головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінського Бориса Андрійовича під час примусового виконання рішення у справі № 910/16069/19 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» та пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено: 16.06.2020.

Суддя: Бондарчук В.В.