РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.06.2020Справа № 910/4464/20
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 77 158,85 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 77 158,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані незабезпеченням залізницею збереження вантажу в процесі перевезення, що завдало позивачу збитків на загальну суму 77 158,85 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.04.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Вищезазначена ухвала суду отримана відповідачем 16.04.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №013.

25.05.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

До відзиву додано клопотання про поновлення строків в якій просить суд поновити строк для подання відзиву та прийняти відзив по справі. Розглянути справу без присутності відповідача.

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень ГПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк дії карантину, визначений постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 №211 із змінами, до 22.06.2020.

Згідно до ч.1 ст.115 ГПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

В силу приписів ч.1, ч.5 ст.116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 - 8 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи, наведене, суд дійшов висновку, що встановлений судом строк подання відзиву, який наставав після законодавчої зміни процесуальних строків, не сплинув і продовжений на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин відсутні підстави для поновлення відповідачу строку для подання відзиву і для задоволення відповідного клопотання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

14.02.2018 року між приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (вантажовідправник, вантажоодержувач, платник) та публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) укладено договір про надання послуги № 00039/ЦТЛ-2018, предметом якого здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 2.1.1 договору замовник зобов`язався надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через АС "Месплан".

У п. 2.3.2 договору виконавець зобов`язався приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС "Месплан", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається у додатках до цього договору.

Згідно з п. 12.1 договору, він вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовника договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або в АС "Клієнт УЗ" або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договорі діє з 19.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна зі сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення строку дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до залізничної накладної № 47416151 від 27.09.2019, відправником - ПрАТ "ЮЖКОКС", на підставі договору № 04-26/19/798 від 19.04.2019, укладеного між позивачем, як покупцем, та ПрАТ "ЮЖКОКС", як постачальником, здійснено поставку коксу доменного залізничним транспортом, зокрема вагонами №№ 53606653, 61078572, 56276033, 53529574, 53425542, 53504155, 53504239, 61949921. Одержувачем є приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

Як зазначено позивачем, 29.09.2019 р. на підставі попутного акту загальної форми №8482 від 28.09.19 р. станції Чаплине Придніпровської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні № 53606653 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена у накладній №47416151 від 27.09.2019 р., та складено комерційний акт, який свідчить про нестачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 454201/89/1198 від 29.09.2019 р. вказано, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 22 750 кг, нетто - 40 500кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 62 450 кг, тара з брусу - 22 750 кг, нетто - 39 700 кг, що менше документа на 800 кг.

При комерційному огляді виявлено навантаження в вагоні вище рівня бортів на 20- 30см. Поверхня вантажу маркована по всій площі вагону розчином вапна. Виїмка над 1-2-3-4-5-6 люками праворуч довжиною 9,0 м х шириною 1,8 м х 0,3 м в глиб вагону. В місцях виїмок маркування відсутнє. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

29.09.2019 р. на підставі попутного акту загальної форми №8484 від 28.09.19 р. станції Чаплине Придніпровської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні № 61078572 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена у накладній №47416151 від 27.09.2019 р., та складено комерційний акт, який свідчить про нестачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 454201/90/1199 від 29.09.2019 р. вказано, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 22 650 кг, нетто - 36 800кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 56 700 кг, тара з брусу - 22 650 кг, нетто - 34 050 кг, що менше документа на 2750 кг.

При комерційному огляді виявлено навантаження в вагоні вище рівня бортів на 20- 30см. Поверхня вантажу маркована по всій площі вагону розчином вапна. Виїмки над 1-2-3-4 люками праворуч довжиною 6,0 м х шириною 1.0 м х 0,4 м в глиб вагону, над 7 люком праворуч довжиною 1,5 м, шириною 1,5 м, глибиною 0,3 м. В місцях виїмок маркування відсутнє. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

29.09.2019 р. на підставі попутного акту загальної форми №8485 від 28.09.19 р. станції Чаплине Придніпровської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні № 56276033 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена у накладній №47416151 від 27.09.2019 р., та складено комерційний акт, який свідчить про нестачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 454201/91/1200 від 29.09.2019 р. вказано, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 21 650 кг, нетто - 37 800кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 57 400 кг, тара з брусу - 21 650 кг, нетто - 35 750 кг, що менше документа на 2050 кг.

При комерційному огляді виявлено навантаження в вагоні вище рівня бортів на 20-30см. Поверхня вантажу маркована по всій площі вагону розчином вапна. Виїмка над 2-3 люками праворуч довжиною 3,0 м х шириною 2,5 м х 0,6 м в глиб вагону. В місцях виїмок маркування відсутнє. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

29.09.2019 р. на підставі попутного акту загальної форми №8479 від 28.09.19 р. станції Чаплине Придніпровської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні № 53529574 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена у накладній №47416151 від 27.09.2019 р., та складено комерційний акт, який свідчить про нестачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 454201/92/1201 від 29.09.2019 р. вказано, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 20 850 кг, нетто - 40 000кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 59 000 кг, тара з брусу - 20 850 кг, нетто - 38 150 кг, що менше документа на 1850 кг.

При комерційному огляді виявлено навантаження в вагоні вище рівня бортів на 20-30см. Поверхня вантажу маркована по всій площі вагону розчином вапна. Виїмка над 1-2 люками праворуч довжиною 2,0 м х шириною 1,0 м х 0,3 м в г либ вагону, праворуч над 5- 6-7 люками довжиною 4,0 м х шириною 2,0 м х глибиною 0,4 м. В місцях виїмок маркування відсутнє. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

29.09.2019 р. на підставі попутного акту загальної форми №8478 від 28.09.19 р. станції Чаплине Придніпровської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні № 53425542 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена у накладній №47416151 від 27.09.2019 р., та складено комерційний акт, який свідчить про нестачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 454201/93/1202 від 29.09.2019 р. вказано, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 22 750 кг, нетто - 47 100кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 66 950 кг, тара з брусу - 22 750 кг, нетто - 44 200 кг, що менше документа на 2900 кг.

При комерційному огляді виявлено навантаження в вагоні вище рівня бортів на 20-30см. Поверхня вантажу маркована по всій площі вагону розчином вапна. Виїмка над 2-3-4 люками праворуч довжиною 3,5 м х шириною 1,0 м х 0,3 м в глиб вагону, праворуч над 6-7 люками довжиною 4,0 м х шириною 2,5 м х глибиною 0,5 м. В місцях виїмок маркування відсутнє. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

29.09.2019 р. на підставі попутного акту загальної форми №8473 від 28.09.19 р. станції Чаплине Придніпровської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні № 53504155 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена у накладній №47416151 від 27.09.2019 р., та складено комерційний акт, який свідчить про нестачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 454201/94/1203 від 29.09.2019 р. вказано, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 21 400 кг, нетто - 40 000кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 60 550 кг, тара з брусу - 21 400 кг, нетто - 39 150 кг, що менше документа на 850 кг.

При комерційному огляді виявлено навантаження в вагоні вище рівня бортів на 20-30см. Поверхня вантажу маркована по всій площі вагону розчином вапна. Виїмка над 1-2-3-4-5 люками праворуч довжиною 7,0 м х шириною 0,6 м х 0,2 м в глиб вагону, праворуч над 5-6-7 люками довжиною 4,0 м х шириною 2,5 м х глибиною 0,5 м. В місцях виїмок маркування відсутнє. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

29.09.2019 р. на підставі попутного акту загальної форми №8480 від 28.09.19 р. станції Чаплине Придніпровської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні № 53504239 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена у накладній №47416151 від 27.09.2019 р., та складено комерційний акт, який свідчить про нестачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 454201/95/1204 від 29.09.2019 р. вказано, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 22 300 кг. нетто - 41 650кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 61 900 кг, тара з брусу - 22 300 кг, нетто - 39 600 кг, що менше документа на 2050 кг.

При комерційному огляді виявлено навантаження в вагоні вище рівня бортів на 20- 30см. Поверхня вантажу маркована по всій площі вагону розчином вапна. Виїмка над 1-2- 3-4-5 люками праворуч довжиною 7,0 м х шириною 0,6 м х 0,2 м в глиб вагону, праворуч над 5-6-7 люками довжиною 4,0 м х шириною 2,5 м х глибиною 0,5 м. В місцях виїмок маркування відсутнє. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

29.09.2019 р. на підставі попутного акту загальної форми №8474 від 28.09.19 р. станції Чаплине Придніпровської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні № 61949921 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена у накладній №47416151 від 27.09.2019 р., та складено комерційний акт, який свідчить про нестачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 454201/96/1205 від 29.09.2019 р. вказано, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара з брусу - 23 900 кг, нетто - 42 200кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 65 450 кг, тара з брусу - 23 900 кг, нетто - 41 550 кг, що менше документа на 650 кг.

При комерційному огляді виявлено навантаження в вагоні вище рівня бортів на 20- 30см. Поверхня вантажу маркована по всій площі вагону розчином вапна. Виїмка над 1-2- 3-4-5 люками праворуч довжиною 7,0 м х шириною 0,6 м х 0,2 м в глиб вагону, праворуч над 5-6-7 люками довжиною 4,0 м х шириною 2,5 м х глибиною 0,5 м. В місцях виїмок маркування відсутнє. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу, яка була розрахована позивачем з урахуванням природної втрати (1%) становить 77 158,85 грн.

На підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано суду копію рахунка-фактури №92835614 від 27.09.2019 року складеного ПрАТ "ЮЖКОКС", сертифікати якості №3096, №3097 від 27.09.2019 р. та платіжне доручення № від 15.11.2019 року про оплату рахунку.

Вартість однієї тони вантажу в складає 7 251,77 грн. (сертифікат №3097) та 7 259,38 грн. (сертифікат №3096).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить стягнути з відповідача збитки, які виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні в розмірі 77 158,85 грн.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Стаття 224 ГК України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Як встановлено судом, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 77 158,85 грн. збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням 13 900 кг при його перевезенні у вагонах №№ 53606653, 61078572, 56276033, 53529574, 53425542, 53504155, 53504239, 61949921 за залізничною накладною №47416151 від 27.09.2019 року.

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 5 статті 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до статті 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 статті 307 Господарського кодексу України.

Згідно із ч. 2 статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як свідчать матеріали справи, складені комерційні акти №454201/89/1198, 454201/90/1199, 454201/91/1200, 454201/92/1201, 454201/93/1202, 454201/94/1203, 454201/95/1204, 454201/96/1205 від 19.09.2019 року за своїми формами та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому визнаються судом належними та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній № 47416151 від 27.09.2019 року, фактичній масі вантажу, який перевозився у вагонах вагонах №№ 53606653, 61078572, 56276033, 53529574, 53425542, 53504155, 53504239, 61949921.

Відповідно до ч. 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Вартість 1 тонни у вагонах №№ 53606653, 61078572, 56276033, 53529574, 53425542, 53504239, 61949921 відповідно до рахунка №92835614 від 27.09.2019 року та сертифіката № 3097 становить 7 251,77грн.

Вартість 1 тонни у вагоні №53504155 відповідно до рахунка №92835614 від 27.09.2019 року та сертифіката № 3096 становить 7 259,38 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

З урахуванням пункту 27 Правил видачі вантажів, враховуючи, що втраченим вантажем був кокс доменний, який не зазначений у накладній як вологий, норма природних втрат застосовується у розмірі 1% від маси вантажу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу), суд погоджується із ним.

Враховуюче вищезазначене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача збитків у вигляді нестачі у розмірі 77 158,85 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того в позовній заяві позивач просив суд покласти на відповідача понесені ним витрати по сплаті професійної правничої допомогу у розмірі 2 348,09 грн.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" долучено до матеріалів справи договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) №845 від 30.03.2018, який укладений з адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога", додаткові угоди №4 від 03.12.2018 року та №26 від 09.12.2019 (щодо внесення змін до п.10.1 договору, а саме: договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2020 року), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №4916 на ім`я Щербакової Наталії Владиславівни та рішення №2 адвокатського об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога" від 07.03.2018 року щодо прийняття до складу учасників адвокатського об`єднання "Всеукраїнська адвокатська допомога" адвокатів, зокрема: Щербакову Наталю Владиславівну .

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги п. 8 ст. 129 цього Кодексу, яким передбачено право учасника справи подати докази на підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд вважає вирішення питання щодо витрат на професійну правничу допомогу передчасним.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 79, 123, 129, ст.ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця (Тверська), 5, ) на користь приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ) збитки в розмірі 77 158 (сімдесят сім тисяч сто п`ятдесят вісім) грн. 85 коп. та судовий збір в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий