ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

01 червня 2020 р.

Справа № 902/59/20

за позовом:Релігійної організації "Управління Могилів-Подільської Єпархії Української православної церкви" (вул. Грецька, буд.8, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, 24000; 02141, м. Київ, вул. О. Мішуги 9 кв. 30)

до: Управління у справах національностей та релігій Вінницької області, Державної адміністрації (вул. Хмельницьке шосе,7, кімн. 1227, м. Вінниця, 21036)

до: Релігійної громади Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ (ПЦУ) (вул. Виноградна, буд. 35-А, с. Велика Кісниця, Ямпільський район, Вінницька область, 24546)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Державний реєстратор Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації Салецький Ігор Олександрович (вул. Хмельницьке шосе,7, кімн. 1227, м. Вінниця, 21036)

про визнання незаконним та скасування наказу начальника Управління у справах Національностей та релігій Вінницької облдержадміністрації №38 від 02.04.2019, а також скасування записів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань

Суддя: Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання: Резніченко Ю.В.

За участю представників сторін:

позивача: Басс О.О., Органюк Ю.Ю.

відповідача 1: Салецький І.О.

відповідача 2: не з'явився;

третьої особи: Салецький І.О.

присутній: Хмарський Р.В.

ВСТАНОВИВ :

У січня 2020 року Релігійна організація «Управління Могилів-Подільської Єпархії Української Православної Церкви» (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Вінницької області з позовом до Управління у справах Національностей та релігій Вінницької області, Державної адміністрації (далі - відповідач 1) до Релігійної громади Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ (ПЦУ) (відповідач 2) про визнання незаконним та скасування наказу начальника управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації №38 від 02.04.2019р в частині реєстрації статуту релігійної організації «Релігійна громада Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ (, адреса: 24546, Вінницька область, Ямпільський район, село Велика Кісниця, пров. Першотравневий, 21) у новій редакції із зміною найменування на релігійну організацію «Релігійна громада Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ (ПЦУ) () та скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юриидичних, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань за №2000578 від 04.04.2019 року яким внесено (зміни) до установичих документів юридичної особи «Релігійна громада Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ (, адреса: 24546, Вінницька область, Ямпільський район, село Велика Кісниця, пров. Першотравневий, 21)» на релігійну організацію Релігійна громада Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ (ПЦУ) (, адреса: 24546, Вінницька область, Ямпільський район, с. Велика Кісниця, вул. Виноградна, 35-А) та скасувати запис (реєстраційну дію) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань за №3000578 від 04.04.2019 року яким змінено керівника юридичної особи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ №38 від 02.04.2019р та запис про зміну підлеглості релігійної громади з Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ (, адреса: 24546, Вінницька область, Ямпільський район, село Велика Кісниця, пров. Першотравневий, 21) у канонічних і організаційних питаннях на релігійну громаду Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ (ПЦУ) (, адреса: 24546, Вінницька область, Ямпільський район, с. Велика Кісниця, вул. Виноградна, 35-А) є такмим, що порушують приписи Закону України «Про свободу совісті та релігійної громади», Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», а також положення «Статуту релігійної громади Свято-Успенського храму Могилів-Подільської єпархії в с. Велика Кісниця від 19.01.2016р. №7» є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки, прийнято з перевищенням наданих повноважень, а також з порушенням встановленого порядку та приписів чинного законодавства.

Ухвалою суду від 27.01.2020 р. позовну заяву Релігійної організації "Управління Могилів-Подільської Єпархії Української православної церкви" до Управління у справах національностей та релігій Вінницької облдержадміністрації до Релігійної громади Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ (ПЦУ) про визнання незаконним та скасування наказу начальника Управління у справах Національностей та релігій Вінницької облдержадміністрації №38 від 02.04.2019, а також скасування записів в ЄДРЮОФОПГФ - залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

31.01.2020 р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків до позовної заяви.

Ухвалою суду від 03.02.2020 р. відкрито провадження у справі № 902/59/20. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 24.02.2020 р.

Ухвалою суду від 24.02.2020 р. підготовче засідання у справі відкладено на 24.03.2020 р. Встановлено учасникам справи строк для вчинення процесуальних дій до 24.03.2019 р.

Ухвалою суду від 18.03.2020 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Державного реєстратора Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації Салецького Ігоря Олександровича (вул. Хмельницьке шосе,7, кімн. 1227, м. Вінниця, 21036).

За результатами проведеного судового засідання 24.03.2020 р. суд дійшов висновку про продовження строку підготовчого провадження у справі на 30 днів згідно ч. 3 ст. 177 ГПК України та відкладення підготовчого провадження, про що винесено ухвали, які занесено до протоколу судового засідання. Ухвалою суду від 24.03.2020 р. повідомлено учасників справи про підготовче судове засідання, яке відбудеться "21" квітня 2020 р. о 14:30 год., та встановлено учасникам справи строк для вчинення процесуальних дій до 21.04.2020 р.

У підготовчому засіданні, яке відбулося 21.04.2020 р., судом постановлено ухвали про встановлення строку позивачу для надання суду відповіді на відзив і про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.05.2020 р. о 12:00, які занесені до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 22.04.2020 р. повідомлено учасників справи про судове засідання для розгляду справи по суті, яке відбудеться 06.05.2020 р. о 12:00 год. та встановлено учасникам справи строк для вчинення процесуальних дій до 06.05.2020 р.

За наслідками розгляду справи в судовому засіданні було оголошено перерву в розгляді справи на 15.05.2020 р., про що винесено ухвалу яку занесено до протоколу судового засідання.

15.05.2020р. за наслідками розгляду справи в судовому засіданні було оголошено перерву в розгляді справи до 01.06.2020 р., про що винесено ухвалу яку занесено до протоколу судового засідання.

Управління у справах Національностей та релігій Вінницької облдержадміністрації (відповідач -1) скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив від 21.02.2020р. б/н , яким позов відхилив з урахуванням того, що відповідно до ст.ст. 8, 12, 14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Положення про Управління у справах національностей та релігій Вінницької облсної державної адміністрації затвердженого розпорядженням облдержадміністрації від 11.02.2019р №103 здійснює попередній розгляд поданих на реєстрацію статутів (положень) релігійних громад, а також змін і доповнень до них, перевірку їх відповідності законодавству, видачі дублікатів статутних документів релігійних громад. При цьому відповідач зазначає, що документи подані до Управління для прийняття рішення про реєстрацію статуту релігійної громади Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ (ПЦУ) відповідали вимогам законодавства та підстав для відмови у реєстрації статуту у новій редакції у зв'язку із зміною положень статуту, найменування, місцехнаходження та структури управління єпархії у відповідача не було.

24.02.2020р. на адресу суду надійшов відзив від 21.02.2020р. вих. №25 релігійної громади Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ (ПЦУ) в якому проти позову заперечує повністю та зазначає, що всі дії відповідача 2 щодо організації, проведення загальних зборів, ухвалення рішення про зміну підлеглості у канонічних та організаційних питаннях релігійної організації релігійна громада Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ та перехід під канонічне підпорядкування Православній церкві України, змінивши при цьому на релігійна організація релігійна громада Свято-Упенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ (ПЦУ) та реєстрацію відповідних змін відповідають вимогам чинного законодавства, не скасовані та не визнані протиправними.

13.04.2020р. на адресу суду надійшов відзив третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Державний реєстратор Управління у справах національностей та релігії Вінницької облдержадміністрації Салецький І.О., в якому останній проти позову заперечив, зазначивши, що права та законні інтереси позивача не порушені, державний реєстратор управління у справах національностей та релігії Вінницької облдержадміністрації діяв відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» а тому вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. А також зазначено, що у поданих державному реєстраторі заяви уповноваженої релігійною громадою особи - Бажури К.П. від 21.03.2019 з додатками, передбаченими ст. 14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» перелік наданих документів відповідав вимогам законодавства та підстав для відмови у реєстрації статуту не було.

У судовому засіданні 01.06.2020 представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача 1 та представник третьої особи проти задоволення позову заперечували, вважають його необґрунтованим та безпідставним, просили у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, однак, подав клопотання від 01.06.2020 вих. №28 в якому просив суд відкласти розгяд справи на інший день, оскільки, останній у зв'язку із зайнятістю 01.06.2020 у незапланованих слідчих діях в Управлінні СБУ України в Одеській області не зможе прибути в судове засідання. Суд заслухавши думку представників сторін, відхилив клопотання, оскільки, воно є не обгрунтоване та не підтверджене належним чином доказами.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

«Релігійна громада Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії Українскої Православної Церкви» була створена у 2001 році відповідно до ст. 14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Статут вищевказаної релігійної організації був зареєстрований на підставі наказу начальника управління у справах національностей та релігій №7 від 19.01.2016.

Нова редакція статуту вказаної релігійної організації (яка діяла на момент прийняття оскаржуваного наказу) була затверджена Керуючим Могилів Подільською єпархією Української Православної Церкви Митрополітом Могилів-Подільським і Шаргородським Аганітом (далі - статут).

Підпунктом 1.1, 1.7, 1.8 статуту, зареєстрованого наказом начальника управління у справах та релігій №7 від 19.01.2016, визначено, що Релігійна громада Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ (далі-парафія) - релігійна організація, первинний структурний підрозділ Української Православної Церкви, який безпосередньо входить до складу Могилів-Подільської єпархії, перебуває під керівним наглядом свого єпархіального архієрея і керується священником-настоятелем, який призначається єпархіальним архієреєм. Парафія у своїй релігійній, адміністративно-фінансовій та господарській діяльності підпорядкована й підзвітна єпархіальному архієрею. Парафія виконує рішення Єпархіальних зборів, Єпархіальної ради та розпорядження єпархіального архієрея. Парафія керується настоятелем, Парафіяльними зборами та Парафіяльною радою.

Згідно п.п. 1.10 статутут, для отримання статусу юридичної особи парафія реєструється органами державної влади в поряду, передбаченому чинним законодавством. Парафія як юридична особа користується правами і несе обов'язки відповідно до чинного Законодавства і цього Статуту.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.04.2019 наказом начальника управління у справах національностей та релігій облдержадміністрації №38 було зареєстровано статут Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської Єпархії Української православної церкви (ПЦУ)» у новій редакції.

Підставою для винесення наказу стала заява від 21.03.2019, подана від імені релігійної громади уповноваженою Бажурою К.П., та рішення зборів релігійної громади Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії Української Православної Церкви від 31.01.2019, оформлене протоколом № 1.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що, за доводами позивача, спірний наказ та записи про зміни підлеглості релігійної громади начальника управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті з перевищенням наданих повноважень та з порушенням, Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та положення «Статуту релігійної громади Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії Української Православної Церкви».

За твердженням позивача, відповідач 1 безпідставно зареєстрував статут у новій редакції, оскільки не виконав покладений на нього обов`язок щодо перевірки правомірності поданого протоколу № 1 від 31.01.2019 та його відповідності чинному статуту, у зв`язку з чим спірний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність вимог позивача та обґрунтованість заперечень відповідачів, суд керувався наступним.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною 1 ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Відповідно до частини другої вказаної статті юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За приписами ст. 35 Конституції України кожному надано право на свободу світогляду і віросповідання.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» передбачено, що церква (релiгiйнi органiзацiї) в Українi відокремлена вiд держави.

Водночас, згідно з положеннями ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» закріплено, що кожному громадянину в Україні гарантується право на свободу совісті. Це право включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання.

Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства України, рішення, які були прийняті загальними зборами релігійної громади, належать до рішень, які були прийняті всередині цієї громади (релігійної організації) її членами, спрямовані на реалізацію цивільних прав, свобод та інтересів цих членів релігійної громади, а також спрямовані на забезпечення діяльності релігійної громади з метою задоволення інтересів членів релігійної громади.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 у справі № 916/2086/19 (провадження № 12-196гс19) дійшла висновку, що правовідносини, які стосуються питань участі особи у створенні та діяльності релігійної громади є тісно пов`язаними з правовідносинами щодо реєстрації статуту (положення) релігійної організації, а юрисдикцію спорів, що виникають з таких правовідносин, також слід визначати відповідно до частини двадцять першої статті 14, частини другої статті 15 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації». Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 910/8132/19 (провадження № 12-165гс19).

Разом з цим, у даному випадку судом враховано, що позивачем у спорі по справі 910/10202/19 виступає безпосередньо релігійна організація, тоді як предметом спору в даному випадку є рішення щодо реєстрації статуту релігійної організації (позивача) у новій редакції. Натомість, оскаржується таке рішення, в тому числі з підстав порушення особами, які подали заяву про реєстрацію, змін до статуту, положень закону, статуту в частині дотримання порядку, способу та компетенції реєстрації таких змін. Ці обставини належать до внутрішньої діяльності релігійної організації та визначаються статутом, на підставі якого діє релігійна громада. Як вбачається з встановлених обставин, позивач пов`язує проведену реєстрацію змін до статуту з незаконними діями осіб, які подали відповідну заяву та документи відповідачеві, відсутністю повноважень у особи, яка подала заяву та документи для внесення змін до статуту, оспорює порядок та спосіб скликання парафіяльних зборів та право участі у них, повноваження приймати рішення про внесення змін до статуту.

Суд звертає увагу учасників справи, що Європейським судом з прав людини по справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» досліджувалися питання щодо наявності втручання у право на свободу віросповідання скаржника, відповідності цього втручання закону, а також те, чи переслідувало втручання легітимну мету та чи було необхідним у демократичному суспільстві.

У зазначеному рішенні встановлено, що за результатами розгляду спору в межах національної судової процедури було порушено ст. 9 Конвенції, витлумачену у світлі п. 1 ст. 6 та ст. 11 Конвенції.

Водночас, право на свободу віросповідання не було виправданим і брак гарантій проти свавільних рішень органів реєстрації не був виправлений національними судами, оскільки відсутність узгодженості та передбачуваності законодавства не дозволяла їм дійти інших висновків у справі.

Надаючи тлумачення ст.ст. 9 та 11 Конвенції в контексті обмеження передбачених ними прав, Європейський суд визнав, що в демократичному суспільстві дійсно може виникнути необхідність обмежити свободу віросповідання задля узгодження інтересів різних релігійних груп.

Зі змісту п. 2 ст. 9 Конвенції випливає, що свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає лише обмеженням, встановленим законом, і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У своєму рішенні по справі «Коккінакіс проти Греції» Європейський суд зазначив, що як визначено у ст. 9 Конвенції, свобода думки, совісті та релігії виступає однією з підвалин «демократичного суспільства» у значенні, що вживається у пункті 31 Конвенції. Основоположний характер прав, гарантованих п. 1 ст. 9 Конвенції, знаходить своє відображення, зокрема, у формулюванні параграфа, що передбачає обмеження на них. На відміну від інших параграфів ст.ст. 8, 10 і 11 Конвенції, які охоплюють права, що перераховуються в перших параграфах цих статей, у другому параграфі ст. 9 Конвенції згадується лише про «свободу сповідувати релігію чи переконання» (пункт 33).

Перелік таких обмежень, за вказівкою Європейського суду у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України», є вичерпним, вони мають чітко тлумачитись в межах обмеженої самостійної оцінки, наданої державі, і лише переконливі та нездоланні причини можуть виправдовувати запровадження таких обмежень. При цьому держава має незначні межі для власної самостійної оцінки в цих питаннях.

Таким чином, при вирішенні спору по суті національні суди мали дослідити, чи було втручання у право на свободу віросповідання необхідним у демократичному суспільстві, тобто здійсненим в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Отже, здійснюючи правову оцінку обставин справи, суди повинні були спиратися на положення ст. 9 Конвенції, а також на прецедентне право Європейського суду, що є джерелом тлумачення вказаної статті, надаючи її приписам більш конкретного характеру.

Взаємовідносини церкви й держави визначається Декларацією про державний суверенітет України, Конституцією України та Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації». Правовою формою цих відносин є режим відокремлення від церкви.

Статтею 35 Конституції України передбачено, що церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави. Однією з особливостей ставлення держави до церкви (релігійних організацій) та законодавчі положення, які характеризують правовий зміст відокремлення церкви від держави в Україні, є те, що держава не втручається у здійснювану в межах закону діяльність релігійних організацій, тобто держава не втручається і не забороняє діяльності конфесійних організацій, якщо останні не порушують чинного законодавства, не посягають на життя, здоров`я, гідність особи, права інших громадян та організацій тощо.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про свободу совісті і релігійні організації» релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того ж культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних і організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості.

Відтак, у даному випадку перевірка законності наказу начальника управління у справах національностей та релігій облдержадміністрації №38 від 02.04.2019 безпосередньо пов`язана з встановленням обставин правомірності вчинення дій відповідача 1 щодо реєстрації статуту Релігійної організації «Релігійна громада Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської Єпархії Української православної церкви (ПЦУ)» у новій редакції зокрема, в частині дотримання положень чинної на той час редакції статуту релігійної громади «Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ».

Матеріалами справи підтверджується, що на той момент, коли начальником управління у справах національностей та релігій Вінницької облдержадміністрації видано наказ №38 від 02.04.2019, діяла редакція статуту релігійної громади «Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ», зареєстрованого наказом начальника управління у справах національностей та релігій Вінницької облдержадміністрації № 7 від 19.01.2016.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями).

Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того ж культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних і організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості.

Частинами 1, 2 ст. 9 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійні управління і центри діють на підставі своїх статутів (положень), що реєструються у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону. Релігійні організації, керівні центри яких знаходяться за межами України, можуть керуватись у своїй діяльності настановами цих центрів, якщо при цьому не порушується законодавство України. Не регламентовані законом відносини держави з релігійними управліннями і центрами, в тому числі й тими, що знаходяться за межами України, регулюються відповідно до домовленостей між ними і державними органами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 12 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» статут (положення) релігійної організації, який відповідно до цивільного законодавства визначає її правоздатність, підлягає реєстрації у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону. Статут (положення) релігійної організації приймається на загальних зборах віруючих громадян або на релігійних з`їздах, конференціях. Статут (положення) релігійної організації не повинен суперечити чинному законодавству.

Відповідно до п. 1.3 статуту, членами парафії є православні віруючі, клірики та миряни, які доссягли 18-річного віку, визнають обов'язковість Статуту УПЦ та даного Статуту, регулярно відвідують богослужіння і не перебувають під забороною чи церковним судом, що забороняє участь у богослужбовому житті.

Згідно п.1.5 статуту, парафія здійснює свою діяльність при дотриманні діючого Законодавства, Статуту УПЦ, Статуту Вінницької єпархії, а також цього Статуту.

Згідно з п.п. 2.1 статуту, Парафіяльні збори, які за посадою очолює настоятель парафії, є вищим органом управління парафії.

Відповідно до п.п. 2.2 статуту, до складу Парафіяльних зборів належать священно- та церковнослужителі, засновники парафії, а також миряни, члени даної парафії, які регулярно беруть участь у літургійному житті парафії, відзначаються християнською доброчесністю, досягли повноліття, не перебувають під забороною в священослужінні, церковним або кримінальним судом загальної юрисдикції.

П.П. 2.3 статуту передбачено, що прийняття нових членів до складу Парафіяльних зборів, так само як і вихід з них, здійснюється на підставі прохання за рішенням Парафіяльних зборів.

Згідно п. 2.6 статуту, Парафіяльні збори скликаються настоятелем спільно з Парафіяльною радою або, за розпорядженням єпархіального архієрея благочинним, або іншим уповноваженим представником єпархіального архієрея у міру потреби, але не рідше, ніж один раз на рік.

Відповідно п. 2.7 статуту, парафіяльні збори працюють на основі порядку денного, поданого настоятелем спільно з Парафіяльною радою.

Пунктом 2.8 статуту передбачено, що роботою Парафіяльних зборів керує настоятель згідно з ухваленим регламентом.

Згідно п. 2.10 статуту, Парафіяльні збори вважаються чинними за умови присутності не менше 2/3 від числа членів Парафіяльних зборів, рішення яких приймються простою більшістю голосів. При рівній кількості голосів голос головуючого є вирішальним.

Пунком 2.11 статуту передбачено, що Протокол Парафіяльних зборів підписуєтьтся настоятелем, секретарем та 5 членами зборів, які обираються для цього.

У п. 2.13 статуту зазначено, що протокол Парафіяльних зборів затверджується єпархіальним архієреєм тільки після цього ухвалені рішення набувають чинності.

Згідно п.2.23 статуту, настоятель, який призначається єпархіальним архієреєм для духовної опіки віруючих та керування причтом і парафією, очолює парафію. У своїй діяльності настоятель підзвітний єпархіальному архієрею.

Відповідно п. 5.1 статуту, зміни та доповнення до цього Статуту вносяться на розгляд Парафіяльних зборів уповноваженими представниками парафії виключно із згоди єпархільного архієрея і реєструються в тому ж порядку, що і Статут.

Згідно п. 6.2 статуту, реорганізація або ліквідація релігійної організації здійснюється відповідно до її власних настанов. Реєстрація статутів новоутворених після реорганізації релігійних організацій здійснюється в порядку встановленому статтею 14 Закону «Про свободу совісті та релігійних організацій».

П. 7.4 статуту передбачено, що у разі припинення діяльності Парафії, її правонаступником виступає Могилів-Подільська єпархія УПЦ.

Судом встановлено, що всупереч положенням пунктів 2.6, 2.11, 2.13 статуту, протокол парафіяльних зборів № 1 від 31.01.2019 не містить необхідних реквізитів, зокрема, підписів настоятеля, секретаря, пятьох членів зборів, а також не затверджений єпархіальним архієреєм. Проте, вказані обставини не були враховані відповідачем 1 під час перевірки наданої документації для реєстрації Статуту в новій редакції.

Разом з цим, в матеріалах справи наявна копія витягу з протоколу № 8 від 27.01.2019р. загальних Парафіяльних зборів релігійної громади Свято-Успенського храму Могилів-Подільської єпархії Української Православної Церкви, по другому питанню вирішувалась підлеглість релігійної громади у канонічних і організаційних питаннях.

Тому, по даному питанню вищевказані загальні збори віруючих вирішили прийняти рішення, яким «Висловити від імені Релігійної громади Свято-Успенського храму Могилів-Подільської єпархії в с. В. Кісниця Української Православної Церкви вірність Українській Православній Церкві на чолі з Предстоятелем Блаженнішим Онуфрієм, Митрополитом Київським та всієї України та відмовитись від будь-якої зміни підлеглості релігійної громади СвятоУспенського храму Могилів-Подільської єпархії в с. В. Кісниця у канонічних та організаційних питаннях. Про прийняте рішення релігійної громади офіційно повідомити Вінницьку державну адміністрацію шляхом надання їй витягу цього протоколу».

15.02.2019 Релігійна громада Свято-Успенського храму Могилів-Подільської єпархії в с. В. Кісниця Української Православної Церкви подала заяву від 15.02.2019 №4 голові Вінницької державної адміністрації, начальнику відділу у справах релігій в якій просила прийняти до відома витяг з протоколу №8 Парафіяльних зборів релігійної громади Свято-Успенського храму Могилів-Подільської єпархії в с. В. Кісниця Української Православної Церкви.

02.04.2019 управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації видало наказ про реєстрацію статуту релігійної громади Свято-Успенського храму с. В. Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ у новій редакції із зміною найменування «Релігійна організація релігійна громада Свято-Успенського храму с. В. Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ (ПЦУ)».

04.04.2019 на підставі вищезазначеного наказу в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесено запис державним реєстратором Управління у справах національностей та релігій Вінницької ОДА Салецьким І.О. №2000578 внесено зміни до установчих документів юридичної особи та внесено зміни, здіснено запис за №3000578 яким змінено керівника юридичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» для реєстрації статуту (положення) релігійної громади у новій редакції до органу реєстрації статуту подаються: 1) заява за підписом керівника або уповноваженого представника релігійної громади; 2) статут (положення) релігійної громади у новій редакції.

До статуту (положення) релігійної громади у новій редакції додатково подаються:

1) належним чином засвідчена копія протоколу (або витяг з протоколу) загальних зборів релігійної громади про внесення змін і доповнень до статуту (положення) релігійної громади, ухвалених відповідно до порядку, визначеного у чинному на момент внесення змін статуті (положенні) релігійної громади, із зазначенням списку учасників цих загальних зборів;

2) оригінал чи належним чином засвідчена копія чинної на дату подання документів редакції статуту (положення) релігійної громади, до якого мають бути внесені зміни і доповнення, з відміткою про державну реєстрацію (з усіма змінами, що до нього вносились), та оригінал свідоцтва, виданого органом реєстрації (якщо таке видавалося).

Відповідно до наявної у матеріалах справи заяви поданої головою загальних зборів Бажурою К.П. до Державного реєстратора Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації Салецького Ігоря Олександровича з метою реєстрації нової редакції статуту релігійної організації, до вказаної заяви заявником були долучені протокол загальних зборів від 31.01.2019 №1, список віруючих громадян, які були присутні на зборах щодо зміни підлеглості, список віруючих громадян с. В. Кісниця, Ямпільського району які брали участь в опитуванні про бажання добровільного приєднання до Православної Церкви України а також статут релігійної громади у новій редакції, оригінал протоколу №2 загальних зборів членів релігійної громади Свято-Успенського храму с. В. Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ від 17.03.2019, оригінал додатку до протоколу №2 загальних зборів членів релігійної громади Свято-Успенського храму с. В. Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ від 17.03.2019, належним чином засвідчена письмово згода власника приміщення на надання адреси за місцезнаходженням релігійної громади, зазначеної у статуті, належним чином засвідчена копія чинної редакції статуту релігійної громади.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» зазначено, що у реєстрації статуту (положення) релігійної організації може бути відмовлено, якщо її статут (положення) або діяльність суперечать чинному законодавству.

Як стверджує відповідач 1, під час розгляду заяви та доданих до неї документів, управлінням не було виявлено підстав для відмови у реєстрації нової редакції статуту Релігійної організації релігійна громада Свято-Успенського храму с. В. Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ (ПЦУ).

Відповідно ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Згідно п.п. 31 п.4 Положення про управління у справах національностей та релігій Вінницької облдержадміністрації, затвердженого розпорядженням голови Вінницької обласної державної адміністрації №135 від 03.04.2013 (із змінами від 11.02.2019) Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює реєстрацію статутів (положень) релігійних громад, а також змін і доповнень до них, перевіряє їх відповідність законодавству та видає дублікати статутних документів релігійних громад.

На підставі вищенаведеного, 02.04.2019 наказом начальника управління у справах національностей та релігій Вінницької ОДА №38 було зареєстровано статут «Релігійної організації релігійна громада Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ (ПЦУ)» у новій редакції.

Відповідно до частини 1, 2, 5 ст. 12 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» статут (положення) релігійної організації, який відповідно до цивільного законодавства визначає її правоздатність, підлягає реєстрації у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Як було вищезазначено, зміни та доповнення до Статуту вностяться на розгляд Парафіяльних зборів уповноваженими представниками парафії виключно із згоди єпархіального архієрея і реєструються в тому ж порядку, що і Статут (п. 5.1 Статуту).

Натомість, з аналізу наданого до заяви (поданої з метою реєстрації нової редакції статуту релігійної громади) протоколу зборів релігійної громади вбачається, що збори були скликані та проведені з порушенням процедури, визначеної чинною редакцією статуту «Релігійної громади Свято-Успенського храму с. В. Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ», а протокол зазначених зборів оформлений не у відповідності до вимог Статуту.

Зокрема, матеріали справи не містять доказів того, що загальні збори, на яких приймалось рішення про зміну підлеглості релігійної громади у канонічних і оргагізаційних питаннях та переобрання керівного органу релігійної організації, оформлені протоколом № 1 від 31.01.2019, скликалися та проводилися відповідно до положень Статуту зареєстрованого 19.01.2016 №7, а також, відсутні відомості щодо підтвердження чинності таких зборів в розумнні Статуту. Всупереч положенням пунктів 2.11, 2.13 статуту, протокол зборів № 1 від 31.01.2019 не містить необхідних реквізитів, зокрема, підписів настоятеля та секретаря, 5 членів зборів який мав би затверджуватись єпархіальним архієреєм.

Разом з тим, суд зазначє, що Відповідачем 2 у якості додатку до заяви не було подано до Управління реєстрації оригінал свідоцтва про реєстрацію статуту, що не відповідає тим же положенням п.2 ч.4 ст.14 Закону № 987-ХІІ.

Таким чином, відповідачем 1 не було враховано вищезазначені недоліки під час перевірки наданої документації, внаслідок чого оспорюваний наказ №38 від 02.04.2019 за висновком суду є неправомірним.

Судом враховано, що положеннями ст. 14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» встановлено, що у разі подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії, а також обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Автономній Республіці Крим - до Ради міністрів Автономної Республіки Крим неповного переліку документів, визначеного у цій статті, та/або оформлення їх без дотримання встановлених вимог, відсутності у статуті (положенні) релігійної організації відомостей, встановлених частиною третьою статті 12 цього Закону, релігійній організації пропонується у межах строків, встановлених цим Законом, усунути виявлені недоліки.

У необхідних випадках орган, який здійснює реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій, може зажадати висновок місцевої державної адміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, а також спеціалістів. У цьому разі рішення про реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій приймається у тримісячний термін.

Відтак, відповідач 1 у випадку виявлення суперечностей та недоліків під час перевірки наданої документації для реєстрації нової редакції статуту релігійної організації, з урахуванням вищенаведених положень Закону, мав право не тільки уточнювати інформацію та вимагати усунення заявником виявлених недоліків у поданих документів, а також ініціювати отримання висновків спеціалістів з окремих питань.

Таким чином, суд зазначає про обґрунтованість доводів позивача в частині того, що відповідачем 1 не було здійснено повної перевірки на відповідність поданих документів положенням чинної редакції Статуту, а відтак повноважним державним органом фактично не дотримано процедури реєстрації статуту відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», у зв`язку з чим прийнято протиправний наказ та як наслідок записи які були внесені державним реєстратором в Єдиний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підлягають скасуванню.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст. 7 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Наведена норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 231, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1.Позов задовольнити.

2. Визнання незаконним та скасувати наказ начальника управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації №38 від 02.04.2019р в частині реєстрації статуту релігійної організації «Релігійна громада Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ (, адреса: 24546, Вінницька область, Ямпільський район, село Велика Кісниця, пров. Першотравневий, 21) у новій редакції із зміною найменування на релігійну організацію «Релігійна громада Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ (ПЦУ) (, вул. Виноградна, буд. 35-А, с. Велика Кісниця, Ямпільський район, Вінницька область).

3. Скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань за №2000578 від 04.04.2019 року яким внесено (зміни) до установчих документів юридичної особи «Релігійна громада Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Могилів-Подільської єпархії УПЦ (, адреса: 24546, Вінницька область, Ямпільський район, село Велика Кісниця, пров. Першотравневий, 21)» на релігійну організацію Релігійна громада Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ (ПЦУ) (, адреса: 24546, Вінницька область, Ямпільський район, с. Велика Кісниця, вул. Виноградна, 35-А)

4. Скасувати запис (реєстраційну дію) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань за №3000578 від 04.04.2019 року яким змінено керівника юридичної особи.

5. Стягнути з Управління у справах національностей та релігій Вінницької області, Державної адміністрації (вул. Хмельницьке шосе,7, кімн. 1227, м. Вінниця, 21036, ) на користь Релігійної організації "Управління Могилів-Подільської Єпархії Української православної церкви" (вул. Грецька, буд.8, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, 24000; 02141, м. Київ, вул. О. Мішуги 9 кв. 30, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 3153,00 грн.

6. Стягнути з Релігійної громади Свято-Успенського храму с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницько-Тульчинської єпархії УПЦ (ПЦУ) (вул. Виноградна, буд. 35-А, с. Велика Кісниця, Ямпільський район, Вінницька область, 24546, ) на користь Релігійної організації "Управління Могилів-Подільської Єпархії Української православної церкви" (вул. Грецька, буд.8, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, 24000; 02141, м. Київ, вул. О. Мішуги 9 кв. 30, ) витрати зі сплати судового збору в сумі 3153,00 грн.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

8. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

9. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

10. Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України повний текст рішення буде виготовлено протягом 10 днів.

11. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 10 червня 2020 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (24000, Вінницька область, м. Могилів-Подільський, вул. Грецька,8; 02141, м. Київ, вул. О. Мішуги, 9/30 )

3 - відповідачу 1 (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе,7)

4- відповідачу 2 (24546, Вінницька обл., Ямпільський район, с. В. Кісниця, вул. Виноградна, 35-А)

5- третя особа (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе,7)