СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2020 р. Справа № 913/64/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" (вх.№1163 Л/2) на рішення господарського суду Луганської області від 16.03.2020, ухвалене суддею Секірським А.В. у приміщенні господарського суду Луганської області 16.03.2020 без повідомлення (виклику) сторін (повне рішення складено та підписано 17.03.2020) у справі № 913/64/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "НКЕМЗ", м. Нова Каховка Херсонської області

до Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання Азот", м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 68847,32 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Луганської області від 16.03.2020 позовні вимоги ТОВ "НВП "НКЕМЗ" до ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" про стягнення 68847,32 грн. задоволено в повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача борг в сумі 63384,60 грн., пеню в сумі 4952,57 грн., 3% річних в сумі 510,15 грн., судовий збір в сумі 2102,00 грн.

В обґрунтування вказаного рішення суд першої інстанції зазначив наступне: матеріалами справи підтверджується факт поставки відповідачу товару та наявність заборгованості в сумі 63384,60 грн., проте відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, за отриманий товар в повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на день розгляду справи не погашена і становить 63384,60 грн.; доводи відповідача стосовно того, що договір з боку відповідача підписано особою, в якої відсутні повноваження на укладання договорів, судом відхилено, оскільки на договорі та протоколі розбіжностей, а також на протоколі узгодження розбіжностей є відтиск печатки підприємства відповідача, цей договір включено до бухгалтерського і податкового обліку відповідача, разом з тим, відповідачем не доведено незаконного використання його печатки; надання згоди ТОВ "Хім-Трейд" на здійснення 50% передоплати, внесення передоплати, прийняття товару за видатковою накладною, яка складена на підставі договору від 12.12.2018 № 26/УС-29/18-508, свідчить про фактичне наступне схвалення відповідачем договору від 12.12.2018 № 26/УС-29/18-508; щодо здійснених позивачем нарахувань на суму основного боргу місцевий господарський суд визнав їх такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідач із рішенням не погодився, у межах встановленого законом строку подав апеляційну скаргу, в якій просить вищевказане рішення скасувати, ухвалити нове рішення яким повністю відмовити в задоволенні позову.

У скарзі заявник зазначає, що договір, копію якого надано позивачем до матеріалів справи, підписано з боку відповідача особою, в якої відсутні повноваження укладати договори, тому відсутні підстави для здійснення оплати за таким договором, однак, за твердженням відповідача, вказані доводи було проігноровано місцевим господарським судом.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.05.2020 відкрито апеляційне провадження за вказаною скаргою, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 5 днів з дня вручення даної ухвали.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи повідомлення відділення зв`язку, копію ухвали від 12.05.2020 позивач - ТОВ "НВП "НКЕМЗ" отримав 18.05.2020.

21.05.2020, тобто в межах установленого судом строку, позивач направив поштою відзив на апеляційну скаргу (отриманий судом 26.05.2020), в якому зазначає, що ТОВ "НВП "НКЕМЗ" при укладенні договору №26/УС-29/18-508 від 12.12.2018 неодноразово просило ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" надати документи, а саме, довіреність на підписанта договору, проте працівник відповідача надав лише довіреність №04/39 від 13.12.2018, яка стала підставою для підписання позивачем і відповідачем додаткової угоди №1 від 28.10.2019 до вказаного договору на думку позивача, зазначене свідчить про визнання відповідачем правомірності договору №26/УС-29/18-508 від 12.12.2018. Позивач підтримує обґрунтування рішення суду першої інстанції, просить залишити вказане рішення без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити. До відзиву додано: копію супровідного листа від 16.04.2019, яким відповідач направив на адресу позивача договір №26/УС-29/18-508 від 12.12.2018 із протоколом розбіжностей і протоколом узгодження розбіжностей до договору; копію роздруківки листування з працівником відповідача електронною поштою; копію довіреності №04/39 від 13.12.2018, копію додаткової угоди №1 від 28.10.2019.

Враховуючи, що ціна позову в даній справі є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і що на момент відкриття провадження учасниками справи не подано клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін і суд не вбачав підстав для призначення такого розгляду з власної ініціативи суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи, про що було зазначено в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

В ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ст.210 ГПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

На підтвердження наявності між сторонами договірних відносин позивачем надано до матеріалів справи копію договору № 26/УС-29/18-508 від 12.12.2018, копії протоколу розбіжностей, протоколу врегулювання розбіжностей (а.с. 8 - 17) та копію додаткової угоди від 28.10.2019 № 1 до додатку № 1 (а.с. 18).

Відповідно до п. 2.1 договору Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП "НКЕМЗ" (постачальник), зобов`язався поставити, а Приватне акціонерне товариство "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" (покупець) за договором, зобов`язався прийняти та оплатити товарно-матеріальні цінності (далі за текстом товар) за ціною, в кількості, асортименті, в строки та з якісними характеристиками, вказаними в додатках до договору, які є невід`ємними додатками до договору.

Загальна сума договору з урахуванням ПДВ 20% складає 126769,20 грн. (п. 3.2 договору).

Договором передбачено, що розрахунки за поставлений товар здійснюються на підставі оригіналу рахунку або фотокопії рахунку постачальника, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в національній валюті України (п. 4.1 договору). Остаточна оплата за поставлений товар здійснюється після проходження вхідного контролю на площадці покупця, за виключенням випадків 100% передоплати (п. 4.2 договору). Умови оплати обумовлюються в додатках до договору (п. 4.3 договору). Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 4.4 договору).

Сторони в п. 5.1 договору узгодили, що поставка товару здійснюється партіями товару. Під партією розуміється переданий на умовах договору товар по одному комплекту товаросупровідних документів. Товар поставляється на умовах поставки, вказаних в додатках до договору, у відповідності з міжнародними правилами Інкотермс, в редакції 2010 року (п. 5.2 договору). Поставка товару здійснюється видами транспорту вказаними в додатках (п. 5.4 договору). Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати поставки товару (п. 5.9 договору). При поставці автотранспортом датою поставки партії товару вважається дата, яка проставлена в накладній про приймання товару покупцем (п. 5.10 договору).

Підпунктом 10.11.1 п. 10.11 договору врегульовано, що за прострочення остаточного розрахунку покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожний календарний день прострочення від суми заборгованості, але не більше 10%.

Договір набирає законної сили з дня його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2019, а в частині взаєморозрахунків, врегулювання спірних питань та виконання зобов`язань до їх повного закінчення (п. 16.1 договору). Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання тих зобов`язань, які залишились невиконаними (п. 16.4 договору).

Додатком № 1 до договору (а.с.12) сторони визначили, що поставці підлягає електродвигун 2018 року виготовлення загальною вартістю 126769,20 грн.; вид транспорту автотранспорт; вид поставки одним комплектом; строк поставки 55 календарних днів; графік поставки при поставці товару на умовах DDP м. Сєвєродонецьк, склад покупця в межах строків поставки: вівторок або четвер до 14:00; умови поставки DDP м. Сєвєродонецьк, склад покупця, вул. Пивоварова, 5, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93408, Україна; умови оплати 50% передоплата, 50% по факту поставки протягом 20 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, договір №26/УС-29/18-508 від 12.12.2018, додаток №1 до договору, протокол розбіжностей, протокол врегулювання розбіжностей, а також додаткова угода №1 від 28.10.2019 до додатку №1 до договору зі сторони покупця, ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот", підписано членом правління вказаного товариства, директором з матеріально-технічного постачання ОСОБА_1 та засвідчено відтиском печатки ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот".

На виконання зобов`язань за договором відповідач на підставі довіреності від 26.04.2019 №0444/ХТ, підписаної головою правління ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" ОСОБА_2 (а.с.19), уповноважив ТОВ "Хім-Трейд" здійснити оплату згідно додатку від 26.04.2019 № 0444/ХТ до договору доручення від 18.02.2019 № 35/ФО/19-03 на суму 63384,60 грн. Як вбачається із вказаного додатку від 26.04.2019 № 0444/ХТ (а.с. 20), у ньому зазначено, що ТОВ "Хім-Трейд" зобов`язується здійснити оплату 50% вартості електродвигуна згідно з договором №26/УС-29/18-508 від 12.12.2018.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хім-Трейд" за платіжним дорученням від 07.05.2019 № 45096 перерахувало позивачу 50% передоплату в розмірі 63384,60 грн. (а.с. 21). У вказаному платіжному дорученні, у графі "призначення платежу", міститься посилання на договір №26/УС-29/18-508 від 12.12.2018.

Згідно з видатковою накладною від 02.10.2019 № ВП00000550 (а.с.22), позивач поставив відповідачеві товар за договором №26/УС-29/18-508 від 12.12.2018 на загальну суму 126769,20 грн., який одержано представником відповідача економістом Мамотенко І.М. на підставі довіреності від 24.09.2019 № 277 (а.с.23). Вказану довіреність, у якій міститься посилання на договір №26/УС-29/18-508 від 12.12.2018, підписано керівником ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" ОСОБА_3 та засвідчено відтиском печатки товариства.

Крім того, позивачем за здійсненою господарською операцією відповідачу виписувались податкові накладні від 07.05.2019 № 380, від 02.10.2019 № 912 (а.с. 24 - 27).

Відповідач за одержаний товар у встановлений договором строк не розрахувався, у зв`язку з чим утворився борг в сумі 63384,60 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач у лютому 2020 року звернувся до господарського суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача борг в сумі 63384,60 грн., пеню на підставі п.п. 10.11.1 договору за 98 календарних днів прострочення за період з 23.10.2019 по 28.01.2020 в сумі 4952,57 грн., 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 510,15 грн., судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Вказаний позов було задоволено судом з наведених вище підстав.

Надаючи оцінку аргументам місцевого господарського суду у відповідності до підпункту б) пункту 2 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до вищенаведених приписів ст.269 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України (частина восьма статті 181 ГК України).

З огляду на вказані приписи не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №923/459/18 тощо.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину (стаття 241 Цивільного кодексу України).

На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі укладають з юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Таким чином, частина третя статті 92 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником з перевищенням повноважень (статті 203, 241 Цивільного кодексу України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Таке обмеження повноважень набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність в органу юридичної особи чи її представника необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Відповідну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 10.03.2020 у справі № 910/24075/16.

Апелянт стверджує, що договір, копію якого надано позивачем до матеріалів справи, підписано з боку відповідача особою, в якої відсутні повноваження укладати договори, тому відсутні підстави для здійснення оплати за таким договором.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте, всупереч приписам вищевказаної процесуальної норми, ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" не надано суду першої та апеляційної інстанції жодних доказів (посадової інструкції, трудового договору, витягу з положення про структурні підрозділи тощо), з яких би вбачалася відсутність у директора з матеріально-технічного постачання ОСОБА_1 повноважень на підписання від імені ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" (як покупця) договору поставки, за яким товариство отримує товарно-матеріальні цінності.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на п.13.17.3 Статуту ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот", відповідно до якого голова правління товариства від імені товариства вчиняє правочини, укладає, змінює та припиняє договори (угоди, додаткові угоди) тощо.

Проте колегія суддів зазначає, що із вказаного положення Статуту не вбачається відсутності відповідних повноважень у інших осіб (у тому числі, згідно з виданою головою правління довіреністю). Відповідачем також не надано до матеріалів справи довіреності (або іншого документу), з якого можна було б встановити факт наявності відповідного обмеження повноважень ОСОБА_1 на підписання договорів від імені ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот".

Також, як уже зазналося, саме голова правління ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" Бугайов Л.С. підписав довіреність від 26.04.2019 №0444/ХТ (а.с.19), якою від імені товариства уповноважив ТОВ "Хім-Трейд" здійснити оплату згідно додатку від 26.04.2019 № 0444/ХТ (а.с. 20), в якому зазначено, що ТОВ "Хім-Трейд" зобов`язується здійснити оплату 50% вартості електродвигуна згідно з договором №26/УС-29/18-508 від 12.12.2018.

На думку колегії суддів, відповідне свідчить про схвалення договору №26/УС-29/18-508 від 12.12.2018 відповідачем у розумінні вищенаведених положень ст.241 ЦК України та висновків Верховного Суду з даного питання - оскільки голова правління ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" у межах повноважень, наданих йому п.13.17.3 Статуту товариства, від імені товариства вчинив дії, що свідчать про прийняття до виконання договору №26/УС-29/18-508 від 12.12.2018.

Будь-яких заперечень щодо вищезазначених обставин відповідачем в ході апеляційного провадження не наведено.

Суд апеляційної інстанції також вважає необґрунтованими твердження апелянта про те, що місцевий господарський суд проігнорував його доводи щодо відсутності повноважень у особи, яка підписала договір оскільки, як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, з посиланням на ст. 241 ЦК України, надав відповідним аргументам належну оцінку, зазначивши, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про фактичне наступне схвалення відповідачем договору від 12.12.2018 №26/УС-29/18-508.

Як було встановлено вище, матеріали справи містять належні докази вчинення сторонами, в тому числі, відповідачем, дій на виконання договору №26/УС-29/18-508 від 12.12.2018.

А саме, після внесення Товариством з обмеженою відповідальністю "Хім-Трейд", за дорученням відповідача, попередньої оплати позивачеві за вказаним договором, позивачем було здійснено поставку відповідачеві товару, який прийнято ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" згідно з видатковою накладною від 02.10.2019 № ВП00000550 (а.с.22). Вказаних обставин апелянтом не спростовано.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, договір фактично виконувався обома сторонами. А відтак, з огляду на вищенаведені приписи ст.638, 640, 642 ЦК України, ст.181 ГК України, а також на правову позицію Верховного Суду України щодо даного питання, відповідний договір не можна вважати неукладеним тобто таким, що не створює для сторін зобов`язань.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Оскільки відповідачем не надано доказів того, що договір №26/УС-29/18-508 від 12.12.2018 є недійсним в силу закону або визнаний недійсним в судовому порядку, суд апеляційної інстанції, в силу вищенаведених приписів ст.204 ЦК України, якою встановлено презумпцію правомірності правочину, визнає вказаний договір таким, що створює для сторін зобов`язання зокрема, зобов`язання покупця оплатити отриманий товар.

Відповідно, твердження апелянта про відсутність у нього такого зобов`язання є необґрунтованими і такими, що не узгоджуються з вищенаведеними нормами цивільного та господарського законодавства.

Тому, на думку колегії суддів, місцевий господарський суд правомірно застосував до спірних правовідносин положення ч.1 ст. 530, ч. 1 ст. 612, ст. 655, 692 ЦК України, а також умови договору поставки від 12.12.2018 № 27/УС-29/18-508, та обґрунтовано зазначив, що, оскільки відповідач за одержаний товар у встановлений договором строк не розрахувався, то позовна вимога про стягнення з відповідача боргу в сумі 63384,60 грн. підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені на підставі п.п. 10.11.1 договору за 98 календарних днів прострочення за період з 23.10.2019 по 28.01.2020 в сумі 4952,57 грн., 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 510,15 грн., колегія суддів перевірила наведений позивачем розрахунок (а.с. 2, 3) та дійшла висновку, що він є арифметично та методологічно правильним, узгоджується з нормами чинного законодавства (ст. 546, 549, 551, 611, 625 ЦК України, ст. 216, 230, 232, 343 ГК України, на які послався місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні), фактичними обставинами справи та умовами укладеного між сторонами договору.

Отже, в частині стягнення з відповідача на користь позивача вищезазначених нарахувань на суму основного боргу позовні вимоги також підлягають задоволенню про що обґрунтовано зазначено в оскаржуваному рішенні.

Будь-яких контррозрахунків та заперечень стосовно розміру сум, стягнутих оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду, відповідачем в ході апеляційного провадження не наведено.

Отже, доводи апелянта не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

За результатами апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду колегією суддів також не було встановлено наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 16.03.2020 у справі №913/64/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.06.2020

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна