УХВАЛА

м. Київ

21.05.2020Справа № 910/2891/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства «Тольяттіазот»

до відповідача державного підприємства «Укрхімтрансаміак»

про визнання недійсним одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог

Представники:

Від позивача Волков О.Ю.- ордер на дання правової допомоги №466751 від 14.05.2020

Бауліна В.О. - довіреність № 77/2276-н/63-2019-5-982 від 26.11.2019

Від відповідача Гегельська Н.А. - довіреність № 121д від 27.12.2019

Демчук Д.В. - довіреність б/н від 19.03.2020

Перепелинська О.С. - довіреність

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося публічне акціонерного товариства «Тольяттіазот» з позовом до державного підприємства «Укрхімтрансаміак» про визнання недійсним одностороннього правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, оформлених листом № 106 від 29.01.2020.

Позивач вважає, що відсутні встановлені законодавством підстави для зарахування зустрічних вимог, а тому такий правочин підлягає визнанню недійсним відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України. Публічне акціонерне товариство «Тольяттіазот» зазначає, що предметом зарахування є зобов`язання державного підприємства «Укрхімтрансаміак» зі сплати грошових коштів згідно з рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (справа АС № 845у/2015), строк виконання яких не настав, за відсутності дозволу на добровільне виконання рішення міжнародного комерційного суду, та за відсутності безспірності цих вимог. Крім того, позивача посилається на те, що зобов`язання публічного акціонерного товариства «Тольяттіазот» та державного підприємства «Укрхімтрансаміак» не є однорідними, оскільки виражені в різних валютах.

Державне підприємство «Укрхімтрансаміак» у встановлений судом строк для подачі відзиву заперечило проти розгляду спору в господарському суді, оскільки сторони уклали угоду про вирішенні спору Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України. У зв`язку з цим відповідач просить залишити позов без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

В обґрунтовування своїх доводів державне підприємство «Укрхімтрансаміак» наводить положення п. 8.2 контракту № 026/А/2007 від 24 грудня 2007 року (далі - Контракт), яким встановлено, що спори та суперечки в рамках цього Контракту, врегулювання яких недосяжне шляхом переговорів, підлягають передачі на розгляд та остаточне вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України. Оскільки зобов`язання публічного акціонерного товариства «Тольяттіазот» перед державним підприємством «Укрхімтрансаміак», та зобов`язання державного підприємства «Укрхімтрансаміак» перед публічним акціонерним товариством «Тольяттіазот», заява про зарахування яких оскаржується на предмет її дійсності, стосуються виконання Контракту, спір про дійсність заяви також повинен здійснюватися за процедурою, врегульованою сторонами у арбітражному застереженні - Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України.

Публічне акціонерне товариство «Тольяттіазот» заперечило проти залишення позовної заяви без розгляду. Позивач вважає, що заява про зарахування зустрічних односторонніх вимог є новим одностороннім правочином, щодо якого відсутня арбітражна угода про передачу вирішення спору на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України. Положення п. 8.2 Контракту не охоплює такий правочин як зарахування зустрічних односторонніх вимог, оскільки він вчинений не в межах Контракту.

Вирішуючи це клопотання суд виходить з такого.

Предметом Контракту є надання державним підприємством «Укрхімтрансаміак» послуг з транзиту аміаку рідкого технічного російського походження, що постачається публічним акціонерним товариством «Тольяттіазот», приймання, захолодження, зберігання і перевантаження аміаку з ізотермічних місткостей ОПЗ на судно, надання спецпричалів порту а також інших послуг, безпосередньо пов`язаних з виконанням зобов`язань за Контрактом.

За приписами п. 8.2 Контракту спори і розбіжності в межах нього підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення в Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України.

Заява про зарахування, яка є предметом спору у цій справі, стосується припинення зустрічних грошових зобов`язань, що виникли між сторонами в рамках виконання Контракту, і щодо яких є рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Правила припинення зобов`язань сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язань», які передбачають, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є окремою підставою припинення цивільного зобов`язання, умови та особливості застосування якої наведені у ст.ст. 601, 602 ЦК України. Особливістю вказаного способу припинення зобов`язань є те, що результатом проведення зарахування є припинення одночасно кількох зобов`язань, тобто припинення прав та обов`язків сторін в рамках кількох зобов`язань, за якими контрагенти мають однорідні вимоги один до одного.

Заява про зарахування є волевиявленням одного контрагента, яке не потребує погодження з боку іншої сторони, щодо припинення цивільних зобов`язань і за своєю сутністю є одностороннім правочином. Так, відповідно до ч. 3 та ч. 5 ст. 202 ЦК України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Вказаною нормою закріплено загальне правило, відповідно до якого односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Водночас, за наявності домовленостей з іншими особами або у випадках, встановлених законом, односторонній правочин може створювати обов`язки і для інших осіб.

Отже, заява про зарахування є самостійним правочином, вона не є частиною та складовою правочинів, цивільні прав та обов`язків за якими припиняються, а тому умови цих договорів, у тому числі і щодо порядку вирішення спорів, не є такими, що поширюють своє правове регулювання на правочин про зарахування.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити державному підприємству «Укрхімтрансаміак» у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду.

Ухвала набирає законної сили 21.05.2020 та оскарженню не підлягає.

Суддя С. А. Ковтун