УХВАЛА

м. Київ

04.06.2020Справа № 910/15387/19

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Мазура В.М.,

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В."

про заміну способу виконання судового рішення

у справі № 910/15387/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями

"ДОКА УКРАЇНА Т.О.В."

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Житлобуд"

про зобов`язання повернути майно

Представники сторін: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В." звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Житлобуд" про зобов`язання повернути майно в кількості 1077 елементів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 позов задоволено повністю. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Житлобуд" (вул. Пріорська, буд. 14, офіс 21, м. Київ, 04114, ідентифікаційний код 41460739) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В." (вул Г.Сталінграда 20-А, м. Київ, 04210, ідентифікаційний код 30530955) майно, отримане по Договору оренди майна №18,29 від 31.07.2018 в кількості 1077 елементів, а саме:

- Doka бaлкa H20 eco P2,65 м., артикул 189 937 000, 711 шт.;

- Doka багатообертовий контейнер 1,20х0,80м, артикул 583 011 000, 3 шт.;

- Doka піддон для штабелювання 1,55х0,85м, артикул 586 151 000, 6 шт.;

- Framax Xlifе елемент 1,35х2,70м, артикул 588 100 500, 4 шт.;

- Framax Швидкодіючий затискач RU, артикул 588 153 400, 300 шт.;

- Framax універсальний затискач, артикул 588 169 000, 50 шт.;

- Framax Xlife внутрішній кут 2,70м, артикул 588 130 500, 1 шт.;

- Framax Xlife внутрішній кут 1,35м, артикул 588 132 500, 1 шт.;

- Framax Xlife внутрішній кут 3,30м, артикул 588 229 500, 1 шт.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Житлобуд" (вул. Пріорська, буд. 14, офіс 21, м. Київ, 04114, ідентифікаційний код 41460739) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В." (вул Г.Сталінграда 20-А, м. Київ, 04210, ідентифікаційний код 30530955) витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 грн.

13.01.2020 на виконання рішення видано відповідні накази.

25.05.2020 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В." про заміну способу виконання судового рішення в порядку статті 331 ГПК України, в якій позивач просить стягнути з відповідача вартість майна, яке підлягало передачі згідно з рішенням суду від 05.12.2019 та яке не було виявлено у боржника приватним виконавцем під час примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/2105/18 від 13.01.2020, виданого на виконання вказаного вище рішення.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.05.2020 розгляд вказаної заяви призначено у судовому засіданні на 04.06.2020.

02.06.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

У судове засідання 04.06.2020 представники учасників судового процесу не з`явились.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В." про зміну способу виконання судового рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, законодавцем передбачено право суду за заявою особи, змінити спосіб виконання судового рішення, у разі неможливості його виконання у тому вигляді, який постановлено судовим рішенням; обмежень щодо кількісної можливості вчинення відповідних дій законодавцем не встановлено, адже метою зміни способу виконання судового рішення є задоволення вимог стягувача за рішенням, яке набрало законної сили.

Пунктами 7.1.3., 7.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз`яснено, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. Звернення стягнення на кошти за відсутності у боржника майна здійснюється у випадку, коли стягувачу присуджено майно, визначене родовими ознаками.

За відсутності у відповідача присудженого позивачеві майна в натурі, засвідченої державним виконавцем (наприклад, його постановою про повернення виконавчого документа з підстави відсутності майна), господарський суд може змінити спосіб виконання рішення і видати наказ про стягнення вартості цього майна. При цьому господарський суд повинен виходити з вартості майна, визначеної ним у рішенні про його передачу (повернення).

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначив, що здійснюючи виконавчі дії, спрямовані на виконання рішення господарського суду м. Києва №910/15387/19 від 05.12.2019 в межах виконавчого провадження № 41460739, відкритого на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 13.01.2020 у справі №910/15387/19, державний виконавець встановив відсутність у боржника присудженого позивачеві майна, на підставі чого було закінчено виконавче провадження.

Враховуючи викладене, заявник просить суд встановити спосіб виконання рішення Господарського суду міста Києва №910/15387/19 від 05.12.2019, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Житлобуд" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В." майно, отримане по Договору оренди майна №18,29 від 31.07.2018 в кількості 1077 елементів, шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-Житлобуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В." вартість майна 1 545 028,31 грн.

У силу ст. 124 Конституції України та ст.ст. 18, 326 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Поряд із цим, у ГПК України та спеціальному законі, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про зміну способу і порядку виконання рішення.

Суд зазначає, що підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Таким чином, особа, яка подала заяву про зміну способу і порядку виконання рішення повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Слід зазначити, що позивачем не подано суду доказів вжитих державним виконавцем заходів щодо виконання рішення.

Долучена до матеріалів справи постанова №61636441 від 24.04.2020 про закриття виконавчого провадження не містить жодних відомостей щодо відсутності майна за місцем знаходженя боржника та можливості його примусового вилучення в останнього, а підставою закриття такого провадження є надсилання до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення у порядку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Крім того, позивачем на вимогу суду до матеріалів справи додано акти приватного виконавця від 08 квітня 2020 року та від 24 квітня 2020 року, в яких лише зазначено, що рішення боржником не виконано та майно стягувачеві не повернуто, що не свідчить про відсутність такого майна у боржника.

Жодних доказів щодо вчинення приватним виконавцем дій по встановленню місцезнаходження спірного майна до матеріалів справи не додано.

Тож, приймаючи до уваги наведене, а також те, що до матеріалів справи не додано доказів вжиття приватним виконавцем всіх можливих заходів примусового характеру щодо виконання рішення суду, предбачених ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про зміну способу виконання судового рішення Господарського суду міста Києва №910/15387/19 від 05.12.2019.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В." про зміну способу виконання судового рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/15387/19 відмовити.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 17.06.2020.

Суддя А.І. Привалов