номер провадження справи 5/150/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.06.2020 Справа № 908/2609/19

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбуховій В.О., розглянувши заяву Державного регіонального проектно-вишукувального інституту Запоріждніпроводгосп №3/20 від 06.04.2020 про відстрочку виконання судового наказу

Стягувач: Концерн Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137; фактична адреса: 69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 79-А; )

Боржник: Державний регіональний проектно-вишукувальний інститут Запоріждніпроводгосп (69095, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 105, )

про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600267 від 01.09.2006 р. у розмірі 122 565,47 грн.

орган виконання: Олександрівський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (69002, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 9-А)

За участю представників сторін:

Від стягувача: Лойко А.О., довіреність №484/20-19 від 15.01.2019 р.

Від боржника (заявника): Неткал О.О., ордер на надання правової допомоги серії ЗП №0954936 від 17.04.2020 р. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП 001814 від 27.09.2018 р.)

Від ВДВС: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

07.04.2020 р. до Господарського суду Запорізької області від Державного регіонального проектно-вишукувального інституту Запоріждніпроводгосп надійшла заява №3/20 від 06.04.2020 про відстрочку виконання судового наказу.

Відповідно до Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.04.2020 р. вказану заяву розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 07.04.2020 р. прийнято заяву до розгляду, судове засідання призначено на 17.04.2020 р. об 11 год. 00 хв. без повідомлення (виклику) стягувача, боржника та Олександрівського ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Запропоновано учасникам справи здійснити відповідні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 17.04.2020 р. продовжені процесуальні строки розгляду заяви у справі №908/2609/19 до завершення строку дії карантину, запропоновано стягувачу та Олександрівському ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) здійснити відповідні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 19.05.2020 р. продовжено процесуальні строки розгляду заяви Державного регіонального проектно-вишукувального інституту Запоріждніпроводгосп № 3/20 від 06.04.2020 про відстрочку виконання судового наказу у справі №908/2609/19 до 28.05.2020 р., судове засідання призначено на 28.05.2020 р. об 11 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою суду від 28.05.2020 р. у зв`язку із надходженням повідомлення про замінювання приміщення Господарського суду Запорізької області, розгляд заяви Державного регіонального проектно-вишукувального інституту Запоріждніпроводгосп №3/20 від 06.04.2020 р. про відстрочку виконання судового наказу, перенесено на 09.06.2020р. о 14 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) учасників справи.

В судовому засіданні 09.06.2020 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 09.06.2020 р. здійснювалось із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою ПАК Оберіг.

Представник боржника (заявника) підтримав заяву про надання відстрочки виконання судового наказу №908/2609/19, виданого 22.10.2019 р.

В обґрунтування надання відстрочки виконання судового наказу боржник (заявник) посилається на те, що станом на 01.04.2020 р. у боржника працює 25 осіб, фонд оплати праці (без податків) становить - 187 418,00 грн. На дату подання цієї заяви на банківському рахунку боржника залишок коштів становить - 9 167,45 грн. Заборгованість боржника по виплаті заробітної плати перед своїми працівниками складає - 823 965,53 грн. Окрім фінансових труднощів, в якому опинилося державне підприємство, орган управління, 26.03.2020 р. вирішив ліквідувати Державний регіональний проектно-вишукувальний інститут «Запоріждніпроводгосп», про що видав наказ №278, призначивши ліквідаційну комісію. Вказана інформація внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Отже, боржник має достатню кількість укладених договорів на виконання проектних робіт, де виступає Виконавцем та несе зобов`язання по виконання вказаних робіт, які повинні бути виконані, що найменше протягом двох місяців. Можливість їх завершення працівниками боржника, дасть можливість розрахуватися по заробітній платі в повному обсязі. Внаслідок введення карантину в м. Запоріжжі та Україні в цілому, виконання вказаних робіт значно ускладнилось. Наявність відкритого виконавчого провадження та відсутність на сьогоднішній день достатніх коштів для її погашення, може призвести до арешту рахунків боржника та наявних активів, що фактично паралізує усю діяльність боржника та ускладнить роботу ліквідаційної комісії, яка наразі шукає усі можливі шляхи для закриття заборгованості перед працівниками та кредиторами підприємства. Отже зазначені вище обставини істотно ускладнюють виконання судового наказу (рішення), що змушує боржника звернутися до суду із відповідною заявою про відстрочку виконання судового наказу (рішення). На підставі викладеного, боржник (заявник) просить суд виконання судового наказу, виданого Господарським судом Запорізької області 22.10.2019 р. №908/2609/19 відстрочити до 01.10.2020 р.

Представник стягувача проти задоволення надання відстрочки виконання судового наказу заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві на вказану заяву від 05.05.2020р. за вих. №154/юр, пояснивши, що у стягувача інші джерела, окрім отримання плати за вироблену теплову енергію відсутні, а діючим законодавством України на сьогоднішній день не передбачено застосування жорстких засобів відповідальності до боржників за несплату послуг за отриману теплову енергію. У зв`язку з чим Концерн перебуває в тяжкому фінансовому становищі, оскільки має грошові зобов`язання перед АТ «НАК «Нафтогаз» та іншими підприємствами. Несвоєчасне виконання грошових зобов`язань тягне за собою стягнення штрафів з Концерну. Крім того, боржник на сьогоднішній день жодної оплати в погашення боргу не здійснив. Це свідчить про те, що виконання зобов`язання боржником відсутнє, а порушення зобов`язання завдає іншим учасникам господарських відносин збитків. Фінансовий стан стягувача тяжкий з причин зазначених вище, спір доведено до суду з вини саме боржника. На підставі викладеного,стягував просить суд в задоволенні заяви про надання відстрочки виконання судового наказу відмовити.

Представник Олександрівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

18.05.2020 р. до суду від Олександрівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) супровідним листом від 15.05.2020 р. за вих. №20860/2 надійшли копії матеріалів виконавчого провадження №61285673.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути заяву по суті.

Розглянувши заяву Державного регіонального проектно-вишукувального інституту Запоріждніпроводгосп №3/20 від 06.04.2020 про відстрочку виконання судового наказу та матеріали справи № 908/2609/19, суд встановив наступне.

20.09.2019 р. до Господарського суду Запорізької області від Концерну Міські теплові мережі надійшла заява від 19.09.2019 р. за вих. №1231/юр про видачу судового наказу щодо стягнення з Державного регіонального проектно-вишукувального інституту Запоріждніпроводгосп заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600267 від 01.09.2006 р. у розмірі 122 565,47 грн., яка складається з: основного боргу у розмірі 106 790,12 грн. за період з грудня 2018 р. по березень 2019 р., пені в сумі 12 387,37 грн., 3% річних в розмірі 1 048,61 грн. та інфляційних втрат в розмірі 2 339,37 грн.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2019 р., вказану заяву передано для розгляду судді Проскурякову К.В.

25.09.2019 р. видано копію судового наказу та копію заяви Концерну Міські теплові мережі від 19.09.2019 р. за вих. №1231/юр про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслано Державному регіональному проектно-вишукувальному інституту Запоріждніпроводгосп (боржнику).

Також боржнику було роз`яснено, що відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом 15 днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд в письмовій формі.

Відповідно до оригіналу рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №800 від 27.09.2020 р. уповноваженим представником Державного регіонального проектно-вишукувальному інституту Запоріждніпроводгосп 01.10.2019 р. отримано копію судового наказу від 25.09.2019 р. з завою і доданими до неї документами.

У строк передбачений ч. 1 ст. 157 ГПК України боржник не звернувся до суду з заявою про скасування вказаного судового наказу.

22.10.2019 р. Господарським судом Запорізької області видано Концерну «МТМ» оригінал судового наказу від 25.09.2019 р. про стягнення з боржника Державного регіонального проектно-вишукувального інституту Запоріждніпроводгосп на користь стягувача Концерну Міські теплові мережі заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600267 від 01.09.2006 р. за період з грудня 2018 р. по березень 2019 р. у розмірі 106 790 (сто шість тисяч сімсот дев`яносто) грн. 12 коп., пеню в сумі 12 387 (дванадцять тисяч триста вісімдесят сім) грн. 37 коп., 3% річних в розмірі 1 048 (одна тисяча сорок вісім) грн. 61 коп., інфляційні втрати в розмірі 2 339 (дві тисячі триста тридцять дев`ять) грн. 37 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 192 (сто дев`яносто дві) грн. 10 коп.

Концерн «МТМ» звернувся до Олександрівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про відкриття виконавчого провадження за судовим наказом №908/2609/19, яка зареєстрована у ВДВС 14.02.2020 р. за вх. №5842/16.5-40.

Головним державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Новіковою І.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61285673 від 14.02.2020 р. щодо примусового виконання судового наказу №908/2609/19, виданого 22.10.2019 р. про стягнення з Державного регіонального проектно-вишукувального інституту Запоріждніпроводгосп на користь Концерну Міські теплові мережі заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600267 від 01.09.2006 р. за період з грудня 2018 р. по березень 2019 р. у розмірі 106 790,12 грн., пеню в сумі 12 387,37 грн., 3% річних в розмірі 1 048,61 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 339,37 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 192,10 грн.

Також 14.02.2020 р. Головним державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Новіковою І.О. прийнято постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 12 275,76 грн. та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Крім того, 15.04.2020 р. державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Семеновою Т.В. прийнято постанову про арешт коштів боржника у ВП №61285673.

Оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 р. суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У ч. 3 ст. 331 ГПК України встановлено, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. (ч. 5 ст. 331 ГПК України).

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Рішенням Суду у справі Глоба проти України № 15729/07 від 05.07.2012 р. суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для розстрочення або відстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Вирішуючи питання про розстрочку або відстрочку господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами, встановленими цим Кодексом.

Тобто, можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про розстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника.

Відповідно до ч. ч. 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Боржником на підтвердження скрутного фінансового стану підприємства надано довідки від 06.04.2020 р. за вих. №1 про те, що ДРПВІ Запоріждніпроводгосп має поточний рахунок в АТ «Укрексімбанк» та станом на 01.04.2020 р. залишок коштів на рахунку складає 9 167,45 грн. та від 06.04.2020 р. за вих. №2 про те, що станом на 01.04.2020 р. заборгованість по виплаті заробітної плати по ДРПВІ Запоріждніпроводгосп становить 823 965,53 грн.

Також надано роздруківку відомостей організації щодо заборгованості по заробітній платі працівників, яка становить 823 965,53 грн.

Відповідно до наказу Державного агентства водних ресурсів України від 26.03.2020 р. №278 вирішено припинити діяльність Державного регіонального проектно-вишукувального інституту Запоріждніпроводгосп шляхом його ліквідації.

Згідно з п. 4 наказу вирішено установити двомісячний строк для пред`явлення (заявлення) кредиторами вимог (претензій) до ДРПВІ Запоріждніпроводгосп, який обчислюється з дня оприлюднення повідомлення про припинення юридичної особи.

Також відповідно до п.5.5., 5.6. наказу комісія повинна вжити необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості та виявлення вимог кредиторів ДРПВІ Запоріждніпроводгосп з письмовим повідомленням кожного з них про ліквідацію ДРПВІ Запоріждніпроводгосп. Провести розрахунки з кредиторами ДРПВІ Запоріждніпроводгосп і залишок його активів передати Басейновому управлінню водних ресурсів річок Приазов`я.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 09.06.2020 р., отриманого судом відносно Державного регіонального проектно-вишукувального інститут Запоріждніпроводгосп () у розділі «Відомості про перебування юридичної особи у процесу припинення» міститься запис 26.03.2020 р. в стані припинення за рішенням засновників. Також встановлено строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для задоволення кредиторами своїх вимог: 26.05.2020 р.

Стягувач зазначив, що не звертався до боржника із заявою про включення до ліквідаційної процедури його вимоги щодо стягнення з ДРПВІ Запоріждніпроводгосп заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 600267 від 01.09.2006 р. за період з грудня 2018 р. по березень 2019 р. у розмірі 106 790,12 грн., пені в сумі 12 387,37 грн., 3% річних в розмірі 1 048,61 грн., інфляційних втрат в розмірі 2 339,37 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявником не надано належних та допустимих доказів наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання судового наказу або роблять його неможливим (звіт про фінансові результати підприємства станом на 31.12.2019 р., баланс підприємства за 1 квартал 2020 р., доказів наявності або відсутності майна, достатнього для виконання рішення суду та інше), та застосування такого заходу як відстрочка виконання судового наказу за тієї умови, що боржник знаходиться в стані припинення зробить неможливим задоволення вимог стягувача, оскільки боржник перебуває в процедурі ліквідації, а строк звернення кредиторів з відповідними вимогами завершився 26.05.2020 р.

Судом встановлено, що боржником в період з 22.10.2019 р. (дата видачі судом оригіналу судового наказу) та до 26.03.2020 р. (прийняття наказу Державним агентством водних ресурсів України про припинити діяльність ДРПВІ Запоріждніпроводгосп шляхом його ліквідації) не здійснювалось жодних заходів щодо погашення заборгованості за вказаним судом наказом, тобто боржником не надано належних та допустимих доказів добросовісної поведінки, намагання здійснити погашення зазначеної заборгованості. Також не надано доказів звернення до суду із заявою про скасування вказаного судового наказу у строк, передбачений ч. 1 ст. 157 ГПК України.

Самі по собі доводи про наявність дебіторської та кредиторської заборгованості, боргу по заробітній платі працівникам, не свідчать про скрутне фінансове становище боржника та не підтверджують ускладення/неможливість виконання судового наказу.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Інші доводи заявника викладені у заяві не приймаються судом до уваги, оскільки заявником не доведено існування обставин, які ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення.

Згідно з ч. 7 ст. 331 ГПК України, про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява Державного регіонального проектно-вишукувального інституту Запоріждніпроводгосп №3/20 від 06.04.2020 про відстрочку виконання судового наказу є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Державного регіонального проектно-вишукувального інституту Запоріждніпроводгосп №3/20 від 06.04.2020 про відстрочку виконання судового наказу відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам у справі.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до статті 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Повний текст ухвали складено та підписано: 15.06.2020.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.