ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020 Справа № 917/450/20

м. Полтава

Суддя Паламарчук В.В., розглянувши матеріали

за позовною заявою Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022, адреса для листування: проспект Свободи, 8, м. Кременчук, Полтавська область, 39601

до Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №26 Кременчуцької міської ради Полтавської області, 39610, м. Кременчук, пров. Грозненський, буд. 4

про стягнення 47220,91 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" звернулося з позовом до Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №26 Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення 47220,91 грн. заборгованості за договором №1684 від 01.07.2009р. про постачання теплової енергії в гарячій воді, з яких: 39927,83 грн. - пені, 3651,20 грн. - 3% річних, 3641,88 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.03.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та визначено сторонам строки для вчинення процесуальних дій.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 19.03.2020р. була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 39610, м. Кременчук, пров.Грозненський, буд. 4, проте до суду повернувся конверт з ухвалою суду від 19.03.2020р. з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

05.05.2020р. суд повторно повідомив відповідача про відкриття провадження у даній справі. Відповідач ухвалу отримав 08.05.2020р., що підтверджується відміткою на поштовому повідомленні, яке знаходиться в матеріалах справи.

18.05.2020 р. до суду надійшов відзив (вхід. №5318 від 18.05.2020р.) на позовну заяву, в якому позовні вимоги відповідач вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки нарахування пені здійснено більш ніж за 6 місяців, всупереч приписам ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Також у відзиві на позовну заяву відповідач просить зменшити розмір пені на 90%.

10.06.2020 р. від позивача до суду надійшли наступні документи:

- клопотання про поновлення строку для подачі відповіді на відзив на позовну заяву (вхід. №6151). В обґрунтування клопотання позивач посилається на запровадження карантинних заходів на території України. Враховуючи Постанови Кабінету Міністрів України щодо запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" щодо строків обмежувальних заходів на території України, пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, положення ст. 119 ГПК України, суд задовольняє клопотання позивача та поновлює строк для подачі відповіді на відзив;

- відповідь на відзив на позовну заяву (вхід. №6150), в якому позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та відмовити у зменшенні розміру пені;

- клопотання про уточнення позовних вимог, яке за своїм змістом є клопотанням про зменшення позовних вимог. Згідно вказаного клопотання позивач просить зменшити позовні вимоги в частині стягнення пені та стягнути з відповідача 17801,08 грн. заборгованості, а саме: пеню в розмірі 10508,00 грн. за невиконання зобов`язання за лютий 2019 р. та березень 2019 року, 3651,20 грн. - 3% річних, 3641,88 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, п. 2 ч. 2 ст. 46, п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України, суд задовольняє клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог та розглядає позовні вимоги в новій редакції.

Згідно ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Відкритим акціонерним товариством "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії (позивачем) та Кременчуцькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №26 Кременчуцької міської ради Полтавської області (відповідачем) укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1684 від 01.07.2009р. (далі Договір).

Згідно п.1.1. Договору позивач, як теплопостачальна організація, зобов`язався надати відповідачеві (споживачу) вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що тарифи на послуги з теплопостачання затверджуються в установленому порядку відповідно до Закону України "Про теплопостачання" та діючого законодавства України.

Додатком № 2 до Договору встановлено фактичні обсяги теплового навантаження та теплоспоживання і орієнтовна вартість теплової енергії відпущеної Споживачу за поточний рік, відповідно до тарифів діючих на момент укладання Договору.

Додатком № 3 до Договору встановлено тариф на теплову енергію, можливість його зміни і повідомлення про це Споживача.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до п. 23 Правил користування тепловою енергією (далі - Правила) затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 року, п. 2.2.2 Договору та Додатку № 4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" до Договору.

У відповідності до п. 6 Додатку № 4 до Договору, п. 4.2.2 Договору № 233 про постачання теплової енергії в гарячій воді, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» - за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію Споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення згідно ст.625 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 18.12.2019 р. у справі №917/1804/19 було стягнуто з Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №26 Кременчуцької міської ради Полтавської області (пров. Грозненський, буд. 4, м. Кременчук, 39610; ідентифікаційний код 24830500) на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, 36022; ідентифікаційний код 00131819) 40000грн. 00 коп. - пені, 12964грн. 69 коп. - інфляційних, 7433 грн. 54 коп. - 3%річних, 1921 грн. 00 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору..

Предметом позову у даній справі (917/450/20) є стягнення з відповідача 17801,08 грн. заборгованості за договором №1684 від 01.07.2009р. про постачання теплової енергії в гарячій воді поставленої у грудні 2018 р., січні-квітні 2019 р., з яких: пеня за невиконання зобов`язання за лютий 2019 р. та березень 2019 року - 10508,00 грн, 3651,20 грн. - 3% річних, 3641,88 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за період, що не охоплений вищезазначеним рішенням господарського суду Полтавської області від 18.12.2019 р. у справі № 917/1804/19 (в редакції заяви про зменшення позовних вимог).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно пункту 1 Додатку № 4 до Договору - Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаними в Додатку № 2 Гкал (гігакалорії), передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми «заборгованості» на початок місяця. Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного Договору, Споживач зобов`язаний проводити не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1684 від 01.07.2009 р. щодо постачання теплової енергії поставленої у грудні 2018 р., січні-квітні 2019 р.. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором та приписів цивільного законодавства України за отриману теплову енергію у грудні 2018 р., січні-квітні 2019 р. розраховувався з порушенням строків, встановлених вищезазначеним договором а саме остаточний розрахунок провів 10.12.2019 р..

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 4.2.2 договору № 1684 від 01.07.2009 р. визначено, що за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію Споживач несе відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, починаючи з дня, наступного за датою остаточного розрахунку, індексу інфляції та 3 % річних.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Позивачем наведено розрахунок пені за прострочення оплати вартості товару за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1684 від 01.07.2009 р. за зобов`язаннями лютого, березня 2019 р. в розмірі 10508,00грн. (розрахунок в матеріалах справи).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені за зобов`язаннями лютого - березня 2019 р., суд дійшов висновку, що розрахунок є правильним.

Відповідач просить суд зменшити розмір пені на 90%.

У відповідності до стаття 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання взятих на себе зобов`язань за Договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, відповідач є некомерційною юридичною особою, фінансування якої здійснюється через органи державного казначейства, відповідач є освітньою установою, а також виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, справедливості, добросовісності та розумності, суд частково задовольняє клопотання відповідача про зменшення позовних вимог на 90 % та зменшує належний до стягнення розмір пені за несвоєчасну проведену оплату вартості спожитої теплової енергії до 6000,00 грн.

При цьому судом враховано зазначену у рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 правову позицію Конституційного Суду України, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З дотриманням цієї норми, позивачем проведено розрахунок 3% річних в розмірі 3651,20 грн. та 3641,88 грн. - інфляційних втрат.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи приписи ст.ст. 123, 129 ГПК України, судовий збір покладається судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (без урахування зменшення судом розміру пені).

Керуючись статтями 46, 119 129, 232, 233, 237, 238, 240, п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити клопотання позивача про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву (вхід №6151 від 10.06.2020р.).

2. Поновити строк позивачу для подачі відповіді на відзив на позовну заяву (вхід. №6150 від 10.06.2020р.).

3. Клопотання позивача про зменшення позовних вимог - задовольнити.

4. Позов задовольнити частково.

5. Стягнути з Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №26 Кременчуцької міської ради Полтавської області (39610, м. Кременчук, пров.Грозненський, буд. 4, ) на користь Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, ) пеню в розмірі 6000,00 грн., 3651,20 грн. - 3 % річних, 3641,88 грн. - інфляційних втрат, 2102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

6. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Паламарчук