УХВАЛА

02 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 907/466/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий (доповідач), Мачульський Г. М., Могил С. К.,

за участю секретаря судового засідання - Мазуренко М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Горлана Анатолія Павловича

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.10.2019 (суддя Андрейчук Л. В.)

і постанову Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2020 (головуючий суддя Кордюк Г. Т., судді Данко Л. С., Мирутенко О. Л.)

у справі № 907/466/19

за позовом фізичної особи-підприємця Горлана Анатолія Павловича

до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області

про визнання протиправним та скасування пункту 3 наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 04.08.2017 № 2576-сг

(уповноважені представники учасників справи у судове засідання не з`явилися)

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Фізична особа-підприємець Горлан Анатолій Петрович (далі - позивач, ФОП Горлан А. П.) звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (далі - відповідач, Держеокадастр) про скасування пункту 3 наказу відповідача від 04.08.2017 № 2576-сг про встановлення річного розміру орендної плати за земельні ділянки у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки землі.

2. Аргументуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що наказ відповідача від 04.08.2017 № 2576-сг порушує право позивача на законне володіння і користування земельними ділянками, оскільки прийнявши оспорюваний наказ, відповідач фактично намагається змінити істотні умови договору оренди в односторонньому порядку шляхом спонукання позивача погодитися на новий розмір орендної ставки у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки землі.

Короткий зміст судових рішень

3. Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 23.10.2019, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2020, у задоволенні позову відмовлено повністю.

4. Судові рішення аргументовано тим, що оскаржуваний наказ відповідача прийнятий в ході реалізації його дискреційних повноважень щодо розпорядження землями, є формою виявлення позиції Держгеокадастру щодо наданих в його розпорядження земель, зокрема, щодо розміру орендної плати та не містить зобов`язального характеру для орендаря, а може бути лише підставою для пропозиції орендодавця орендареві внести зміни у договори шляхом укладення додаткових угод.

5. В обґрунтування своєї позиції апеляційний господарський суд послався на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 17.12.2019 у справі № 905/962/19.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і постанову суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

7. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що правовідносини у цій справі та у справі № 905/692/19, яка була переглянута Верховним Судом і на яку послався суд апеляційної інстанції в своїй постанові, не є тотожними, зокрема посилається на наявність судових справ щодо внесення змін до договорів оренди землі на підставі оспорюваного наказу, а відтак посилається на відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Позиція інших учасників справи

8. Відповідач подав відзив, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані рішення і постанову - без змін.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. 12.01.2012 між Горланом Анатолієм Павловичем (орендар) та Виноградівською районною державною адміністрацією (орендодавець) укладено договори оренди землі № 2 та № 3, згідно з умовами яких орендар прийняв у строкове платне користування на умовах оренди земельні ділянки для ведення фермерського господарства, із сільськогосподарських угідь загальною площею 14,0000 га рілля (контур № 219, кадастровий номер :04:003:0011) та 16,0000 га пасовище (контур № 237, кадастровий номер 212128б200:03:003:0250), які знаходяться за межами населеного пункту Чорнотисівської сільської ради, строком на 49 років.

10. Пунктами 9 договорів визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі, встановленому за пропозицією комісії з розгляду питань у галузі земельних відносин від 09.12.2011 у розмірі 1% нормативної грошової оцінки землі.

11. Так, за умовами договору № 3 нормативна грошова оцінка земельної ділянки (контур № 219, кадастровий номер :04:003:0011) становить 166 118,40 грн, а орендна плата - 1 661,20 грн за рік, а за умовами договору №2 нормативна грошова оцінка земельної ділянки (контур № 237 ,кадастровий номер 212128б200:03:003:0250) становить 79155,20 грн, а орендна плата - 791,60 грн за рік.

12. У пункті 12 договорів передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз на два роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами; в інших випадках, передбачених законом.

13. Рішеннями Виноградівської районної ради від 10.03.2017 № 262 та № 263 затверджено технічні документації про нормативно-грошову оцінку орендованих позивачем земельних ділянок, відповідно до яких нормативно-грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 14,0000 га рілля (контур №219, кадастровий номер :04:003:0011) складає 402 534,62 грн, а земельної ділянки загальною площею 16,0000 га пасовище (контур №237, кадастровий номер :03:003:0250) - 125 277,60 грн.

14. Держгеокадастр направив позивачу (орендарю) претензію від 21.07.2017 № 31-7-0.7-3248/2-17 про приведення у відповідність до вимог законодавства договорів оренди земельних ділянок з пропозицією укласти додаткові угоди про заміну сторони та визначення орендної плати.

15. Позивач, у свою чергу, подав клопотання до Держгеокадастру щодо встановлення річного розміру орендної плати на рівні 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

16. Листом від 04.08.2017 №31-7-0-32-8734/2-17 Держгеокадастр повідомив позивача, що за результатами розгляду клопотання управлінням прийнято наказ від 04.08.2017 № 2567-сг, згідно з пунктом 3 якого річний розмір орендної плати за орендовані позивачем земельні ділянки встановлено у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

17. 08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ".

18. Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України (тут і далі - ГПК України, у редакції, чинній з 08.02.2020) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

19. Таким чином, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України касаційна інстанція має перевірити та достеменно встановити, чи наразі дійсно відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування певної норми (норм) права у подібних правовідносинах.

20. Підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі скаржник зазначає пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, і таке обґрунтування полягає у тому, що на сьогоднішній день відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 7 цієї ухвали).

21. Разом з тим, дослідивши доводи касаційної скарги і матеріали справи, Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження у справі № 907/466/19 з огляду на таке.

22. Як зазначено вище у пункті 4 цієї ухвали, суди дійшли висновку, що оскаржуваний наказ відповідача прийнятий в ході реалізації його дискреційних повноважень щодо розпорядження землями, є формою виявлення позиції Держгеокадастру щодо наданих в його розпорядження земель, зокрема, щодо розміру орендної плати та не містить зобов`язального характеру для орендаря, а може бути лише підставою для пропозиції орендодавця орендареві внести зміни у договори шляхом укладення додаткових угод.

23. Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 17.12.2019 у справі № 905/692/19, прийнятій у подібних правовідносинах (за позовом приватного підприємства до міської ради про скасування рішення ради про перегляд ставки орендної плати), де Верховний Суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача внаслідок прийняття відповідачем рішення про встановлення орендної плати у розмірі 6% від нормативної грошової оцінки землі.

24. Окрім цього, Верховний Суд не приймає до уваги доводи скаржника про наявність судових справ ініційованих відповідачем про внесення змін до договорів оренди землі, оскільки за висновком Верховного Суду, викладеному у постанові від 20.08.2019 у справі № 911/714/18 обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом скасування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення ставок орендної плати за конкретними договорами не є ефективним, з огляду на те, що саме лише прийняття такого рішення не порушує прав позивача та не може бути підставою для скасування спірного рішення, яке за своєю природою є підготовчою складовою процедури внесення змін до укладених договорів (п. 8.11). Прийняття відповідного рішення не тягне за собою зміну прав та обов`язків, визначених договорами оренди, укладеними сторонами, зокрема не є підставою для виникнення у позивача обов`язку зі сплати орендної плати у визначеному на підставі цього рішення розмірі (п. 8.9). Як вбачається з цієї постанови (п. 7.9), на підставі спірного рішення, дійсність якого була предметом розгляду у справі № 911/714/18, вже було внесено зміни до договору оренди щодо розміру річної орендної плати в судовому порядку в іншій справі.

25. Таким чином, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 17.12.2019 у справі № 905/692/19 і у постанові від 20.08.2019 у справі № 911/714/18, права позивача самим спірним рішенням не порушуються, а обраний ним спосіб захисту не є ефективним незалежно від наявності / відсутності спору між сторонами договору оренди щодо внесення до нього змін на підставі такого рішення, а також стадії розгляду відповідної справи судом (за наявності такого спору) чи навіть наявності судового рішення у ній.

26. Предмет і підстави позовів у справах № 907/466/19, № 905/692/19 і № 911/714/18, а також встановлені судами фактичні обставини (оскарження орендарем рішення орендодавця про встановлення ставки орендної плати у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки землі за наявності договору оренди, яким врегульовані правовідносини сторін щодо внесення змін до договору оренди), що формують зміст правовідносин, а також їх правове регулювання є однаковими, що свідчить про подібність спірних правовідносин у вказаних справах, чим спростовується безпідставне твердження скаржника про зворотне.

27. Колегія суддів не вважає за необхідне відступити від зазначених висновків Верховного Суду.

28. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом.

29. Зважаючи на те, що після відкриття касаційного провадження у цій справі виявилося, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала свого підтвердження, а будь-які інші підстави касаційного оскарження позивач не зазначив та не обґрунтовував у поданій касаційній скарзі, колегія суддів на підставі пункту 4 частини першої статті 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Горлана А. П. на постанову Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2020 і рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.10.2019 у справі № 907/466/19.

Керуючись статтями 234, 235, 296 ГПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Горлана Анатолія Павловича на постанову Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2020 і рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.10.2019 у справі № 907/466/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Г. М. Мачульський

С. К. Могил