ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

16.06.2020 Справа № 920/582/20

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Сумиобленерго» (40035, м. Суми, вул. І. Сірка, 7, , email: ; ) від 02.06.2020 № 68-9/791 (вх. № 2006 від 10.06.2020) до Фізичної особи - підприємця Спіциної Тетяни Михайлівни, ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про видачу судового наказу за вимогами щодо стягнення 42 411,47 грн. заборгованості за необліковану електричну енергію на підставі публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії,

без виклику представників учасників справи.

Суть питання, що вирішується ухвалою суду.

10.06.2020 до Господарського суду Сумської області звернувся заявник - Акціонерне товариство «Сумиобленерго» (40035, м. Суми, вул. І. Сірка, 7, , email: ; ) із заявою про видачу судового наказу за вимогами щодо стягнення з боржника - Фізичної особи - підприємця Спіциної Тетяни Михайлівни, ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 42 411,47 грн. заборгованості за необліковану електричну енергію на підставі публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Після дослідження матеріалів вищезазначеної заяви, суд дійшов висновку, що заявнику необхідно відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Мотиви, з яких суд дійшов вищезазначеного висновку. Законодавство, що підлягає застосуванню.

Порядок та форма звернення до суду з заявою про видачу судового наказу до господарського суду визначені Господарським процесуальним кодексом України (надалі - ГПК України), зокрема, розділом II "Наказне провадження".

Положеннями частини першої статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої - третьої статті 147 ГПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За змістом статей 148, 154 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд розглядає заяву про видачу судового наказу без судового засідання і повідомлення заявника та боржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Проте заява про видачу судового наказу вимогам названого пункту не відповідає, оскільки до неї не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому Законом порядку.

В якості доказів про сплату судового збору заявником додано до заяви про видачу судового наказу копію платіжного доручення № від 29.05.2019 про сплату судового збору в сумі 210,20 грн.

Так, частиною 1 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір перераховується в безготівковій або готівковій формі.

Відповідно до пункту 2.21 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України № 7 від 21.02.2013 платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Ураховуючи вищенаведене, суд зазначає, що документом про сплату судового збору є оригінал платіжного доручення установи банку або відділення поштового зв`язку, які прийняли платіж, платіжне доручення в оригіналі, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Однак, в якості доказу сплати судового збору за подання вищевказаної заяви заявником додано копію платіжного доручення.

Крім того, в платіжному дорученні платником значиться Глухів. Рем., філія ПАТ «Сумиобленерго» (), в той час як заявником по даній заяві є Акціонерне товариство «Сумиобленерго» ().

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 152 ГПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 ГПК України.

Отже, заяву про видачу судового наказу подано з порушенням вимог пункту 1 частини третьої статті 150 ГПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу відповідно до пункту 1 частини першої статті 152 ГПК України.

Частиною другою статті 154 ГПК України унормовано, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до частини другої статті 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше 10 днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу щодо стягнення з боржника заборгованості за необліковану електричну енергію.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтею 148, пунктом 3 частини першої статті 150, частиною першою статті 152 та статтями 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Акціонерному товариству «Сумиобленерго» (40035, м. Суми, вул. І. Сірка, 7, , email: ; ) у видачі судового наказу за вимогами про стягнення з Фізичної особи - підприємця Спіциної Тетяни Михайлівни, ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 42 411,47 грн. заборгованості за необліковану електричну енергію на підставі публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки та в порядку, встановлені статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до п.4 Розділу X ГПК України (доповнено згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

4. Копію ухвали надіслати учасникам справи, втому числі електронною поштою.

Повну ухвалу складено та підписано суддею 16 червня 2020 року.

Суддя С.В. Заєць