ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/1580/18
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Принцевської Н.М., Разюк Г.П.,

секретар судового засідання Полінецька В.С.,

за участю представників сторін:

від позивача - Рогозний І.М. (адвокат),

від відповідача - Сорокін К.О. (адвокат),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т»

на рішення Господарського суду Одеської області від 19.09.2019

у справі № 916/1580/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алмі Дистрибьюшен»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т»

про стягнення 720 788,41 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алмі Дистрибьюшен» (далі ТОВ «Алмі Дистрибьюшен», позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т» (далі ТОВ «Горяц-Т», відповідач) про стягнення 720 788,41 грн. (з врахування заяви про уточнення та збільшення повних вимог від 22.08.2018).

Позов обґрунтований тим, що між сторонами був укладений договір поставки з відстрочкою платежу №19/16, на виконання умов якого, позивач поставив відповідачу товару, проте відповідач за отриманий товар, в порушення умов договору, в повному обсязі не розрахувався.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.09.2019 позов, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог та їх уточнення, задоволено повністю,.

Судове рішення мотивоване доведеністю факту неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за Договором.

Не погоджуючись з рішенням, ТОВ «Горяц-Т» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, рішення винесено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

На думку скаржника, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою та не дослідив належним чином ряд доказів, що мають важливе значення для об`єктивного вирішення даної справи.

Зокрема, ТОВ «Горяц-Т» вказує що судом першої інстанції зазначено, що відповідно до положень Договору поставки підставою для остаточних взаєморозрахунків є Акт звірки взаємних розрахунків, що надається Постачальником Покупцю відповідно до умов Договору поставки. При цьому сума заборгованості, вказана у наданому Акті звірки взаємних розрахунків не відповідає даним бухгалтерського обліку ТОВ «Горяц-Т». Більше того, на думку відповідача, акт звірки взаємних розрахунків не може підтверджувати суму заборгованості, оскільки являється лише технічним документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а відтак не є належним доказом факту здійснення поставки та відповідно не підтверджує наявність заборгованості за договором поставки.

При цьому, відповідач зауважує, що суд залишив поза увагою та не дослідив самі видаткові накладні. В оскаржуваному рішенні відсутні будь-які відомості стосовно того, на яку саме суму ТОВ «Алмі Дистрибьюшн» поставило товар та на яку суму поставлений товар було оплачено.

Крім цього, скаржник зазначає, що матеріали справи не містять жодного розрахунку заборгованості здійсненого позивачем із врахуванням здійснених поставок товару (їх суми, обсягу), проведення відповідачем часткової оплати, повернення товару, із посиланням на відповідні докази, які позивачем наведені в обґрунтування вимог за позовом.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем до суду апеляційної інстанції було подано клопотання про призначення судової економічної експертизи.

03.12.2019 до апеляційного суду від ТОВ «Алмі Дистрибьюшн» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи, оскільки підрахунок суми заборгованості не потребує спеціальних економічних знань, а також залишити рішення Господарського суду Одеської області від 19.09.2019 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду від 18.12.2019 було задоволено клопотання ТОВ «Горяц-Т», призначено судово-економічну експертизу, апеляційне провадження у справі було зупинено.

20.05.2020 матеріали даної справи разом з висновком судово-економічної експертизи від 17.04.2020 повернулись до суду.

Так, за результатами проведення судової економічної експертизи Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса дійшов висновку, що наявність основної заборгованості ТОВ «Горяц-Т» перед ТОВ «Алмі Дистрибьюшн» за договором поставки №19/16 від 22.04.2016 в сумі 660 609,60 грн. первинними документами бухгалтерського обліку наданими на дослідження не підтверджується.

Ухвалою суду від 21.05.2020 поновлено апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 17.06.2020.

16.06.2020 до суду від ТОВ «Горяц-Т» надішли письмові пояснення, в яких останній зазначив, що суд не повинен приймати до уваги додаткову угоду до договору поставки та угоду про зарахування зустрічних вимог, оскільки зазначена в угодах заборгованість в сумі 660 609,60 грн. не підтверджена первинними документами. На думку відповідача, фактично при наявності розбіжностей у даних, які містяться у первинних бухгалтерських документах та даних, які містять у собі акти звірки взаємних розрахунків та різного роду договори, перевага повинна надаватися первинним бухгалтерським документам, оскільки лише вони можуть вважатись належним джерелом інформації щодо здійснення між сторонами господарських операцій. Відповідач вважає, оскільки позивач не підтвердив первинними бухгалтерськими документами суму заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 660 609,60 грн., то правові підстави для задоволення позову відсутні, у зв`язку з цим, ТОВ «Горяц-Т» просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Здійснити перерозподіл судових витрат, стягнувши з позивача на користь відповідача витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги та за проведення судової економічної експертизи.

16.06.2020 до суду від ТОВ «Алмі Дистрибьюшн» надійшли пояснення щодо висновку експерта, в яких останній зазначає, що в матеріалах справи наявні копії первинних документів бухгалтерського обліку - видаткові накладні на поставку товару за період 2016-2017 роки (остання поставка товару відбулась 17 лютого 2017 року, Номер накладної № Рк05009460 на суму 1 609,92 грн., № РК05009568 на суму 1866,90 грн.), за які, ТОВ «Горяц-Т» взагалі не розрахувався, оскільки згідно умов Договору строк оплати за такою накладною міг відлічуватись лише з 17 березня 2017 року, а останній платіж ТОВ «Горяц-Т» здійснив відповідно до матеріалів справи 12 січня 2017 року за товар, що був поставлений у попередні періоди. Крім цього, зазначена оплата носила частковий характер. Все це свідчить про вади експертного дослідження. Крім цього, у виписках банку по перерахуванню грошових коштів ТОВ «Горяц-Т» на адресу ТОВ «Алмі Дистрибьюшн» по договору № 19/16 від 22.04.2016 року в графах призначення платежу вказано, наприклад. «Оплата за кондитеру.корма, согл. дог. № 19/16 от 22.04.16р...» . що також прямо вказує на оплату товару за попередні періоди. Експерт при проведенні дослідження в своєму Висновку не враховує Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.09.2017 року в частині наявності розміру заборгованості ТОВ «Горяц-Т» перед ТОВ «Алмі Дистрибьюшн» в розмірі 759 667,85 грн. до підписання Угоди та 660 609,60 грн. після її підписання, проте, враховує суму зменшення заборгованості ТОВ «Горяц-Т» перед ТОВ «Алмі Дистрибьюшн» за цією ж Угодою на 99 058,25 грн.

17.06.2020 до початку судового засідання до суду від позивача надійшло клопотання про витребування у відповідача оригінал платіжного доручення про сплату рахунку Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф.. М.С. Бокаріуса №247 від 03.02.2020 щодо проведення судової експертизи. В задоволенні даного клопотання судовою колегією було відмовлено.

В судовому засіданні 17.06.2020 представник відповідача надав пояснення, в яких просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні 17.06.2020 надав пояснення, в яких просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 22 травня 2016 року ТОВ «Алмі Дистрибьюшн» (постачальник) уклало з ТОВ «Горяц-Т» (покупець) договір поставки з відстрочкою платежу № 19/16, за умовами якого Постачальник зобов`язується постачати Покупцю, а Покупець приймати та сплачувати Товар у відповідності до умов Договору поставки (п. 1.1. Договору).

Постачальник поставляє Товар Покупцеві на умовах DDP - склад Покупця (у інтерпретації Міжнародних правил тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС) декількома партіями на підставі накладних, які складаються на кожну партію окремо (п. 3.1. Договору (в редакції Протоколу розбіжностей до Договору поставки)).

Відповідно до п. 4.1. Договору поставки (в редакції Протоколу розбіжностей) сплату кожної партії Товару за цим Договором Покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії Товару на поточний рахунок Постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання такої партії Товару.

Пунктом 4.6. Договору Доставки встановлено, що Постачальник зобов`язаний не рідше одного разу в три місяці (квартал) надавати Покупцеві акт звірки взаєморозрахунків. У разі не надання акту звірки взаєморозрахунків з боку Постачальника на протязі шести місяців, заборгованість Сторін з виконання умов чинного Договору поставки визначається на підставі даних Покупця.

В підтвердження передачі товару за Договором позивачем надано суду належним чином засвідчені копії видаткових накладних. Вказані накладні містять печатки та підписи уповноважених осіб ТОВ «Горяц-Т». При цьому, відповідач не заперечує щодо отримання поставленого позивачем товару.

На виконання умов договору, 28 вересня 2017 року сторонами Договору поставки був складений та підписаний Акт звірки взаємних розрахунків за з 01.01.2017 року по 28.09.2017 року включно, відповідно до якого заборгованість ТОВ «Горяц-Т» перед ТОВ «Алмі Дистрибьюшн» склала 759 667,85 грн.

29 вересня 2017 року між ТОВ «Горяц-Т» та ТОВ «Алмі Дистрибьюшн» була укладена Угода про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої сторони зменшили заборгованість Покупця за Договором поставки, в результаті чого заборгованість ТОВ «Горяц-Т» перед ТОВ «Алмі Дистрибьюшн» склала 660 609,60 грн. Підписання цієї Угоди Сторонами свідчить про відсутність будь-яких претензій Сторін одна до одної (п. 5 Угоди).

02 жовтня 2017 року між ТОВ «Горяц-Т» та ТОВ «Алмі Дистрибьюшн» була укладена Додаткова угода до Договору поставки, відповідно до якої Сторони ще раз підтвердили заборгованість ТОВ «Горяц-Т» та ТОВ «Алмі Дистрибьюшн» в розмірі 660 609,60 грн. та погодили, що погашення цієї заборгованості виконується Покупцем в строк не раніше 16 березня 2018 року та має бути виконано у повному обсязі не пізніше 16 травня 2018 року.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Так, з матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено того, що Угода про зарахування зустрічних однорічних вимог від 29.09.2017 та Додаткова угода до Договору поставки від 02.10.2017 визнані недійсними в судовому порядку чи були розірвані, означені Угоди підписані уповноваженими представниками юридичних осіб, внаслідок чого в силу вимог статті 204 ЦК України презюмується правомірність правочину в цій частині, а відтак і обов`язковість їх виконання сторонами договорів, як того вимагає стаття 629 ЦК України.

Також, на виконання п. 4.6. Договору поставки, сторонами 02 жовтня 2017 року був складений та підписаний Акт звірки взаємних розрахунків за з 01.01.2017 року по 01.10.2017 року включно, згідно із яким заборгованість ТОВ «Горяц-Т» та ТОВ «Алмі Дистрибьюшн» була підтверджена в розмірі 660 609,60 грн.

Зазначений акт звірки взаємних розрахунків зі сторони ТОВ «Алмі Дистрибьюшн» підписаний генеральним директором та головним бухгалтером, зі сторони ТОВ «Горяц-Т» директором без зауважень та заперечень. Також, акт звірки скріплений печатками юридичних осіб.

Судова колегія зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак за умови, що інформація, яка відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Отже, судова колегія вважає , що акт звірки взаємних розрахунків за з 01.01.2017 року по 01.10.2017 року є належним доказом підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем , в розмірі 660 609,60 грн.

В частинах 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України закріплено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до норм статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч. ч. 1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 660 609,60 грн. є обґрунтованою і місцевий суд підставно задовольнив цю вимогу.

При цьому судова колегія зазначає, що відповідно до висновку судово-економічної експертизи №288/455-456 від 17.04.2020 наявність основної заборгованості ТОВ «Горяц-Т» перед ТОВ «Алмі Дистрибьюшн» за договором поставки №19/16 від 22.04.2016 в сумі 660 609,60 грн. первинними документами бухгалтерського обліку наданими на дослідження не підтверджується.

Однак, відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи висновок судово-економічної експертизи №288/455-456 від 17.04.2020 колегія суддів виходить із того, що цей висновок не має заздалегідь встановленої сили і переваг щодо інших доказів. Крім того, колегія дійшла висновку, що ця експертиза фактично не надала відповідей на поставлені питання і, відповідно, не може враховуватись при оцінки фактичних обставин.

Враховуючи викладене висновки суду апеляційної ґрунтуються на вищезазначених наявних у справі доказах в їх сукупності (Додаткова угода від 02.10.2017, акт звірки взаєморозрахунків від 02.10.2017, видаткові накладні) які, як зазначалось вище, підтверджують факт поставки і приймання-передачі товару позивачем відповідачу та наявність заборгованості за отриманий товар у відповідача перед позивачем в розмірі 660 609,60 грн., яка не була спростована відповідачем належними та допустимими доказами.

Щодо стягнення суми пені та 3% річних нарахованих за період з 17.05.2018 по 13.08.2018, судова колегія зазначає наступне.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Пунктами 2, 3 Додаткової угоди від 02.10.2017 сторони узгодили, що незалежно від інших положень Договору поставки з відстрочкою платежу №19/16 від 22.04.2016, погашення заборгованості, зазначеної в п. 1 цієї Додаткової угоди (660 609,60 грн.), виконується Покупцем в строк не раніше 16.03.2018 та має бути виконано у повному обсязі не пізніше 16.05.2018. У випадку, якщо зобов`язання щодо погашення заборгованості, зазначеної в п.1 цієї Додаткової угоди, не буде виконано покупцем у повному обсязі у строк, встановлений у п. 2 цієї Додаткової угоди, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої частини суми заборгованості за кожен календарний день прострочення, а також штраф у розмірі 20% від несплаченої частини суми заборгованості.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів перевірила правильність розрахунку позивача за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Законодавство» та дійшла до висновку, що розрахунок пені та 3% річних також зроблено арифметично і методологічно вірно.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що місцевим судом правомірно задоволено вимогу позивача про стягнення пені у розмірі 55 346,41 грн. та 3 % річних в сумі 4 832,40 грн.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не підтверджені матеріалами справи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 19.09.2019 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строку, який обчислюються відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.06.2020.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Принцевська Н.М.

Разюк Г.П.