ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" червня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1950/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А., при секретарі судового засідання Рибці Ю. Е. розглянувши матеріали справи № 916/1950/19

Позивач: Фізична особа-підприємець Семера Вікторія Анатоліївна ( АДРЕСА_1 , РНОКФОПП: НОМЕР_1 )

Відповідач: Фізична особа-підприємець Ковальова Світлана Василівна ( АДРЕСА_2 , РНОКФОПП: НОМЕР_2 )

про стягнення 53500,00 грн. боргу та 8921,13 грн. відсотків за користування чужими коштами

з підстав порушення умов договору поставки

За участю представників сторін:

від позивача: Семера В.А.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: 09.07.2019 року Фізична особа-підприємець Семера Вікторія Анатоліївна (далі - Позивач) звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Ковальової Світлани Василівни (далі - Відповідач) про стягнення 53500,00 грн.

18.07.2019 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, суд відкрив провадження по справі, ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст. 247-252 ГПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановив відповідачу строк на подання відзиву на позов із врахуванням вимог ст.165 ГПК України та ч.1 ст.251 ГПК України - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

12.08.2019 року суд отримав відзив на позов - Відповідач позов не визнав та звернувся до суду із клопотанням про призначення судово-почеркознавчої експертизи та з клопотаннями про витребуванням доказів та розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

14.08.2019 року суд ухвалив розгляд справи № 916/1950/19 здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження по справі та клопотання про витребування доказів задовольнив частково.

20.08.2019 року Позивач надав суду заперечення з міркуваннями щодо клопотання Відповідача про проведення судово-почеркознавчої експертизи та заперечення проти клопотання Відповідача про витребування доказів. Також Позивач звернувся до суду із клопотанням про виклик до суду Відповідача особисто. Крім того, Позивач надав суду відповідь на відзив відповідача на позовну заяву - просить суд позов задовольнити.

03.09.2019 року Позивач надав суду заяву про доповнення позову вимогою про стягнення 8921,13 грн. відсотків за користування чужими коштами.

04.09.2019 року Позивач на виконання ухвали суду від 14.08.2019 року надав витребувані судом докази.

05.09.2019 року Відповідач звернувся до суду із клопотанням про витребування доказів. Суд відмовив в задоволенні клопотання, оскільки вказані в ньому докази не стосуються предмета спору.

10.09.2019 року суд отримав від Відповідача клопотання про залучення третьої особи на стороні Відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ТОВ «АГРООПТИМА». Суд відмовив в задоволенні клопотання, оскільки не вбачає за яких саме обставин рішення по справі може вплинути на права та обов`язки вказаної особи щодо сторін справи. Приймаючи до уваги, що вказане товариство до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не залучалось - судом не розглядались клопотання цієї особи, що надходили до канцелярії суду, про відкладення розгляду справи.

11.10.2019 року суд призначив судову почеркознавчу експертизу, проведення експертизи доручено Українському центру судових експертиз, витрати по оплаті судової експертизи суд поклав на відповідача - Фізичну особу підприємця Ковальову Світлану Василівну, провадження по справі суд зупинив.

14.02.2020 року суд отримав матеріали експертного дослідження без виконання, оскільки оплата за проведення судової почеркознавчої експертизи здійснена не була, тому 17.02.2020 року суд поновив провадження по справі.

02.03.2020 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Під час розгляду справи позивач позов підтримав, представник відповідача проти позову заперечив.

В С Т А Н О В И В :

25.10.2017 року між Позивачем (постачальник) та Відповідачем (покупець) укладено Договір поставки товару № 25/10/17-25 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується у строки, передбачені Договором, поставити та передати у власність покупцю Товар, визначений у п. 1.2. Договору, а покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його вартість, з урахуванням індексації вартості Товару та інших умов, передбачених Договором.

Договором передбачена індексація вартості товару (зобов`язань по оплаті) визначеної у гривнях у п. 1.2. Договору, яка відбувається за певних умов за чітко визначеною Договором формулою відповідно до зміни курсу гривні по відношенню до іноземної валюти (долару США) за даними міжбанківського ринку на дату платежу, або на дату проведення розрахунку зобов`язань.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що протягом строку дії Договору грошові зобов`язання Покупця існують і підлягають сплаті у гривні; вказані у п, 1.2 Договору ціна та вартість товару в гривнях погоджені на дату підписання Договору і залишаються чинними до моменту їх індексації. Якщо в день, попередній дню платежу або дню розрахунку зобов`язання, вказаний нижче курс гривні А2 по відношенню до іноземної валюти, зазначеної у п. 1.2 Договору, буде відрізнятися в бік здешевлення гривні більше ніж на 3 % (три відсотки) від узгодженого курсу, зазначеного п. 1.2 Договору, ціна/ вартість цього товару підлягає індексації (коригуванню) пропорційно зміні цього курсу без додаткового узгодження. При такому коригуванні використовується наступна формула: Ц = Цс * (А2 / А1), де: Ц - ціна/ вартість товару на дату оплати, грн.; Цс - ціна/ вартість товару на дату підписання Договору (вказані у п. 1.2 Договору), грн.; А1 - зазначений у п. 1.2 Договору узгоджений сторонами курс співвідношення гривні до іноземної валюти на момент підписання Договору (визначений у п. 1.2 Договору); А2 - значення курсу продажі іноземної валюти за гривню за даними міжбанківського валютного ринку України згідно веб-сайту http://index.minfin.com.ua/arch (в розділі "Котирування міжбанківського валютного ринку України") на день, попередній дню здійснення платежу або дню розрахунку зобов`язання.

Крім того, у разі прострочення оплати на прострочене зобов`язання по оплаті товару нараховуються відсотки у розмірі 21 % річних, або 0,0575 % в день за товарний кредит (за користування чужими коштами) (п. 6.1 Договору).

Позивач ґрунтує позов на тому, що Відповідач не виконав своє зобов`язання щодо оплати вартості товару.

Так, на виконання Договору Позивач передав Відповідачу (Покупцю) у власність товар, зазначений у п. 1.2 Договору та у видатковій накладній № 253 від 25.10.2017 року (далі - «видаткова накладна»), вартість якого становила 53500,00 грн. Відповідач у свою чергу відповідно до Договору зобов`язався оплатити вартість зазначеного товару, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом у разі прострочення оплати товару (виконати свої фінансові зобов`язання) у строк не пізніше 30.09.2018 року.

Оплату здійснено Відповідачем не було, тому Позивач, посилаючись на умови Договору та ст. 536, 694 ЦК просить суд стягнути з Відповідача: 53500,00 грн. боргу та 8921,13 грн. відсотків за користування чужими коштами.

Відповідач не погодившись з позовом, зазначив, що Позивачем не доведено його право власності на Товар який було передано Відповідачу за умовами Договору. Крім того, Відповідач стверджує що не підписувала документи: Договір поставки товару № 25/10/17-25 від 25.10.2017р. та видаткову накладну №253 від 25.10.2017р., відповідно, товару за який позивач просить стягнути з неї грошові кошти в сумі 53500грн. - не отримувала.

Позивач не погодився зі правовою позицією Відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного:

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору, відповідно ст. 3 ЦК України.

Згідно п. 1, ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ч. 1 ст. 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В той же час, ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України.

Аналогічні положення містить і ГК України.

Так, відповідно ч. 2 ст. 67 ГК України підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до п. 1,2,7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання; належним чином відповідно до закону, інших правових актів та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Позов ґрунтується на неналежному виконанні Відповідачем умов Договору поставки товару № 25/10/17-25 від 25.10.2017р. щодо своєчасної оплати по видатковій накладній №253 від 25.10.2017р.

При цьому, Відповідач заперечує сам факт отримання Товару за вказаним Договором та накладній. При цьому ФОП Ковальова С.В. стверджує, що вищевказаного договору не підписувала і товару по видатковій накладній 253 від 25.10.2017р. - не отримувала. Відповідач, також, заперечує, що підписувала цю видаткову накладну.

Тому, Ухвалою від 11.10.2019 року суд призначив по справі № 916/1950/19 судову почеркознавчу експертизу. На вирішення експертизи суд поставив такі питання:

- Чи виконано підписи від імені Ковальової Світлани Василівни в Договорі поставки товару №25/10/17-25 від 25 жовтня 2017р. в нижніх частинах аркушів 1-3 біля слова „покупець", на аркуші 4 в розділі 10 (Адреси і реквізити сторін) біля слів „ Ковальова С.В. та в нижній частині аркуша 4 біля слова „покупець" - особисто Ковальовою Світланою Василівною чи іншою особою?

- Чи виконано підпис від імені Ковальової Світлани Василівни у Видатковій накладній № 253 від 25 жовтня 2017р. (в оригіналі - „Расходная накладная №253 от 25 октября 2017 г.) біля слова „Получил (а)" - особисто Ковальовою Світланою Василівною чи іншою особою?

Суд звертає увагу, що згідно ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Отже, оскільки особисто Відповідач заперечував факт укладання та підписання вказаних Договору та накладної, саме на Відповідача чинними нормами ГПК України покладено обов`язок довести такі обставини. Тому, судом і була призначена відповідна почеркознавча експертиза, а витрати по її оплаті суд поклав на відповідача - Фізичну особу підприємця Ковальову Світлану Василівну.

Проте, 14.02.2020 року матеріали направлені на експертизу повернулись до суду без виконання, оскільки не була здійснення оплата за проведення експертизи.

З огляду на наведене, суд вважає, що Відповідачем не доведено, що спірний Договір та накладна нею не підписувались.

Крім того, суд не приймає до уваги всі посилання Відповідача щодо підстав та обставин набуття права власності Позивачем на Товар, оскільки це питання не стосується предмета спору по цій справі - неналежного виконання Відповідачем умов Договору поставки товару № 25/10/17-25 від 25.10.2017р. щодо своєчасної оплати по видатковій накладній №253 від 25.10.2017р.

В даному спору належним доказом, підтверджуючим правовідносини між сторонами є: Договір поставки товару №25/10/17-25 від 25 жовтня 2017р. та видаткова накладна № 253 від 25 жовтня 2017р.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, зокрема оригінал Договору поставки товару № 25/10/17-25 від 25.10.2017р. та видаткову накладну №253 від 25.10.2017р., суд визнає їх належними та допустимим доказами як укладання Договору між сторонами справи так і отримання Товару Відповідачем.

Доказів оплати з боку Відповідача за отриманий товар матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З огляду на викладене позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 53500,00 грн. боргу за поставлений Товар підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 625 ЦК України визначено, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 536 ЦК України За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Ч. 1, 5 ст. 694 ЦК України передбачено, що Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Крім того п. 6.1 Договору визначено що у разі прострочення оплати на прострочене зобов`язання по оплаті товару нараховуються відсотки у розмірі 21 % річних, або 0,0575 % в день за товарний кредит (за користування чужими коштами).

Отже, перевіривши наданий Позивачем розрахунок, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 8921,13 грн. відсотків за користування чужими коштами також підлягає задоволенню.

На підставі викладеного позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ковальової Світлани Василівни ( АДРЕСА_2 , РНОКФОПП: НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Семера Вікторії Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , РНОКФОПП: НОМЕР_1 ): 53500 гривню боргу, 8921 гривень 13 коп. відсотків за користування чужими коштами та 1921 гривню судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст..ст.253-259 ГПК України.

Повний текст складено 15 червня 2020 р.

Суддя О.А. Демешин