номер провадження справи 35/150/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 Справа № 908/3458/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: головуючий суддя - Топчій О.А., судді - Мірошниченко М.В., Левкут В.В.,

за участю секретаря судового засідання Авраменко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, б. 3) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, б. 133)

до відповідача Приватного підприємства "Торговий дім "Галпідшипник" (79035, м. Львів, вул. Зелена, б. 238-3) в особі Запорізької філії Приватного підприємства "Торговий дім "Галпідшипник" (69068, м. Запоріжжя, вул. Фонвізіна, б. 8)

про стягнення коштів

за зустрічним позовом Приватного підприємства "Торговий дім "Галпідшипник" (79035, м. Львів, вул. Зелена, б. 238-3) в особі Запорізької філії Приватного підприємства "Торговий дім "Галпідшипник" (69068, м. Запоріжжя, вул. Фонвізіна, б. 8)

до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, б. 3) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, б. 133)

про стягнення коштів

за участю представників сторін:

від ДП НАЕК "Енергоатом": Левченко О.О., довіреність №2792 від 02.09.2019;

від ПП "ТД "Галпідшипник": Багмут Г.В., ордер АР №1007460 від 24.12.2019;

Гусельников М.О., ордер ЗП №097917 від 28.01.2020.

СУТЬ СПОРУ:

13.12.2019 до Господарського суду Запорізької області звернулося Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" з позовом до відповідача Приватного підприємства "Торговий дім "Галпідшипник" в особі Запорізької філії Приватного підприємства "Торговий дім "Галпідшипник", в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 9756,60 грн пені за порушення строків поставки товару за договором №238(2)19УК від 28.05.2019.

13.12.2019 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/3458/19, справу передано на розгляд судді Топчій О.А.

Ухвалою суду від 16.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №908/3458/19, присвоєно справі номер провадження № 35/150/19, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

27.12.2019 на адресу Господарського суду Запорізької області від Приватного підприємства "Торговий дім "Галпідшипник" в особі Запорізької філії Приватного підприємства "Торговий дім "Галпідшипник" надійшла зустрічна позовна заява до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача 18230,69 грн пені та 1498,41 грн 3% річних.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.12.2019, зустрічну позовну заяву передано на розгляд судді Топчій О.А.

28.12.2019 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, в порядку ч. 7 ст. 252 ГПК України.

Ухвалою суду від 28.12.2019 прийнято зустрічну позовну заяву до сумісного розгляду з первісним позовом у справі № 908/3458/19. Ухвалено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, починаючи зі стадії підготовчого провадження. Підготовче засідання призначено, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 10.01.2020, на 28.01.2020.

У судовому засіданні 28.01.2020 оголошувалась перерва до 27.02.2020.

У судовому засіданні 27.02.2020 оголошено перерву до 03.03.2020.

Ухвалою суду від 03.03.2020 закрито підготовче провадження у справі № 908/3458/19 та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 02.04.2020.

23.03.2020 від ДП НАЕК "Енергоатом" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на період до закінчення карантину.

02.04.2020 від ПП "ТД "Галпідшипник" на електронну пошту господарського суду Запорізької області з ЕЦП надійшло клопотання про відкладення судового засідання та продовження строку розгляду справи.

Ухвалою суду від 02.04.2020 призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Згідно з витягом з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 06.04.2020 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Топчій О.А., судді - Мірошниченко М.В., Левкут В.В.

Ухвалою суду від 06.04.2020 справу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Топчій О.А., судді - Мірошниченко М.В., Левкут В.В. Підготовче засідання призначено на 29.04.2020.

Ухвалою суду від 29.04.2020 відкладено підготовче засідання на 20.05.2020.

12.05.2020 від ПП «Торговий дім «Галпідшипник» в особі Запорізької філії ПП «Торговий дім «Галпідшипник» надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог за зустрічним позовом, в якій просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом 214 704,00 грн основної заборгованості за поставлений товар по договору №238(2)19УК від 28.05.2019, пеню у сумі 21 179,26 грн, 3% річних у сумі 1740,76 грн, втрати від інфляції у сумі 2 417,18 грн.

Подана заява не суперечить нормам Господарського процесуального кодексу України, судом приймається, розглядаються зустрічні позовні вимоги про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» 214 704,00 грн основної заборгованості за поставлений товар по договору №238(2)19УК від 28.05.2019, пені у сумі 21 179,26 грн, 3% річних у сумі 1740,76 грн, втрат від інфляції у сумі 2 417,18 грн.

18.05.2020 від ДП НАЕК "Енергоатом" в особі ВП «ЗАЕС» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на період до закінчення карантину.

Ухвалою суду від 20.05.2020 відмовлено в задоволенні клопотання ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" про відкладення підготовчого засідання. Закрито підготовче провадження у справі № 908/3458/19 та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 04.06.2020.

В обґрунтування первісного позову ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» посилається на порушення Приватним підприємством "Торговий дім "Галпідшипник" в особі Запорізької філії строків поставки товару за договором №238(2)19УК від 28.05.2019, у зв`язку з чим позивачем було нараховано 9 756,60 грн пені.

Відповідач заперечив проти первісного позову з підстав, викладених у відзиві. В обґрунтування заперечень посилається на те, що додатковою угодою №1 від 27.09.2019 сторонами було змінено строк поставки товару, відтак у позивача відсутні підстави для нарахування пені. Просить відмовити в задоволенні первісного позову.

В обґрунтування зустрічного позову ПП "Торговий дім "Галпідшипник" в особі Запорізької філії посилається на порушення відповідачем ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» строків оплати товару, поставленого за договором №238(2)19УК від 28.05.2019, у зв`язку з чим, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» 214 704,00 грн основного боргу, 21 179,26 грн пені, 1740,76 грн 3% річних, 2417,18 грн втрат від інфляції.

Відповідач проти зустрічного позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. В обґрунтування заперечень посилається на те, що сторонами в договорі не погоджено поставку товару партіями, тому строк оплати наступає після поставки всього обумовленого договором об`єму товару. Щодо сплати суми ПДВ вважає, що сторонами строк оплати в договорі не погоджений, вимога від ПП "Торговий дім "Галпідшипник" в особі Запорізької філії про сплату суми ПДВ не надходила, відтак обов`язок по сплаті суми ПДВ у відповідача за зустрічним позовом не настав. Також зазначає, що вимога про стягнення суми пені задоволенню не підлягає, оскільки умовами договору не обумовлено відповідальності покупця за прострочення оплати поставленого товару.

Просить відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме програмно - апаратного комплексу «Акорд».

В судому засіданні 04.06.2020 судом в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

28.05.2019 між Запорізькою філією ПП ТД «Галпідшипник» - постачальник та ВП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» - покупець укладено договір поставки товару №238(2)19УК (далі за текстом - договір), за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар на загальну суму 2 268 000,00 грн з ПДВ.

Строк поставки товару - червень-серпень 2019 року (п. 1.2. договору).

Пунктом 4.2. договору визначено, що поставка товару відбувається в строк згідно п. 1.2. договору.

17.09.2019 сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, за умовами якої сторони погодили викласти п. 1.2. договору у наступній редакції: «Строк поставки товару - червень - серпень 2019 року, окрім поз. 7 пункту 1.1 в кількості 19 штук до 31 жовтня 2019 року, поз. 23 пункту 1.1. в кількості 18 штук - до 31 грудня 2019 року.».

Відповідно до п. 3 додаткової угоди, дана додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання сторонами і діє на період дії договору №238(2)19УК від 28.05.2019 та є його невід`ємною частиною.

Розділом 3 договору сторони обумовили умови і порядок розрахунків. Розрахунки за поставлену продукцію проводяться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з моменту постачання продукції. Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлених ПК України випадках та порядку (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 11.1 договору, він вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом одного року з моменту укладення.

За видатковою накладною №4801 від 16.07.2019 постачальником поставлено товар за позиціями 1, 3, 4, 5, 12, 14, 16, 17, 18, 19, 20, 25 п. 1.1 договору на загальну суму 10 858,80 грн з ПДВ.

За видатковою накладною №5556 від 13.08.2019 постачальником поставлено товар за позиціями 2, 6, 8, 9, 10, 13, 15, 21, 22, 23 (12 шт), 27, 24, 26, 11 п. 1.1 договору на загальну суму 1 642 933,20 грн з ПДВ.

За видатковою накладною №5999 від 30.08.2019 постачальником поставлено товар за позиціями 7 (1 шт.), 23 (18 шт) п. 1.1 договору на загальну суму 223 944,00 грн з ПДВ.

27.09.2019 ДП «НАЕК «Енергоатом» звернулося до постачальника Запорізької філії ПП ТД «Галпідшипник» з претензією №28-25/21274/1893 щодо сплати пені в сумі 9 756,60 грн за прострочку поставки товару за позицією 7 п. 1.1. договору в кількості 19 шт та за позицією 23 п. 1.1. договору в кількості 18 шт. на суму 390 264,00 грн.

Відповіді на претензію не надано.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором стало підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача пені в сумі 9 756,60 грн за період з 01.09.2019 по 25.09.2019 в примусовому порядку.

Аналіз норм чинного законодавства та наданих матеріалів, дає суду можливість зробити висновки, що правовідносини сторін врегульовані договором поставки.

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України підставами виникнення зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду. У разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб`єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: … за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

За умовами п. 7.2. договору, за порушення зазначених строків постачання або недопоставку товару, постачальник зобов`язаний сплатити покупцеві пеню в розмірі 0,1 вартості товару, по якому допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення більш 30 днів, постачальник додатково сплачує покупцеві штраф у розмірі 7% від вартості недопоставленого товару. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобов`язання.

З аналізу вищезазначених норм законодавства вбачається, що відповідальність у вигляді застосування господарських санкцій настає лише у разі порушення контрагентом зобов`язання.

Позивачем за первісним позовом періодом порушення постачальником зобов`язання щодо поставки товару за позицією 7 п. 1.1. договору в кількості 19 шт та за позицією 23 п. 1.1. договору в кількості 18 шт. визначено 01.09.2019 - 25.09.2019.

В той же час, додатковою угодою №1 від 17.09.2019 сторони узгодили, що товар за позицією 7 п. 1.1. договору в кількості 19 шт має бути поставлений у строк до 31.10.2019, а за позицією 23 п. 1.1. договору в кількості 18 шт - у строк до 31.12.2019.

Як вбачається з накладної №7641, товар за позицією 7 п. 1.1. договору в кількості 19 шт на суму 175 560,00 грн поставлено покупцеві 29.10.2019. Про прийняття товару свідчить підпис уповноваженої особи покупця на накладній.

З накладної №8960 вбачається, що товар за позицією 23 п. 1.1. договору в кількості 18 шт на суму 214 704,00 грн поставлено 23.12.2019. Про прийняття товару свідчить підпис уповноваженої особи покупця на накладній.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, позивачем за первісним позовом не доведено належними та допустимими доказами порушення зобов`язання за договором з боку постачальника щодо несвоєчасної поставки товару. Відтак первісний позов задоволенню не підлягає.

Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне.

Позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений за накладною №8961 від 23.12.2019 у сумі 214 704,00 грн, а також 21 179,26 грн пені, 1740,76 грн 3%річних, 2417,18 грн втрат від інфляції.

Як свідчать матеріали справи, податкову накладну №486/1 від 23.12.2019 щодо поставки товару за накладною №8961 від 23.12.2019 зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних 13.01.2020.

Доказів оплати поставленого за накладною №8961 відповідачем за зустрічним позовом не надано.

Заперечення відповідача за зустрічним позовом про те, що обов`язок оплати поставленого товару не настав, оскільки умовами договору не передбачено поставки товару партіями та поетапного надання податкових накладних судом не приймаються, оскільки в договорі сторони обумовили лише поставку товару, не узгодивши при цьому умови поставки - паріями або одноразово всієї кількості товару.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за поставлений товар у сумі 214 704,00 грн законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Вимога про стягнення пені в сумі 21 179,26 грн задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який сплачується пеня.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що дійсно мале місце прострочення виконання грошового зобов`язання.

В позовній заяві позивач в обґрунтування вимоги про стягнення пені посилається на ч. 2 ст. 231 Цивільного кодексу України , з доводами позивача в цій частині погодитися не можливо.

Законодавець встановлює, що якщо сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру відповідальності, передбаченої статтями 1 та 2 Закону України «Про несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.96р. за № 543/96-ВР, пеня стягненню не підлягає. У разі встановлення сторонами розміру пені меншого ніж передбачено чинним законодавчими актами, пеня підлягає стягненню у межах, визначених чинними актами законодавства.

В даному випадку, сторони в договорі не передбачили відповідальності покупця перед постачальником за прострочення платежу, договір не містить посилання на конкретний розмір пені, а доказів встановлення пені за допомогою інших актів законодавства у відносинах сторін відсутні.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача за зустрічним позовом пені в сумі 21 179,26 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання слід відмовити як необґрунтовано заявлених.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов`язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних та втрат від інфляції суд визнав виконаними вірно, а вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 1740,76 грн та інфляційних втрат в розмірі 2417,18 грн такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Сторонами надано всі докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

За викладених обставин, первісний позов задоволенню не підлягає, зустрічний позов задовольняється в частині стягнення суми основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат, в частині стягнення пені зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за первісним позовом покладаються на позивача за первісним позовом, витрати зі сплати судового збору за зустрічним позовом покладаються на строни пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 202, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" до Приватного підприємства "Торговий дім "Галпідшипник" в особі Запорізької філії Приватного підприємства "Торговий дім "Галпідшипник" про стягнення коштів відмовити.

Судові витрати за первісним позовом покласти на позивача за первісним позовом.

Зустрічний позов Приватного підприємства "Торговий дім "Галпідшипник" в особі Запорізької філії Приватного підприємства "Торговий дім "Галпідшипник" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, б. 133, ідентифікаційний код юридичної особи 19355964) на користь Приватного підприємства "Торговий дім "Галпідшипник" в особі Запорізької філії Приватного підприємства "Торговий дім "Галпідшипник" (69068, м. Запоріжжя, вул. Фонвізіна, б. 8, ідентифікаційний код юридичної особи 26221230) основний борг у розмірі 214 704,00 грн (двісті чотирнадцять тисяч сімсот чотири гривні 00 коп.), 3% річних в сумі 1 740,76 грн (одна тисяча сімсот сорок гривень 76 коп.), інфляційні втрати в сумі 2 417,18 грн (дві тисячі чотириста сімнадцять гривень 18 коп.), судовий збір в розмірі 3 307,55 грн (три тисячі триста сім гривень 55 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовити.

Згідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.06.2020.

Головуючий суддя О.А. Топчій

Суддя М.В. Мірошниченко

Суддя В.В. Левкут