ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" червня 2020 р. м. Вінниця Cправа № 902/256/20

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.

при секретарі Незамай Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Приватного агропромислового підприємства "Агропродсервіс", с. Настасів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47734, код - 30356854

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКАДА СВ", вул. Максимовича, буд. 10, м. Вінниця, 21036, код - 41787211

про стягнення 530 115,00 грн

за участю представників:

позивача: Микитович Микола Михайлович, довіреність № 8082 від 03.12.2019 року, свідоцтво № 697 від 06.04.2012 року

відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ :

17.03.2020 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Приватного агропромислового підприємства "Агропродсервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКАДА СВ" про стягнення 530 115,00 грн збитків.

В якості підстави заявлених вимог позивач посилається на укладення між Приватним агропромисловим підприємством "Агропродсервіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АРКАДА СВ" договору поставки № 123/01 від 31.01.2019 року.

Як зазначає позивач, на виконання договірних зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю "АРКАДА СВ" поставлено добрива рідкі азотні на загальну суму 3 180 690,00 грн (в тому числі ПДВ в сумі 530 115,00 грн), за які проведено оплату.

Проте, не дотримуючись вимог ст. 201 Податкового Кодексу у встановлений термін відповідачем не складено податкових накладних в електронній формі та не зареєстровано їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, в зв`язку з чим відповідачем порушено права позивача та нанесено збитки.

Враховуючи викладене позивачем подано позов до суду про стягнення з відповідача 530 115,00 грн збитків.

Ухвалою суду від 23.03.2020 року відкрито провадження у справі № 902/256/20 у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14.04.2020 року.

14.04.2020 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява (вих. № 460 від 14.04.2020 року), в якій останній в зв`язку з обмежувальними заходами введеними на період дії карантину просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника Приватного агропромислового підприємства "Агропродсервіс". Також у заяві останній зазначає, що підтримує заявлені позовні вимоги повністю.

В судовому засіданні 14.04.2020 року судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/256/20 на 14.05.2020 року об 10:30 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 15.04.2020 року повідомлено сторін про дату наступного судового засідання.

08.05.2020 року на адресу суду від представника позивача на виконання вимог ухвали суду надійшов лист № 537 від 04.05.2020 року, в якому останній зазначає, що підтримує заявлені позовні вимоги повністю. Також у листі останній просить суд долучити до матеріалів справи докази та провести наступне судове засідання в режимі відеокорнференції.

08.05.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява (вих. № 538 від 04.05.2020 року) про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 12.05.2020 року задоволено заяву представника Приватного агропромислового підприємства "Агропродсервіс" та забезпечено проведення судового засідання 14.05.2020 року в режимі відеоконференції, визначивши Господарський суд Тернопільської області відповідальним за її проведення.

13.05.2020 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання (б/н від 13.05.2020 року), в якому останній просить суд відкласти судове засідання на іншу дату.

В судовому засіданні 14.05.2020 року судового засідання судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 902/256/20 для судового розгляду по суті на 02.06.2020 року на 11:30 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

При цьому, з метою оперативності судового провадження, судом постановлено ухвалу про проведення судового засідання 02.06.2020 року в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Тернопільської області (приміщення 505 (для доручень судів) за участю представника Приватного агропромислового підприємства "Агропродсервіс", яку занесено до протоколу судового засідання 14.05.2020 року.

Ухвалою суду від 21.05.2020 року повідомлено сторін про дату наступного судового засідання.

02.06.2020 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів (вх.канц. № 01-34/5011/20 від 02.06.2020 року).

Судове засідання проводиться в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Тернопільської області (приміщення 505 (для доручень судів) за участю представника Приватного агропромислового підприємства "Агропродсервіс".

В судове засідання 02.06.2020 року представник позивача. Представник відповідача правом участі в судовому засіданні не скористався, хоча про дату судового засіданні повідомлялися належним чином, ухвалою суду, яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією.

Крім того, згідно інформації отриманої з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, адресована відповідачу ухвала значиться в стані "відправлення вручено: за довереністю".

Отже, сторін завчасно, з дотримання процесуальних строків, визначених ГПК України повідомлено про розгляд справи.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представників сторін.

Враховуючи отримання сторонами ухвал суду, в якій визначено дату та час розгляду справи, встановлено час на вчинення процесуальних дій, з огляду на наявність доказів завчасного отримання сторонами повідомлень про виклик у судове засідання та на заяви сторін про розгляд справи у відсутність їх представників, суд вирішив розглянути справу за відсутності представників сторін, за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні 02.06.2020 року в межах дня оголошувалась перерва. Після закінчення перерви представник позивача в судове засідання не з`явився.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, в якості підстави заявлених вимог посилається на укладення між Приватним агропромисловим підприємством "Агропродсервіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АРКАДА СВ" договору поставки № 123/01 від 31.01.2019 року.

Як твердженнями позивача, на виконання договірних зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю "АРКАДА СВ" поставлено добрива рідкі азотні на загальну суму 3 180 690,00 грн (в тому числі ПДВ в сумі 530 115,00 грн), за які проведено оплату.

Однак, не дотримуючись вимог ст. 201 Податкового Кодексу у встановлений термін відповідачем не складено податкових накладних в електронній формі та не зареєстровано їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, в зв`язку з чим відповідачем порушено права позивача та нанесено збитки.

Враховуючи викладене позивачем подано позов до суду про стягнення з відповідача 530 115,00 грн збитків.

Матеріали справи не містять відзиву або будь-якої іншої заяви по суті справи зі сторони відповідача, в якому було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів, що 31.01.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АРКАДА СВ" (Постачальник), та Приватним агропромисловим підприємством "Агропродсервіс" (Покупець), укладено договір поставки № 123/01 (а.с.10-11, т. 1).

Відповідно п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити в обумовлені договором строки Покупцеві (Одержувачу) товар, визначений в п. 1.2. Договору (Товар), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар.

Згідно п. 1.2 Договору товар, що підлягає поставці, а саме КАС-32(карбамідо-аміачна суміш) в кількості 408 т, загальною вартістю 3 610 800,00 грн разом з ПДВ.

Умови цього договору викладені сторонами у відповідності до вимог Інкотермс 2010 (Правила МТП з використанням термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору (п. 1.3 Договору).

Відповідно п. 2.1 Договору загальна вартість товару за договору складає 3 009 000,00 грн та ПДВ (20 %) 601 800,00 грн разом 3 610 800,00 грн.

Поставка Товару договором здійснюється на умовах СРТ: станція Березовиця-Острів Львівської залізниці, код станції 362601, Отримувач вантажу: ПАП "Агропродсервіс", код ЕДРПОУ отримувача 30356854, код вантажоотримувача 1554, адреса отримувача: 47734, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Настасів, вул. Плебанівка, 712/9. Інкотермс 2010 (п. 3.1 Договору).

Поставка Товару здійснюється повністю чи окремими партіями за вибором Постачальника протягом віл 7 до 20 днів із дня підписання договору (п. 3.5 Договору).

Згідно п. 4.2 Договору всі розрахунки за договором здійснюються в безготівковій формі платіжним дорученням.

Відповідно п. 7.5 договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

На виконання умов укладеного договору 11.02.2019 року згідно платіжного доручення № 261 від 11.02.2019 року позивачем проведено оплату на рахунок відповідача в сумі 1 594 770,00 грн (а.с. 13, т. 1).

20.02.2019 року на підставі видаткової накладної № 2 від 20.02.2019 року відповідачем (Постачальником) поставлено позивачу (Покупцю) добрива рідкі азотні КАС-32 кількістю 179,20 т. загальною вартістю 1 585 920,00 грн (в тому числі ПДВ - 264 320,00 грн.) (а.с. 14, т. 1).

В період з 21.02.2019 року по 22.02.2019 року позивачем здійснено оплату на користь відповідача в сумі 1 585 920,00 грн, що підтверджуються платіжними дорученнями № 329 від 21.02.2019 року на суму 200 000,00 грн, № 1294 від 22.02.2019 року на суму 800 000,00 грн, № 5960 від 22.02.2019 року на суму 585 920,00 грн (а.с. 15-17, т. 1).

Однак за твердженнями позивача, відповідачем не складено та не зареєстровано податкові накладні по вказаних операціях з купівлі-продажу товару в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме 07.02.2019 року податкову накладну на загальну суму 1 594 770,00 грн. (в тому числі ПДВ - 265 795,00 грн.) та 20.02.2019 року податкову накладну на загальну суму 1 585 920,00 грн. (в тому числі ПДВ - 264 320,00 грн.).

09.01.2019 року відповідачем на адресу позивача надіслано лист (вих. № 0901/001), в якому зазначено, що свідоцтво ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю анульовано та видано нове свідоцтво. Внаслідок чого товариство не мало змоги зареєструвати Приватному агропромисловому підприємству "Агропродсервіс" податкові накладні на суму 530 115,00 грн. Крім того, у листі останній зобов`язується погасити податковий борг перед позивачем.

Посилаючись на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "АРКАДА СВ" по даний час не зареєстровано податкові накладні, останнім не вчинялися дії, спрямовані на виконання такого обов`язку продавця, унаслідок чого позивач втратив право на включення до податкового кредиту податку на додану вартість на суму 530 115,00 грн, тобто поніс збитки на вказану суму, тому позивач просить стягнути їх з відповідача в примусовому порядку з метою відновлення його порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відносини між сторонами виникли на підставі договору поставки № 123/01 від 31.01.2019 року.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що умови вищевказаного Договору сторони виконали у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ст.ст.224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

1) вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

2) додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

3) неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

4) матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у вигляді відшкодування збитків.

Під час розгляду справи про стягнення збитків необхідним є доведення того, що порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі - наслідком такого порушення.

Предметом заявленого позову є стягнення 530 115,00 грн збитків, які позивач зазнав внаслідок не виконання відповідачем обов`язку з реєстрації податкових накладних, в зв`язку з чим позивач зазнав втрат на суму 530 115,00 грн у вигляді неотриманого податкового кредиту.

Таким чином, до обставин які підлягають доведенню у справі слід віднести обставини існування правовідносин між сторонами, встановлення правопорушення та його елементів, наявність або відсутність вчинення позивачем та відповідачем всіх правомірних дій для недопущення порушення прав та інтересів сторін, в т.ч. щодо отримання податкового кредиту на суму 530 115,00 грн.

У спірних правовідносинах вимоги позивача обґрунтовано посиланням на наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням стороною відповідача установленого порядку здійснення господарської операції, зокрема, в частині оформлення та реєстрації податкової накладної, з неможливістю включення позивачем відповідної суми податку на додану вартість до свого податкового кредиту та, відповідно, завданням такою бездіяльністю відповідача збитків на суму ПДВ.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За змістом пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За змістом пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У пункті 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Враховуючи викладене вище, згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї до Єдиного реєстру податкових накладних, звіряння даних, що містяться у виданих платникам податку на додану вартість - отримувачам (покупцям) товарів (послуг) податкових накладних та/або розрахунку коригування, з відомостями, які містяться у цьому реєстрі, врегульовано Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010. З метою отримання інформації, що міститься у Реєстрі, платник податку складає запит за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення в електронному вигляді у форматі (відповідно до стандарту), затвердженому в установленому порядку, та надсилає його засобами телекомунікаційного зв`язку ДФС (пункт 13 Порядку). Відповідно позивачу надана можливість отримувати з Єдиного реєстру податкових накладних виключно інформацію, що стосується зареєстрованих податкових накладних та/або розрахунку коригування.

У даному випадку лише квитанції з ЄРПН, в яких зазначена дата реєстрації податкової накладної, можуть бути належним доказом виконання відповідачем передбачених податковим законодавством обов`язків, проте такі докази суду не були надані.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем у справі належними, достовірними та допустимими доказами, реєстрацію податкових накладних по господарських операціях за видатковими накладними № 1 від 07.02.2019 року та № 2 від 20.02.2019 року, ТОВ "АРКАДА СВ" не здійснено.

Тобто відповідач, в порушення ст.201 ПК України не оформив відповідні податкові накладні та не зареєстрував їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту, а отже і скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання.

При цьому, зобов`язання зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних для включення до податкового кредиту суми ПДВ виникає з податкового законодавства, яке відносить до податкового кредиту суми податку не лише сплачені, а і нараховані у разі здійснення операцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 03.08.2018 року у справі № 917/877/17 та від 03.12.2018 року у справі № 908/76/18.

З наданих позивачем копію податкових декларацій за період з часу належного формування податкових накладних та до дати звернення до суду, встановлено систематичне перерахування грошових коштів, у розмірі, що перевищує 530 115,00 грн (суму податкового кредиту, який за умови належного виконання відповідачем своїх зобов`язань мав би можливість сформувати позивачем).

Тобто. протиправними діями відповідача завдано збитків позивачу.

За частиною 2 ст.218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Позивач і відповідач є зареєстрованими в установленому порядку платниками податку на додану вартість.

Отже, суми ПДВ по спірних господарських операціях мали бути додані позивачем до складу податкового кредиту у відповідному звітному періоді згідно встановленого податковим законодавством порядку. Такі дії з боку позивача можливі лише за наявності належно оформлених та зареєстрованих відповідачем, як продавцем, податкових накладних.

Приписами ст.13-14 ЦК України встановлено, що цивільні права та цивільні обов`язки учасники правовідносин мають вчиняти у встановлений законодавством, договором спосіб, не порушуючи прав та обов`язків інших осіб.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, що кореспондується з положеннями ст. 224, 225 ГК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування передбаченої ч. 1 ст. 623 ЦК України, ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінка боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника.

Отже, не вчинення відповідачем дії по реєстрації податкової накладної на суму 530 115,00 грн позбавляє позивача на отримання податкового кредиту на суму 530 115,00 грн та є збитками (втраченою вигодою, яка полягає у неможливості зменшити податкові зобов`язання та призвела до перерахування до бюджету понаднормових платежів), з огляду на наявність причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача, вчиненим порушенням, виною, розміром збитків, обґрунтований вимогами пункту 201.10 статті 201 ПК України.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Натомість відповідачем не надано суду належних доказів на спростовування заявлених позовних вимог, в тому числі щодо своєчасної реєстрації податкових накладних, в тому числі 530 115,00 грн ПДВ, тощо.

Як визначає ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вказаних обставин у своїй сукупності, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКАДА СВ" (вул. Максимовича, буд. 10, м. Вінниця, 21036, код - 41787211) на користь Приватного агропромислового підприємства "Агропродсервіс" (с. Настасів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47734, код - 30356854)- 530 115,00 грн - збитків, 7 951,73 грн - відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Роз`яснити, що згідно положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)" (реєстр.№3275) від 30.03.2020 року, який набрав чинності 02.04.2020 року, строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне судове рішення складено 12 червня 2020 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (с. Настасів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47734)

3 - відповідачу ( вул. Максимовича, буд. 10 , м. Вінниця, 21036)