ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" червня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/787/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

розглянувши справу №916/787/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „Нібулон" (54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск,1; )

До відповідача: Акціонерного товариства „Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ) в особі регіональної філії „Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19; )

Про стягнення 199433,28 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 8, ч. 2, 5 ст. 252 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Встановив: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю „Нібулон" звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства „Українська залізниця" в особі регіональної філії „Одеська залізниця" про стягнення 199433,28 грн.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Нібулон" направлено на стягнення з Акціонерного товариства „Українська залізниця" в особі регіональної філії „Одеська залізниця" штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 199433,28 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.03.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін). Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Розглядаючи справи в порядку письмового провадження судом враховано Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020р. №540-ІХ, яким розділ Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністру України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначенні статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжується на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

15.04.2020р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в порядку ст. 165 ГПК України.

Також, 15.04.2020р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшла заява, відповідно до якої Акціонерне товариство „Українська залізниця" в особі регіональної філії „Одеська залізниця" просить суд зменшити розмір штрафних санкцій по справі №916/787/20 на 50% до розміру 83097,20 грн.

04.05.2020р. до господарського суду Одеської позивачем було подано відповідь на відзив, в порядку ст. 166 ГПК України.

Також, 04.05.2020р. до господарського суду Одеської позивачем було подано заперечення проти клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

03.06.2020р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог позивача з підстав, що викладено у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН", яке є вантажовідправником та вантажоодержувачем, було відправлено вантаж - насіння зернових культур) відповідно до залізничних накладних №52778024 від 28.11.2019р., №52794377 від 29.11.2019р., №44882272 від 29.12.2019р., №44633014 від 28.11.2019р., № 44681484 від 03.12.2019р., №44725141 від 09.12.2019р., №44860716 від 26.12.2019р., №44903151 від 02.01.2020р.

Посилаючись на п.п. 1.1.1., 1.2., 2.4 „Правил обчислення термінів доставки вантажів", затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., було зазначено, що термін доставки вантажу визначається. Виходячи з відставні, за яку обчислюється провізна плата. Залізниці зобов`язані доставити вантаж за призначенням за вагонними відправками та відправками у великовантажних контейнерах зі швидкістю 1 доба на кожна та неповні 200 км. Терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно п. 1. збільшуються на одну добу операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Також було зазначено позивачем, що пункт 2.9 вищезазначених Правил містить вичерпний перелік підстав, які надають залізниці право на збільшення терміну доставки. Інші (непередбачені цим пунктом) підстави можуть слугувати підставою для збільшення терміну доставки виключно за наявності вини вантажовідправника або вантажоодержувача. При цьому, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Щодо накладної №52778024 від 28.11.2019р. Позивач зазначає, що згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 775км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Отже, загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 5 діб починаючи: з 00 год. 00 хв. 29.11.2019р. У зв`язку з цим, граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00 год. 00 хв. 04.12.2019р. Про факт неприбуття вантажу у вагонах за вказаною накладною в установлений строк за вказаною накладною також зроблено відмітку у п. 49 накладної. Фактично вантаж за накладною надійшов на станцію призначення 26.12.2019р. вантажоодержувачу вантаж був виданий того ж дня. Враховуючи той факт, що вантажовідправником вантаж було завантажено у справні вагони на станції відправлення, а також відсутність підстав дають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу, вважаємо що прострочення терміну доставки відбулось з вини залізниці. У зв`язку з тим, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній №52778024 від 28.11.2019р. більш ніж на 4 доби - то стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 30% від провізної плати. Позивачем було пояснено суду, що як зазначено у п. 34 накладної № 52778024 від 28.11.2019р. за перевезення вантажу загалом було справлено 108808,00 грн. без ПДВ. Відповідно до переліку №20191128 від 28.11.2019р. провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ. Таким чином, як зазначає позивач, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 130569,60 грн, в т, ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, за розрахунком позивача, у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 39170,88 грн. виходячи з розрахунку:130 569,60 /100%*30% - 39 170,88 грн.

Щодо накладної №252794377 від 29.11.2019р. Позивач зазначає, що згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 775км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Отже, загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 5 діб починаючи: з 00 год. 00 хв. 30.11.2019р. У зв`язку з цим, граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00 год. 00 хв. 05.12.2019р. Про факт неприбуття вантажу у вагонах за вказаною накладною в установлений строк за вказаною накладною також зроблено відмітку у п. 49 накладної. Фактично вантаж за накладною надійшов на станцію призначення 20.12.2019р. вантажоодержувачу вантаж був виданий того ж дня. Враховуючи той факт, що вантажовідправником ватаж було завантажено у справні вагони на станції відправлення, а також відсутність підстав дають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу, вважаємо що прострочення терміну доставки відбулось з вини залізниці. У зв`язку з тим, що залізниця прострочила строк доставки ватажу по накладній № 52794377 від 29.11.2019р. більш ніж на 4 доби - то стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 30% від провізної плати. Позивачем було пояснено суду, що як зазначено у п. 34 накладної № 52794377 від 29.11.2019р. заперевезення ватажу загалом було справлено 62 176,00 грн. без ПДВ. Відповідно до переліку №20191129 від 29.11.2019р. провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ. Таким чином, як зазначає позивач, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 74611,20 грн. в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, за розрахунком позивача, у даному у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 22170,88 грн., виходячи з розрахунку: 74 611,20 /100%*30% = 22 383,36 грн.

Щодо накладної №44882272 від 29.12.2019р. Позивач зазначає, що згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 497км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Отже, загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 4 доби починаючи: з 00 год. 00 хв. 30.12.2019р. У зв`язку з цим, граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00 год. 00 хв. 03.01.2020р. Про факт неприбуття вантажу у вагонах за вказаною накладною в установлений строк за вказаною накладною також зроблено відмітку у п. 49 накладної. Фактично вантаж за накладною надійшов на станцію призначення 16.01.2020р. вантажоодержувачу вантаж був виданий того ж дня. Враховуючи той факт, що вантажовідправником вантаж було завантажено у справні вагони на станції відправлення, а також відсутність підстав дають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу, вважаємо що прострочення терміну доставки відбулось з вини залізниці. Також, у зв`язку з тим, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній № 44882272 від 29.12.2019р. більш ніж на 4 доби - то стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 30% від провізної плати. Позивачем було пояснено суду, що як зазначено у п. 34 накладної № 44882272 від 29.12.2019р. за перевезення вантажу загалом було справлено 66 288,00 грн. без ПДВ. Відповідно до переліку №20191229 від 29.12.2019 провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ. Таким чином, як зазначає позивач, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 79545,60 грн. в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, за розрахунком позивача, у даному у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 23 863,68 грн. виходячи з розрахунку: 79 545,60 /100%*30% = 23 863,68 грн.

Щодо накладної №44633014 від 28.11.2019р. Позивач зазначає, що згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 497км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Отже, загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 4 доби починаючи: з 00 год. 00 хв. 29.11.2019р. У зв`язку з цим, граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00 год. 00 хв. 03.12.2019р. Про факт неприбуття вантажу у вагонах за вказаною накладною в установлений строк за вказаною накладною також зроблено відмітку у п. 49 накладної. Фактично вантаж за накладною надійшов на станцію призначення 16.12.2019р. вантажоодержувачу вантаж був виданий того ж дня. Враховуючи той факт, що вантажовідправником вантаж було завантажено у справні вагони на станції відправлення, а також відсутність підстав дають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу, вважаємо що прострочення терміну доставки відбулось з вини залізниці. Також, у зв`язку з тим, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній № 44633014 від 28.11.2019р. 6ільш ніж на 4 доби - то стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 30% від провізної плати. Позивачем було пояснено суду, що як зазначено у п. 34 накладної № 44633014 від 28.11.2019р. за перевезення вантажу загалом було справлено 121 528,00 грн. без ПДВ. Відповідно до переліку №20191128 від 28.11.2019р. провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ. Таким чином, як зазначає позивач, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 145 833,60 грн. в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, за розрахунком позивача, у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 43750,08 грн. виходячи з розрахунку: 145 833,60 /100%*30% = 43 750,08 грн.

Щодо накладної №44681484 від 03.12.2019р. Позивач зазначає, що згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 497км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Отже, загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 4 доби починаючи: з 00 год. 00 хв. 04.12.2019р. У зв`язку з цим, граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00 год. 00 хв. 08.12.2019р. Про факт неприбуття вантажу у вагонах за вказаною накладною в установлений строк за вказаною накладною також зроблено відмітку у п. 49 накладної. Фактично вантаж за накладною надійшов на станцію призначення 23.12.2019р. вантажоодержувачу вантаж був виданий того ж дня. Враховуючи той факт, що вантажовідправником вантаж було завантажено у справні вагони на станції відправлення, а також відсутність підстав дають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу, вважаємо що прострочення терміну доставки відбулось з вини залізниці. Також, у зв`язку з тим, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній № 44681484 від 03.12.2019р. більш ніж на 4 доби - то стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 30% від провізної плати. Позивачем було пояснено суду, що як зазначено у п. 34 накладної № 44681484 від 03.12.2019р. за перевезення вантажу загалом було справлено 44 192,00 грн. без ПДВ. Відповідно до переліку №20191204 від 04.12.2019р. провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ. Таким чином, як зазначає позивач, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 53 030,40 грн. в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, за розрахунком позивача, у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 15909,12 грн. виходячи з розрахунку: 53030,40 /100%*30% = 15909,12 грн.

Щодо накладної №44725141 від 09.12.2019р. Позивач зазначає, що згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 497км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Отже, загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 4 доби починаючи: з 00 год. 00 хв. 10.12.2019р. У зв`язку з цим, граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00 год, 00 хв. 14.12.2019р. Про факт неприбуття вантажу у вагонах за вказаною накладною в установлений строк за вказаною накладною також зроблено відмітку у п. 49 накладної. Фактично вантаж за накладною надійшов на станцію призначення 01.01.2020р. вантажоодержувачу вантаж був виданий того ж дня. Враховуючи той факт, що вантажовідправником вантаж було завантажено у справні вагони на станції відправлення, а також відсутність підстав дають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу, вважаємо що прострочення терміну доставки відбулось з вини залізниці. Також, у зв`язку з тим, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній № 44725141 від 09.12.2019р. більш ніж на 4 доби - то стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 30% від провізної плати. Позивачем було пояснено суду, що як зазначено у п. 34 накладної № 44725141 від 09.12.2019р. за перевезення вантажу загалом було справлено 55 240,00 грн. без ПДВ. Відповідно до переліку №20191209 від 09.12.2019р. провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ. Таким чином, як зазначає позивач, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 66 288,00 грн. в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, за розрахунком позивача, у у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 19886,40 грн. виходячи з розрахунку: 66 288,00 /100%*30% - 19886,40 грн.

Щодо накладної №44860716 від 26.12.2019р. Позивач зазначає, що згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 497км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Отже, загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 4 доби починаючи: з 00 год. 00 хв. 27.12.2019р. У зв`язку з цим, граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00 год. 00 хв. 31.12.2019р. Про факт неприбуття вантажу у вагонах за вказаною накладною в установлений строк за вказаною накладною також зроблено відмітку у п. 49 накладної. Фактично вантаж за накладною надійшов на станцію призначення 06.01.2020р. вантажоодержувачу вантаж був виданий того ж дня. Враховуючи той факт, що вантажовідправником вантаж було завантажено у справні вагони на станції відправлення, а також відсутність підстав дають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу, вважаємо що прострочення терміну доставки відбулось з вини залізниці. Також, у зв`язку з тим, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній № 44860716 від 26.12.2019 більш ніж на 4 доби - то стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 30% від провізної плати. Позивачем було пояснено суду, що як зазначено у п. 34 накладної № 44860716 від 26.12.2019р. за перевезення вантажу загалом було справлено 44 192,00 грн. без ПДВ. Відповідно до переліку №20191227 від 27.12.2019 провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ. Таким чином, як зазначає позивач, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 53030,40 грн. в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, за розрахунком позивача, у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 15909,12 грн. виходячи з розрахунку: 53 030,40 /100%*30%= 15 909,12 грн.

Щодо накладної №44903151 від 02.01.2020р. Позивач зазначає, що згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 497км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Отже, загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 4 доби починаючи: з 00 год. 00 хв. 03.01.2020р. У зв`язку з цим, граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00 год. 00 хв. 07.01.2 Про факт неприбуття вантажу у вагонах за вказаною накладною в установлений строк за вказаною накладною також зроблено відмітку у п. 49 накладної. Фактично вантаж за накладною надійшов на станцію призначення 10.01.2020р. віантажоодержувачу вантаж був виданий того ж дня. Враховуючи той факт, що вантажовідправником вантаж було завантажено у справні вагони на станції відправлення, а також відсутність підстав дають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу, вважаємо що прострочення терміну доставки відбулось з вини залізниці. Також, у зв`язку з тим, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній № 44903151 від 02.01.2020 на 3 доби - то стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 20% від провізної плати. Позивачем було пояснено суду, що як зазначено зазначено у п. 34 накладної № 44903151 від 02.01.2020р. за перевезення вантажу загалом було справлено 77 336,00 грн. без ПДВ. Відповідно до переліку №20200102 від 02.01.2020р. провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ. Таким чином, як зазначає позивач, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 92803,20 грн. в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, за розрахунком позивача, у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 18560,64 грн. виходячи з розрахунку: 92 803,20 /100%*20% = 18 560,64 грн.

Ґрунтуючи заявлені позовні вимоги позивачем було зазначено суду, що по усім вище переліченим накладним з простроченим терміном доставки вантажу, відповідач повинен в силу п. 116 Статуту залізниць України сплатити 199433,28 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

У відзиві на позов відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з посиланням при цьому на те, що позивачем необґрунтовано завищено відсотки суми штрафу за прострочення термінів доставки вантажу, у зв`язку з тим, що позивач повинен був врахувати тільки відсотки від провізної плати, яка зазначена в п. 31 залізничній накладній або у відомості вагонів, без врахування додаткових зборів, що значно завищують суму штрафів. Також відповідачем було зазначено, що позивач необґрунтовано та незаконно здійснив нарахування ПДВ на штрафні санкції.

Також під час розгляду справи відповідачем було надано до суду клопотання про зменшення розміру штрафну за, згідно з яким просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50 %, посилаючись при цьому, на те що метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності, а також на те, що матеріали справи не містять доказів, що позивач поніс збитки внаслідок затримки доставки вантажу.

У запереченнях проти клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій позивач посилався, на те що Статут залізниць України, як спеціальний нормативний акт, не передбачає можливості зменшення штрафних санкцій передбачених п. 116 - за несвоєчасну доставку вантажу. Крім того, відповідач не надав доказів будь-яких інших виняткових обставин, які б дійсно могли виправдати зменшення розміру штрафних санкцій.

У відповіді на відзив позивачем було зазначено, що відповідно до п. 116 Статуту залізниць України штраф повинен вираховуватись саме з провізної плати у кожному конкретному випадку. Також було пояснено суду, що статтею 194.1.1. Податкового кодексу України визначено, що податок на додану вартість додається до ціни товарів/послуг. У п. 31 накладної, як пояснює позивач, вказуються вартість послуг з перевезення вантажу без ПДВ, а як вбачається з доданих до позовної заяви переліків залізниця справляє грошові кошти з ПДВ. При цьому, за твердженням позивача, відповідач на свої послуги нараховує ПДВ, що підтверджується відповідними переліками по кожній накладній. Тому позивачем нараховано суму штрафу від провізної плати з ПВД, що відповідає вимогам законодавства, оскільки ПДВ включається до вартості відповідних послуг.

Надаючи заперечення на відповідь на відзив, відповідачем було зазначено суду, що Акціонерне товариство „Українська залізниця" в особі регіональної філії „Одеська залізниця" заперечує проти стягнення штрафу у розмірі 199433,28 грн., заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „Нібулон".

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 (далі - Статут залізниць України), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

В силу вищевикладених вимог Закону, наявні у матеріалах справи залізничні накладні свідчать про укладення між позивачем (вантажовідправник) і відповідачем (перевізник) договору перевезення вантажу.

Згідно з ч.1 ст.919 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Статтею 923 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі прострочення доставки вантажу перевізник зобов`язаний відшкодувати другій стороні збитки, завдані порушенням строку перевезення, якщо інші форми відповідальності не встановлені договором, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п.23 Статуту залізниць України, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій. Для посвідчення прийняття вантажу до перевезення станція видає відправнику квитанцію.

Згідно з п.41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до п.п.1.1,1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням у такі терміни: у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах на кожну повну та неповну добу складає 200 км. Термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Згідно з п.п.2.1,2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. Терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Згідно з п.п.2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки

Відповідно до п.116 Статуту залізниць України, за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Відповідно до пункту 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Отже, належним доказом для звільнення відповідача від відповідальності у зв`язку з порушенням встановлених термінів доставки вантажів та покладання такої відповідальності на вантажовідправника або вантажоодержувача мають бути комерційні або акти загальної форми, в яких повинні бути відображені причини затримки вантажу, та які повинні бути складені відповідно до вимог Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334. Відповідачем такі акти не надані та не наведено жодних обставин, які б доводили відсутність його вини в затримці вагонів. В зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що вантаж був доставлений з простроченням з незалежних від залізниці причин.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача штрафу за порушення термінів доставки вантажів залізничним транспортом.

Стосовно обчислення позивачем розміру штрафу по кожній залізничній накладній від суми провізної плати, зазначеної у графі 34 залізничної накладної, судом на підставі ч.4 ст.236 ГПК України враховується правовий висновок, який викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2020р. у справі № 910/1524/19, згідно з яким щодо розмежування понять "провізна плата" та "інші платежі" як різновиди платежів, що сплачуються відправником на користь залізниці та відображаються у відповідних графах (31-33, 35-37) залізничної накладної, колегія суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відступила від правових позицій Верховного Суду у постановах від 27.02.2019 у справі №910/9765/18, від 09.09.2019 у справі №910/14170/18 та від 12.09.2019 у справі №910/10427/18 щодо обчислення суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею, виходячи із загальної суми платежів, сплаченої відправником на користь залізниці та відображеної у графі 34 залізничної накладної, та зауважила на необхідності здійснення розрахунків штрафу в порядку пункту 116 Статуту залізниць України у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничної накладної, залежно від кількості днів прострочення у доставці вантажу.

На підставі викладеного та зазначено, а також із врахуванням правової позиції Верховного Суду, судом здійснено перерахунок розрахунку розміру штрафу по кожній залізничній накладній у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничної накладної, залежно від кількості днів прострочення у доставці вантажу, та із виключенням із розрахунку позивача 20 % ПДВ.

За залізничною накладною №52778024 від 28.11.2019р. до стягненню підлягає штраф у розмірі 30% від провідної плати. Провізна плата відповідно до графи 31 залізничної накладної становить 108808,00 грн., до стягнення підлягає сума штрафу у розмірі 32642,40грн. (108808/100%х30%).

За залізничною накладною №52794377 від 29.11.2019р. до стягненню підлягає штраф у розмірі 30% від провідної плати. Провізна плата відповідно до графи 31 залізничної накладної становить 62176,00 грн., до стягнення підлягає сума штрафу у розмірі 18652,80грн. (62176/100%х30%).

За залізничною накладною №44882272 від 29.12.2019р. до стягненню підлягає штраф у розмірі 30% від провідної плати. Провізна плата відповідно до графи 31 залізничної накладної становить 66288,00 грн., до стягнення підлягає сума штрафу у розмірі 19886,40грн. (66288/100%х30%).

За залізничною накладною №44633014 від 28.11.2019р. до стягненню підлягає штраф у розмірі 30% від провідної плати. Провізна плата відповідно до графи 31 залізничної накладної становить 121528,00 грн., до стягнення підлягає сума штрафу у розмірі 36458,40грн. (121528/100%х30%).

За залізничною накладною №44681484 від 03.12.2019р. до стягненню підлягає штраф у розмірі 30% від провідної плати. Провізна плата відповідно до графи 31 залізничної накладної становить 44192,00 грн., до стягнення підлягає сума штрафу у розмірі 13257,60грн. (44192/100%х30%).

За залізничною накладною №44725141 від 09.12.2019р. до стягненню підлягає штраф у розмірі 30% від провідної плати. Провізна плата відповідно до графи 31 залізничної накладної становить 55240,00 грн., до стягнення підлягає сума штрафу у розмірі 16572,00грн. (55240/100%х30%).

За залізничною накладною №44860716 від 26.12.2019р. до стягненню підлягає штраф у розмірі 30% від провідної плати. Провізна плата відповідно до графи 31 залізничної накладної становить 44192,00 грн., до стягнення підлягає сума штрафу у розмірі 13257,60грн. (44192/100%х30%).

За залізничною накладною №44903151 від 02.01.2020р. до стягненню підлягає штраф у розмірі 20% від провідної плати. Провізна плата відповідно до графи 31 залізничної накладної становить 77336,00 грн., до стягнення підлягає сума штрафу у розмірі 15467,20грн. (77336/100%х30%).

Таким чином розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, становить 166194,40 грн.

Щодо посилання позивача на правову позицію позивача щодо нарахування штрафу на провізну плату, із врахуванням 20% ПДВ не приймаються судом до уваги, з огляду на врахування судом правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2020р. у справі № 910/1524/19, згідно з яким розрахунок штрафу в порядку пункту 116 Статуту залізниць України здійснюється у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничної накладної, залежно від кількості днів прострочення у доставці вантажу.

Щодо клопотання Акціонерного товариства „Українська залізниця" в особі регіональної філії „Одеська залізниця" про зменшення розміру нарахованого позивачем штрафу на 50%, господарський суд зазначає наступне.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 229 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст. 617 Цивільного Кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

За умовами ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Отже, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру штрафу. Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що наразі у суду відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності або зменшення розміру штрафу.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства „НІБУЛОН" зі стягненням з Акціонерного товариства „Українська залізниця" в особі регіональної філії „Одеська залізниця" штрафу, який становить 166194,40 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2492,92 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН" - задовольнити частково.

2.Стягнути з Акціонерного товариства „Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ) в особі регіональної філії „Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства „НІБУЛОН" (54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, 1; ) штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 166194 (сто шістдесят шість тисяч сто дев`яносто чотири) грн. 40 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2492 (дві тисячі чотириста дев`яносто дві) грн. 92 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку, із врахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020р. №540-ІХ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко