ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/943/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Лепенець К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро"(61002, м.Харків, вул. Чернишевська, 66)
до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс" (63631, Харківська область, Шевченківський район,с. Старовірка, вул.40 років Перемоги 227 а)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Крайз О. І. адвокат;

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро", 30.03.2020 р. звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс", про стягнення штрафної неустойки в сумі 790 780,02 грн. за Договором поставки №0611К. Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки №0611К.

Ухвалою господарського суд від 01.04.2020 року, залишено без руху позовну заяву у справі та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до господарського суду Харківської області у 5-денний строк з дня вручення даної ухвали докази сплати судового збору в сумі 11 861,71 грн. докази оплати подати Господарському суду Харківської області

07.04.2020 через канцелярію суду від позивача із супровідним листом (вх. №8693) надійшли докази сплати судового збору та докази направлення копії позовної заяви сторонам по справі .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання на 19.05.2020 о 10:30.

13.05.2020 року від відповідача, через канцелярію суду (вх.№10839) надійшов відзив на позовну заяву, в кому відповідач вважає, що позовна заява ТОВ «Торговий будинок «Новаагро» є необгрунтованою, викладені в позовній заяві доводи не відповідають фактичним обставинам справи та багато тверджень викладено всупереч чинному законодавству України. Крім того, на переконання відповідача, матеріали справи не містять доказів спричення позивачеві негативних наслідків. Також просить суд врахувати, що позивач ні разу не звертався із вимогами щодо стягнення неустойки.

В судовому засіданні 19.05.2020 постановлено протокольну ухвалу на підставі ч. 5 ст. 183 ГПК України про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 03.06.2020 о 12:00 год.

01.06.2020 року від позивача, через канцелярію суду (вх.№12175) надійшла відповідь на відзив, в якому останній підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі, зокрема, посилається на що відповідач визнав усі обставини, викладені у позовній заяві, зокрема, умови Договору, факт порушення відповідачем зобов`язання щодо поставки товару, факт того, що сплата штрафних санкцій не звільняє винну сторону від виконання зобов`язання.

Таким чином, як вказує позивач, відповідач після порушення строку поставки та сплати штрафних санкцій за судовим рішенням у справі№922/619/18 продовжував порушувати права Позивача та не виконав зобов`язання із поставки товару.

В судовому засіданні 03.06.2020 постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи у судовому засіданні по суті 10.06.2020 року.

В порядку ст.ст. 120-121 ГПК України сторони повідомлені на наступне судове засідання ухвалами від 03.06.2020.

Протокольною ухвалою суду від 10.06.2020 року, на підставі ст. 216 ГПК України відкладено судове засідання на 15.06. 2020 року о(б) 11:30 год.

В судовому засіданні 15.06.2020 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі .

Відповідач в призначене судове засідання 15.06.2020 року своїх представників не направив. Разом із тим, представник відповідача, через канцелярію суду (вх.№13396 від 15.06.2020року) надав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, з метою надання заперечення на відповідь на відзив.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

В силу приписів статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Судом розглянуто та вирішено відмовити у задоволенні клопотання відповідача від 15.06.2020 про відкладення розгляду справи з метою надання заперечень на відповідь на відзив, оскільки на переконання суду у відповідача було достатньо часу для подання до суду всіх доказів на підтвердження своїх заперечень.

В ході розгляду даної справи, господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні представники позивача погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 15.06.2020, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

06 листопада 2017 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (покупець) було укладено Договір поставки № 0611К, відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.3. якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар українського походження, врожаю 2017 року, на умовах, зазначених у договорі, а саме кукурудза у кількості 100,00 ти., за ціною однієї тони 4100,00 грн. з ПДВ, загальною вартістю 410 000,00 грн.

Сторони обумовили строк поставки до 18.11.2017 року включно (п.1.4. договору).

Розділом 2 договору, встановлено умови поставки товару, зокрема, відповідно до л.2.1.,2.2. договору, товар може передаватись покупцю окремими партіями, але повний його обсяг, визначений у цьому договорі, має бути поставлений у строк, встановлений у п.1.4. договору. Підставою для поставки є надане постачальником повідомлення про готовність товару до відвантаження. У разі ненадання покупцю від постачальника повідомлення про готовність товару до відвантаження та/або не здійснення поставки в строк, що встановлений в п. 1.4. договору, постачальник вважається таким, що порушив строки поставки. Датою поставки Товару вважається дата оформлення видаткової накладної на ім`я покупця.

Оплата товару здійснюється покупцем у грошовій формі впродовж 3-х банківських днів після настання усіх наступних подій: поставки товару, надання постачальником покупцю документів, зазначених у п.п.2.5., 2.6., 5.10. договору. У разі ненастання зазначених подій та/або невиконання постачальником умов договору покупець має право затримати оплату товару (п. 3.1. договору).

Відповідно до п.5.5. договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.

На виконання договору постачальником здійснено поставку товару покупцеві у кількості 44,56 тн. на загальну суму 182 696,00 грн. з ПДВ., що підтверджується видатковими накладними № 41 від 07.11.2017 у кількості 12,5 тн. на суму 51 250,00 грн.; № 42 від 08.11.2017 у кількості 11,36 тн. на суму 46 576,00 грн.; № 43 від 09.11.2017 у кількості 10,22 тн. на суму 41 902,00 грн.; №44 від 10.11.2017 у кількості 10,48 тн. на суму 42 968,00 грн.

24 листопада 2017 року між ТОВ "Торговий будинок "Новаагро"(сторона-1) та СТОВ "Старовірівський птахокомплекс" (сторона-2) укладено угоду про зарахування однорідних вимог, відповідно до п.1 якої, сторона-1 і сторона-2, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі ст.601 Цивільного кодексу України про зарахування таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з договорів. За договорами: №2604ПФ від 26.04.2017р. сторона-1 є кредитором, а сторона-2 є боржником при виконанні грошового зобов`язання на загальну суму 182 696, 00 грн.; за №0611К від 06.11.2017р. сторона-1 є боржником, а сторона-2 є кредитором на загальну суму 182 696,00 грн. Вказані вище зобов`язання за вищезазначеними договорами припиняються у повному обсязі, оскільки зустрічні вимоги є рівними.

Пунктом 2 угоди від 24.11.2017 було передбачено, що з моменту набрання чинності цієї угоди сторони не є зобов`язаними за договорами в розмірі зустрічних вимог, зазначеними в п. 1 угоди.

Відповідно до пункту 2.1. договору, зокрема, у разі не здійснення поставки в строк, що встановлений в пункті 1.4. договору (до 18.11.2017), постачальник вважається таким, що порушив строки поставки.

Згідно п. 4.3. договору у випадку несвоєчасної поставки товару згідно умов договору постачальник сплачує покупцеві на вимогу останнього штрафну неустойку у розмірі 0,5 відсотків від вартості непоставленого в строк товару за кожний день прострочення до моменту фактичного виконання постачальником свого зобов`язання за цим договором.

Відповідно до пункту 4.5. договору у разі порушення строків поставки товару постачальник сплачує на користь покупця штраф в наступних розмірах: 5 відсотків від вартості не поставленого товару у разі прострочення поставки товару більш ніж на 10 календарних днів, 10 відсотків від вартості не поставленого товару у разі прострочення поставки товару більш ніж на 20 календарних днів та 20 відсотків від вартості не поставленого товару у разі прострочення поставки товару більш ніж на 30 календарних днів.

05.03.2017 року вих. 276/3 Позивачем було направлено Відповідачу вимогу кредиторі щодо сплати штрафних санкцій. Натомість, відповіді від Відповідача не надійшло.

Ці обставини були встановлені таким, що набрало законної сили, рішенням господарського суду Харківської області від "18" червня 2018 р. у справі № 922/619/18 яким було задоволено позовні вимоги Позивача та стягнуто штрафну неустойку за порушень; виконання зобов`язання а Договором станом на 02.05.2018.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду ї господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказують при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 4.7. Договору сплата штрафних санкцій та/або відшкодувань збитків, спричинених неналежним виконанням умов Договору е звільняє винну сторону від виконання своїх обов`язків за даним Договором.

Натомість, як вказує Позивач у позові, до сьогодні поставка за Договором у повному обсязі здійснена не була. Відповідач продовжує порушувати права Позивача, у зв`язку із чим останній вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс", виникли на підставі укладеного між ними 06 листопада 2017 року Договору поставки№0611К.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс" прийнятих на себе зобов`язань за умовами укладеного між ними 06 листопада 2017 року Договору поставки№0611К щодо повної поставки товару, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами.

У статті 235 ГК України передбачено, що за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку.

До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.

Відповідно до статті 237 ГК України, підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання.

Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із статтею 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Разом з цим, суд зазначає, що сторони договору мають право врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 ЦК) (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.06.2017 у справі № 910/2031/16 та у постанові Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 916/804/17).

Позивачем було здійснено нарахування пені за період який не охоплений рішенням суду по справі №922/619/18 ( з 03.05.2018 року по 30.03.2020року).

Загальна сума пені, яка заявлена до стягнення з відповідача становить грошову суму у розмірі 790 780,02грн. Суд, переривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем пені у розмірі 790 780,02 грн., вважає такий розрахунок вірним.

Таким чином, виходячи з умов пунктів 4.3. та 4.5. договору, встановивши їх порушення відповідачем в частині поставки товару в меншій кількості, господарський суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій за порушення умов поставки товару за договором на загальну суму 790 780,02 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 11861,71 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс" (63631, Харківська область, Шевченківський район,с. Старовірка, вул.40 років Перемоги 227а, код 31127574) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро"(61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 66, код 39820081)- штрафну неустойку в сумі 790 780,02 грн. за договором поставки №0611К від 06.11.2017року , витрати по сплаті судового збору в сумі 11 861,71грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач : Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро"(61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 66, код 39820081).

Відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс" (63631, Харківська область, Шевченківський район, с. Старовірка, вул.40 років Перемоги 227а, код 31127574).

Повне рішення складено "15" червня 2020 р.

Суддя О.О. Присяжнюк