РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.05.2020Справа № 910/2444/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Титан Транс Київ»

про стягнення 33416,21 грн.,

Представники: не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр» 0 до товариства з обмеженою відповідальністю «Титан Транс Київ» про стягнення 33416,21 грн., з яких: 29460,00 грн. боргу, 329,00 грн. 3% річних, 386,30 грн. інфляційних, 3240,91 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав умови договору на перевезення вантажу № 131 від 07.06.2019 щодо оплати послуг з перевезення вантажу. Зокрема, як стверджує позивач, у червні та липні 2019 року він за заявками відповідача № 131 від 07.06.2019 та № 141 від 15.07.2019 надав послуги з міжнародного автоперевезення вантажу за маршрутом м. Київ (Україна) - М. Жешув (Польща). Відповідач надіслані позивачем акти приймання-передачі наданих послуг не підписав та їх вартість не оплатив.

Суд своєю ухвалою від 28.02.2020 відкрив провадження у справі № 910/2444/20, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначив на 30.03.2020.

У зв`язку з карантинними заходами, призначене на 30.03.2020 судове засідання не відбулося.

Суд своєю ухвалою від 09.04.2020 призначив судове засідання на 04.05.2020.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання представників сторін, суд відклав судове засідання до 25.05.2020.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не прибув, відзив на позов не подав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр» є власником автомобіля - спеціалізованого сідлового тягача, реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Також з 01.06.2019 позивач на підставі договору оренди транспортного засобу № 01/06/19-А, який укладений 01.06.2019 з товариством з обмеженою відповідальністю «Арсенал», користувався напівпричепом реєстраційний номер НОМЕР_3 . Строк оренди за цим договором було встановлено до 31.12.2019.

07.06.2019 товариство з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр» (виконавець) та товариство з обмеженою відповідальністю «Титан Транс Київ» (експедитор) уклали договір № 131 (далі - Договір). За цим Договором позивач зобов`язався здійснити перевезення вантажу транспортними засобами з реєстраційним и номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_3 за маршрутом: Україна (Київ) - Польща (Жешув).

Сторони погодили, що окремі умови перевезення та вартість послуг щодо кожного окремого перевезення визначається в заявці на перевезення.

07.06.2019 відповідач надав позивачу заявку № 131, відповідно до якої позивач повинен був 11.06.2019 прийняти для перевезення пакувальний матеріал 33 палети 18 тонн брутто у м. Києві за адресою: вул. Євгена Сверстюка, 1, та доставити його 13.06.2019 вантажоодержувачу - Paphosa Hilding Limited, у місті Жешув, Польща. Згідно з цією заявкою вартість перевезення складає еквівалент 500 Євро у гривнях на дату платежу, який підлягав оплаті протягом 45 днів з дня надання документів (міжнародної товарно-транспортної накладної, рахунку, акту, договору).

Зазначене вище перевезення позивачем здійснено своєчасно, про що свідчить міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) А № 004452, подорожній лист № 049519 вантажного автомобіля в міжнародному сполученні.

13.06.2019 позивачем сформовано рахунок № 053127, відповідно до якого вартість послуг по перевезення за заявкою № 131 становить 14947 грн., та складено акт № АЦ-СЕN 18385 прийому-передачі виконаних робі (наданих послуг) на цю з суму.

15.07.2019 товариство з обмеженою відповідальністю «Титан Транс Київ» надало позивачу заявку № 141 від 15.07.2019, відповідно до якої позивач повинен був 15.07.2019 також прийняти для перевезення пакувальний матеріал 33 палети 18 тонн брутто у м. Києві за адресом: вул. Євгена Сверстюка, 1, та доставити його 17.06.2019 вантажоодержувачу - Paphosa Hilding Limited, у місті Жешув, Польща. Згідно з цією заявкою вартість перевезення складає еквівалент 500 Євро у гривнях на дату платежу, який підлягав оплаті протягом 45 днів з дня надання документів (міжнародної товарно-транспортної накладної, рахунку, акту, договору).

Доками виконання позивачем цього перевезення є міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) А № 18501, подорожній лист № 9520 вантажного автомобіля в міжнародному сполученні.

15.07.2019 позивачем сформовано рахунок № 053168, відповідно до якого вартість послуг по перевезення за заявкою № 141 становить 14513 грн., а 17.07.2019 складено акт № АЦ-СЕN 18501 прийому-передачі виконаних робі (наданих послуг) на цю з суму.

Позивачем не надано суду доказів надсилання відповідачу міжнародних товарно-транспортних накладних, рахунків та актів наданих послуг за заявками № 131 та № 141.

12.12.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією № 386 щодо оплати послуг з перевезення вантажу, наданих за заявками № 131 та № 141, яка отримана останнім 19.12.2019.

У зв`язку з цим, незважаючи на відсутність доказів надсилання позивачем відповідачу міжнародних товарно-транспортних накладних, рахунків та актів наданих послуг за заявками № 131 та № 141, враховуючи доведеність факту надання послуг з перевезення вантажу за цими заявками, доведеність факту інформованості відповідача про виконання заявок, та відсутності даних про порушення зі сторони позивача своїх обов`язків, суд вважає, що наступили обставини, у зв`язку з якими за Договором розпочинається перебіг строку для оплати. Перебіг 45-ти денного строку розпочинається з наступного дня після отримання відповідачем претензії - 20.12.2019, і закінчується 03.02.2020.

Відповідачем вимога позивача про сплату коштів залишена без реагування, після звернення позивача з цим позовом до суду відповідач 29460,00 грн. боргу не сплатив.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у сумі 29460,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3240,91 грн. пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою притриманням, завдатком. У свою чергу, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Законом передбачена обов`язкова письмова форма правочину щодо забезпечення виконання зобов`язань (ч. 1 ст. 547 ЦК України), наслідком недодержання якої є нікчемність правочину (ч. 2 ст. 547 ЦК України).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Оскільки сторонами не додержані вимоги закону щодо письмової форми відповідальності відповідача (експедитора), відсутні підстави для стягнення 3240,91 грн. пені.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Період прострочення, за який підлягає нарахуванню 3 відсотки річних, становить з 04.02.2020 (перший наступний день після закінчення строку оплати) по 12.02.2020 (визначена позивачем дата закінчення нарахування). За розрахунком суду 3 відсотки річних складають 21,79 грн. (29460/365/100х9х3).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Вимога про стягнення інфляційної складової боргу задоволенню не підлягає, оскільки, враховуючи встановлену позивачем дату закінчення нарахування інфляційної складової боргу (12.02.2020) та фактично доведену дату початку прострочення (04.02.2020), період прострочення є менше 15 днів.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині стягнення 29460,00 грн. боргу, 21,79 грн. 3% річних. В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач надав належні докази понесення 6300,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (договір про надання правової допомоги № 4 від 02.03.2015, акт № 27/12 про прийняття-передачу наданих послуг від 27.12.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер, платіжне доручення № 008580 від 27.12.2019).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр» до товариства з обмеженою відповідальністю «Титан Транс Київ».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Титан Транс Київ» (вул. Якутська, 7, м. Київ, 03680, код 40789050) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр» (пров. Чугуївський, 21, м. Київ, 03067, код 31202310) 29460,00 грн. боргу, 21,79 грн. 3% річних, 1854,51 грн. судового збору, 5558,24 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовити в іншій частині позову.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Повний текст рішення складено 17.06.2020.

Суддя С. А. Ковтун