ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2020м. ДніпроСправа № 904/844/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Запорізький асфальтобетонний завод", м. Запоріжжя

до Приватного підприємства "Старт-Плюс", с. Домаха Павлоградського району Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 1 051 602 грн. 49 коп. за договором поставки від 20.06.2018 № 20/06-2018

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Мамотенко К.В., наказ № 1 К від 26.07.2017, керівник.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Запорізький асфальтобетонний завод" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 07.02.2020 № 07/02, в якому просить стягнути з Приватного підприємства "Старт-Плюс" заборгованість за поставлений товар в сумі 1 051 602 грн. 49 коп., відповідно до умов договору поставки від 20.06.2018 № 20/06-2018.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за спірним договором.

Ухвалою господарського суду від 19.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 12.03.2020.

У підготовчому засіданні 12.03.2020 оголошено перерву до 24.03.2020 для надання відповідачем витребуваних судом документів.

23.03.2020 позивачем до суду подана заява від 23.03.2020 № 23/03 про розгляд справи без участі позивача за наявними матеріалами.

24.03.2020 підготовче засідання не відбулося, у зв`язку із запровадженням на території України карантину.

Ухвалою суду від 24.03.2020 відкладено підготовче засідання на невизначений термін.

Господарський суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215), з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, на усій території України з 12.03.2020 до 03.04.2020 установлено карантин.

Крім того, згідно із п. 11 Закону України №540-ІХ від 30.03.2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набув чинності 02.04.2020 року, розділ X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України доповнено п. 4 такого змісту, зокрема, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки судового розгляду справи продовжуються на строк дії такого карантину, а строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

У подальшому строк дії карантину продовжувався з 03.04.2020 до 24.04.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239), з 24.04.2020 до 11.05.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 291), з 11.05.2020 до 22.05.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343), з 22.05.2020 до 22.06.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392).

З огляду на послаблення карантину, ухвалою господарського суду від 07.05.2020 підготовче засідання у справі призначене на 28.05.2020.

27.05.2020 на електронну адресу суду надійшла заява позивача про розгляд справи без участі представника ПрАТ «Запорізький асфальтобетонний завод» за наявними матеріалами, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити; не заперечує проти закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті.

У підготовче засідання 28.05.2020 представник позивача не з`явився.

З урахуванням поданої позивачем заяви, господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

У підготовчому засіданні 28.05.2020 представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву від 28.05.2020, в якому зазначив, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 1 051 602 грн. 49 коп. визнає у повному обсязі; борг виник у зв`язку із блокуванням рахунку відповідача.

У зв`язку з тим, що у сторін відсутні додаткові письмові пояснення, заперечення та докази, враховуючи згоду сторін, суд оголосив про закриття підготовчого засідання та розпочав розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 28.05.2020 представник відповідача проти задоволення позову не заперечував.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2018 між Приватним підприємством "Старт-Плюс" (покупець) та Приватним акціонерним товариством "Запорізький асфальтобетонний завод" (постачальник) укладено договір поставки № 20/06-2018 (далі - договір), відповідно до умов якого

Постачальник зобов`язується виготовити та передати у власність покупця товар - асфальтобетонну суміш гарячу, а покупець - прийняти та своєчасно оплатити товар по цінам, в кількості і асортименті визначених умовами даного договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.4 договору відносини по наданню постачальником послуг з транспортування товару на відстань за допомогою власного автотранспорту (надалі - послуги з транспортування) регулюються даним договором та відображаються у рахунках-фактурах та товарно-транспортних накладних.

Згідно із п. 2.1 договору загальний обсяг, асортимент та вартість замовленої асфальтобетонної суміші визначається із обсягу та суми вартості партій товарів поставлених Постачальником за весь період дії договору згідно видаткових накладних.

Кількість та асортимент окремої партії товару визначається в специфікації або накладній на поставку кожної партії товару. Якщо в період дії цього договору між сторонами відбудеться поставка товару, але не буде підписана специфікація на нього, то накладна на такий товар, підписана представником покупця, прирівнюється до специфікації, якою погоджено асортимент, ціна та кількість товару, що постачається покупцю (п. 2.2 договору).

Усі підписані представниками сторін у період дії цього договору накладні з поставки (відпуску) покупцю товару є невід`ємними частинами цього договору, навіть якщо в них немає посилання на реквізити цього договору. Умови поставок, оплати товару за ними та відповідальність покупця за прострочення оплати товару регулюється виключно цим договором (п. 2.3 договору).

Підписання представниками сторін видаткової накладної на отримання товару, встановлює узгодження сторонами асортименту та ціни товару і засвідчує факт передачі товару по кількості та асортименту (п. 2.5 договору).

Загальна договірна ціна по договору визначається із суми вартості партій товарів поставлених постачальником за весь період дії договору згідно видаткових накладних та рахунків-фактур (п. 2.6 договору).

За умовами п. 3.1 договору поставка товару, здійснюється партіями у терміни узгоджені сторонами, за заявкою покупця, переданою постачальнику за допомогою телефонного або факсимільного зв`язку не пізніше ніж за 3 робочі дні до початку поставки.

Поставка товару здійснюється шляхом відвантаження замовленої партії асфальтобетонної суміші в транспорт покупця за адресою м. Запоріжжя, вул. Краснова, 12 За домовленістю сторін, доставка окремої партії товару може бути здійснена транспортом постачальника з подальшою окремою оплатою покупцем транспортних витрат (п. 3.2 договору).

Згідно із п. 3.3 договору перехід права власності на товар відбувається в момент прийняття покупцем товару, з оформленням видаткової накладної підписаної сторонами. Перехід ризиків на товар відбувається в момент прийняття покупцем товару.

У п. 6.1 договору сторони узгодили, що покупець зобов`язується оплатити отриманий товар шляхом 100% передплати замовленої партії товару, але в будь якому разі не пізніше дати отримання замовленої партії товару.

Датою оплати товару вважається дата зарахування грошових коштів, сплачених покупцем, на поточний рахунок постачальника (п. 6.2 договору).

Відповідно до п. 9.1 договору цей договір вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2018, а в частині виконання зобов`язань по оплаті товару, до повного виконання.

У разі відсутності письмового повідомлення однієї з сторін про припинення дії договору протягом одного календарного місяця після закінчення строку його дії, даний договір продовжується на той самий строк, що був раніше встановлений цим договором (п. 9.2 договору).

На виконання умов договору позивач у період з жовтня по листопад 2018 року відвантажив відповідачу асфальтобетонну суміш на загальну суму 2 272 892 грн. 49 коп., що підтверджується наступними видатковими накладними:

- №635 від 18.10.2018 на суму 229 139 грн. 52 коп.;

- №639 від 19.10.2018 на суму 230 849 грн. 52 коп.;

- №653 від 23.10.2018 на суму 120 800 грн. 24 коп.;

- №659 від 26.10.2018 на суму 104 200 грн. 21 коп.;

- №662 від 27.10.2018 на суму 121 000 грн. 25 коп.;

- №671 від 30.10.2018 на суму 98 500 грн. 01 коп.;

- №708 від 10.11.2018 на суму 61 200 грн. 12 коп.;

- №710 від 12.11.2018 на суму 60 600 грн. 12 коп.;

- №717 від 14.11.2018 на суму 305 200 грн. 61 коп.;

- №721 від 15.11.2018 на суму 305 800 грн. 61 коп.;

- №723 від 16.11.2018 на суму 184 800 грн. 37 коп.;

- №727 від 17.11.2018 на суму 61 400 грн. 12 коп.;

- №732 від 19.11.2018 на суму 80 400 грн. 16 коп.;

- №745 від 24.11.2018 на суму 309 000 грн. 62 коп. (а.с. 21-27).

Господарський суд зазначає, що вказані видаткові накладні підписані сторонами без жодних зауважень чи заперечень.

Як зазначає позивач, відповідач в порушення приписів п. 6.1 договору свої зобов`язання по повній та своєчасній оплаті у встановлений строк не виконав, вартість отриманого товару оплатив частково на суму 1 221 289 грн. 99 коп. (а.с. 30-31), у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 1 051 602 грн. 49 коп.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з претензією від 25.06.2019 № 25/06 (а.с. 33,34), в якій просив сплатити заборгованість за поставлений товар.

Відповіді відповідача на вказану претензію матеріали справи не містять.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору, факт поставки постачальником покупцю товару, строк оплати товару, наявність часткової оплати товару, строк дії договору, наявність прострочення оплати товару.

На підтвердження обставин, викладених позивачем у позові, останнім надано до матеріалів справи такі докази:

- копію договору поставки від 20.06.2018 № 20/06-2018;

- копії видаткових накладних №635 від 18.10.2018, № 639 від 19.10.2018, № 653 від 23.10.2018, № 659 від 26.10.2018, № 662 від 27.10.2018, № 671 від 30.10.2018, № 708 від 10.11.2018, № 710 від 12.11.2018, № 717 від 14.11.2018, № 721 від 15.11.2018, № 723 від 16.11.2018, № 727 від 17.11.2018, № 732 від 19.11.2018, № 745 від 24.11.2018;

- копії довіреностей на отримання товару від 18.10.2018 № 41, від 01.11.2018 № 43;

- копії платіжних доручень від 25.10.2018 № 282, від 13.11.2018 № 318, від 26.11.2018 № 373;

- копію двостороннього акту звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 31.12.2018;

- копію претензії від 25.06.2019 № 25/06 та докази її направлення відповідачу.

Доказів оплати спірної вказаної заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Відповідач визнав позов, про що надав до суду відзив від 28.05.2020.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, з огляду на умови п. 6.1 договору, відповідач повинен був оплатити поставлений товар шляхом 100% передплати замовленої партії товару, але в будь якому разі не пізніше дати отримання замовленої партії товару.

Таким чином, строк оплати товару є таким, що настав у день поставки товару.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення 1 051 602 грн. 49 коп. основного боргу - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Водночас, господарським судом враховано, що 28.05.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому визнано позов.

Частинами 1 - 3 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Як встановлено судом, відзив Приватного підприємства "Старт-Плюс" від 28.05.2020 підписаний директором Мамотенко К .В. , повноваження якого перевірені судом та підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та наказом про призначення від 26.07.2017 № 1 (а.с.37-39, 43).

Заявлене визнання позовних вимог не суперечить законодавству і не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів. За таких обставин визнання позову приймається господарським судом.

Частиною 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне повернути позивачу з Державного бюджету 7 887 грн. 02 коп., що складає 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого позивачем згідно із платіжним дорученням від 07.02.2020 № 1019, яке наявне в матеріалах справи № 904/844/20, шляхом винесення окремої ухвали.

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у вигляді судового збору в сумі 7 887 грн. 02 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 165, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Старт-Плюс" (51474, Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Домаха, пров. Лісний, б. 12, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Запорізький асфальтобетонний завод" (69095, м. Запоріжжя, вул. Гончарова, б. 20, ) 1 051 602 грн. 49 коп. (один мільйон п`ятдесят одну тисячу шістсот дві грн.. 49 коп.) основного боргу, 7 887 грн. 02 коп. (сім тисяч вісімсот вісімдесят сім грн. 02 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 09.06.2020

Суддя І.А. Рудь