ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"09" червня 2020 р. м. Київ Справа № 911/618/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Регіон Борзна (16441, Чернігівська обл., Борзнянський р-н, с. Оленівка, вул. Шевченко, буд. 88; 08320, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Велика Олександрівка, вул. Соборна, 59)

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Заворичі (07424, Київська обл., Броварський р-н, с. Заворичі, вул. Радна, буд. 16)

про зобов`язання повернути 135,348 тон зерна кукурудзи із зберігання,

Суддя В.М. Бабкіна

Без участі представників сторін

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Борзна» до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Заворичі» про зобов`язання повернути позивачу 135,348 тон зерна кукурудзи із зберігання.

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.03.2020 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, про дату і час якого, у зв`язку із введенням в Україні постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 р. Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19 (з подальшими змінами та доповненнями) карантинних заходів, учасників справи постановлено повідомити додатково ухвалою суду.

27.04.2020 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив б/н від 23.04.2020 р. (вх. № 8089/20 від 27.04.2020 р.) на позовну заяву, за змістом якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та закрити провадження у даній справі. В обґрунтування своєї позиції, СТОВ Заворичі зазначає, що між останнім та позивачем було укладено договір зберігання № 9 від 15.10.2019 р., відповідно до якого на склад відповідача ТОВ Агро-Регіон Борзна передав на зберігання зерно кукурудзи в загальному обсязі 3327,160 тон в період з 17.10.2019 р. по 24.10.2019 р., обсяг якої після сушіння та очистки становив 3136,708 тон згідно акту доробки зерна, насіння олійних культур і трав від 31.10.2019 р. Як вказує відповідач, за вказаний період зерно кукурудзи після доробки (чистки, сушіння) в кількості 2886,200 тон було повернуто позивачеві, а залишок зерна на 24.10.2019 р. становив 250,508 тон.

За надані елеватором позивачу послуги приймання, сушіння та очищення зерна СТОВ Заворичі було виставлено рахунок № 1 від 31.10.2019 р. на суму 849904,97 грн., з яким погодилось ТОВ Агро-Регіон Борзна шляхом підписання акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 9 від 01.11.2019 р.

Як зазначає відповідач, після сплати позивачем 17.10.2019 р. авансу на суму 500000,00 грн., заборгованість останнього станом на 01.11.2019 р. складала 349904,97 грн., про існування якої, за твердженням СТОВ Заворичі, було відомо позивачу. Так, відповідач, посилаючись на п.п. 4.1, 4.3 договору зберігання № 9 від 15.10.2019 р., наголошує, що у зв`язку з нездійсненням ТОВ Агро-Регіон Борзна оплати послуг елеватора, останній мав право притримати зерно відповідно до ст. 594 Цивільного кодексу України.

Поряд з цим, відповідач вказує, що весь час притримання зерна поклажодавця на складі елеватора є передбаченим законом способом захисту інтересів складу від недобросовісної поведінки поклажодавця, і, на думку СТОВ Заворичі, по суті являє собою надання останнім послуг зберігання, а отже, підлягає оплаті згідно тарифів, визначених у договорі. Як зазначає відповідач, оскільки з 24.10.2019 р. зерно в обсязі 250,508 тон зберігалось без вимоги його видачі поклажодавцю протягом листопада та більше половини грудня 2019 р., то, відповідно, заборгованість позивача збільшилась.

Щодо твердження позивача про проведення остаточного розрахунку з відповідачем шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, внаслідок укладення між ТОВ «Агро-Регіон Борзна» і ТОВ «Агро-Регіон Козелець» договору відступлення прав вимоги, останній зазначає, що заяву ТОВ Агро-Регіон Борзна про відвантаження зерна від 16.12.2019 р., в розумінні ст. 530 ЦК України, на думку відповідача, можна вважати вимогою про виконання останнім свого обов`язку згідно договору, однак, подією, вказівкою на яку визначено строк виконання зобов`язання і яка неминуче має настати та підлягає виконанню, за твердженням СТОВ Заворичі, є проведення остаточного розрахунку поклажодавця з зерновим складом за його послуги.

З огляду на викладене, на переконання відповідача, строк виконання зобов`язання елеватора з відвантаження зерна поклажодавцю на час укладення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог не настав, а станом на 16.12.2019 р. день складення заяви про відвантаження зерна, сума заборгованості за послуги елеватора зросла понад ту, що виставлена поклажодавцю 01.11.2019 р. та була більше 349904,97 грн., з чого, в свою чергу, слідує, що навіть при умові зарахування зерновим складом зустрічних однорідних вимог, остаточний розрахунок за послуги, надані відповідачем, не відбувся б у зв`язку з недостатністю суми. Таким чином, відповідач вважає, що до моменту проведення повного остаточного розрахунку поклажодавця з елеватором, в тому числі за послуги зберігання до моменту відвантаження всього обсягу зерна та оплати послуг відвантаження, строк вимоги товару зі складу не є таким, що настав, а відтак, вимога по витребування такого майна, на думку СТОВ Заворичі, є передчасною, та, відповідно, у даній справі відсутній предмет спору, у зв`язку з чим, провадження підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 321 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд з цим, відповідач вказує, що, на його думку, договір про часткове відступлення права вимоги від 12.12.2019 р., яким ТОВ «Агро-Регіон Козелець» було відступлено позивачу право вимоги до елеватора щодо повернення частини авансового платежу за послуги, надані згідно договору № 5 від 15.10.2019 р., є таким, що не відповідає нормам закону, з огляду на те, що ані новим, ані первісним кредитором не було дотримано вимогу вказаного договору щодо повідомлення боржника про таке відступлення.

19.05.2020 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла відповідь б/н від 18.05.2020 р. (вх. № 9585/20 від 19.05.2020 р.) на відзив на позовну заяву, за змістом якої позивач зазначає, що, на його переконання, закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 321 Господарського процесуального кодексу України можливе лише у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення такого спору та припинив існування в процесі розгляду справи. Однак, між позивачем та відповідачем існують господарські відносини на підставі договору зберігання № 9 від 15.10.2019 р. Виникнення спору між сторонами у даному випадку, за твердженням ТОВ Агро-Регіон Борзна, зумовлено, зокрема, порушенням відповідачем зобов`язань з відпуску зерна на першу вимогу поклажодавця, передбачених умовами зазначеного договору, а вимоги позивача випливають зі змісту ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 16, ст. 610 ЦК України. З огляду на наведене, позивач вважає, що предметом спору у даній справі є порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором зберігання № 9 від 15.10.2019 р. щодо відпуску зерна з зернового складу, а отже підстави для закриття провадження у даному випадку є відсутніми.

Поряд з цим, позивач, посилаючись на п. 4.1 вказаного договору, вказує, що оплата вартості отриманих послуг проводиться впродовж 3-х банківських днів з моменту отримання поклажодавцем копій рахунків від зернового складу по електронній пошті, але не пізніше дня отримання оригіналу такого рахунку, а отже, як вбачається з положень зазначеного пункту договору зберігання, у відповідача існував обов`язок щодо надання рахунків на оплату та, відповідно, строк оплати починає обчислюватись з дня отримання таких рахунків. Проте, за твердженням ТОВ Агро-Регіон Борзна, СТОВ Заворичі не виконувало свого обов`язку та не надавало рахунки на вартість отриманих поклажодавцем послуг.

Водночас, як вважає позивач, твердження відповідача про невідповідність заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог нормам законодавства, не відповідає дійсності, оскільки в чинних нормативно-правових актах не містить вимоги до форми такої заяви, що підтверджується висновками, зробленими Верховним Судом в постанові від 15.08.2019 р. у справі № 910/21683/17, зокрема, що спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством, за загальними правилами про правочини, відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку. Також, позивач наголошує, що відповідач після отримання заяви про зарахування не надав відповіді чи жодних заперечень проти вказаної заяви.

Окрім того, ТОВ Агро-Регіон Борзна зазначає, що договір про часткове відступлення права вимоги до СТОВ «Заворичі» від 12.12.2019 р., укладений між ТОВ «Агро-Регіон Козелець» та позивачем, не визнаний недійсним у судовому порядку, а отже, є правомірним та, відповідно, належним доказом у даній справі.

Щодо існування права притримання зерна у відповідача, позивач зазначає, що кредитор має право притримати річ боржника у випадку, якщо таке право надано безпосередньо законом або сторони домовились про це в письмовому правочині, шляхом внесення відповідних застережень до договору та таке застереження повинне містити пряме посилання саме на право притримання як вид забезпечення виконання зобов`язання. Однак, як вважає позивач, законами України не передбачено спеціального права притримання зерна зерновим складом, а договір зберігання, укладений між сторонами, не містить положень щодо забезпечення виконання зобов`язання шляхом притримання.

Слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 р. внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 р. Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19 шляхом продовження встановленого вказаною постановою строку дії карантину до 22.06.2020 р.

Враховуючи викладене, суд призначає підготовче засідання у даній справі поза межами визначеного строку дії карантину, а саме на 06.07.2020 р. о 10:00.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Повідомити учасників справи, що підготовче засідання у справі № 911/618/20 відбудеться 06.07.2020 р. о 10:00.

Засідання відбудеться за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 16/108.

2. Інформацію по справі учасники справи можуть отримувати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/).

3. Ухвалу направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Ухвалу підписано 09.06.2020 р.

Суддя В.М. Бабкіна