СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2020 р. Справа № 922/3252/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Тарасова І.В.

за участі секретаря судового засідання Діденко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Аксіома (вх. № 636 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2020 у справі №922/3252/19 (прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Аюповою Р.М., повний текст рішення складено 30.01.2020)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Батріс, м.Харків,

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Аксіома, м.Харків,

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Батріс" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Аксіома", в якому просило, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 28.11.2019 вх. № 28957, визнати недійсними рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Аксіома" (код 41875246) щодо затвердження розміру внеску на утримання паркінгу у розмірі 300,00 грн за паркомісце, яке оформлене пунктом 5 протоколу № 1 від 18.05.2018.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.01.2020 позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що на момент проведення загальних зборів ОСББ Аксіома, яке оформлене протоколом від 18 травня 2018 року, позивач був власником квартири 76 загальною площею 203,3 кв.м, яка розташована в будинку № 9-Д по проспекту Науки у м. Харкові, а отже був співвласником багатоквартирного будинку відповідно до статті 1 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та Статуту ОСББ Аксіома, та мав право на звернення до господарського суду за захистом свого порушеного права. Крім того, позивач є користувачем машиномісця № 35 в житловому будинку в літ. А-10- 20, загальною площею 17,6 кв.м, що розташоване за адресою: м. Харків, проспект Науки, будинок АДРЕСА_1 на підставі договору оренди машиномісця № 35М від 01.08.2018 та акту приймання - передачі машиномісця від 01.08.2018, укладеному між ТОВ Мідас-Буд та ТОВ Батріс. Таким чином, ТОВ Батріс, як користувач машиномісця, зобов`язано сплачувати внесок на утримання паркінгу у розмірі 300,00 грн, який прийнято та затверджено загальними зборами співвласників ОСББ Аксіома та оформлено протоколом від 18.05.2019.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Аксіома з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Стягнути з позивача на користь відповідача суму сплаченого судового збору.

Скарга обґрунтована тим, що оскільки за своєю правовою природою подана позивачем позовна заява (уточнена) є заявою, яка направлена на одночасну зміну предмету та підстав позову, така заява суперечить приписам частини 3 статті 46 ГПК України, отже, у прийнятті такої заяви суд мав відмовити, оскільки такі дії суперечать вимогам процесуального законодавства. До того ж, враховуючи, що квартира АДРЕСА_2 .Науки, будинок 9-Д в м. АДРЕСА_3 на момент розгляду справи вже не належить позивачеві, його права взагалі не порушуються та він втрачає право оскаржувати рішення ОСББ, співвласником якого він не є на даний момент.

Крім того, як зазначає скаржник, 20.01.2020 (після закриття підготовчого засідання) ТОВ «Батріс» подало до суду письмові пояснення, в яких підтвердило відсутність права власності на нерухомість у багатоквартирному будинку та вказало, що орендує у ТОВ «Мідас-Буд» паркомісце, а також просило суд долучити до матеріалів справи договір оренди паркомісця та інші письмові докази.

12.03.2020 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2467), в якому позивач проти апеляційної скарги заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що суд першої інстанції правомірно встановив, що доводи відповідача про те, що продаж квартири не позбавляє права ТОВ «Батріс» звернутися до суду про захист своїх прав, які порушувались відповідачем з дня прийняття незаконного (оспорюваного) рішення загальних зборів ОСББ «Аксіома», а саме, з 18.05.2018 по 22.11.2019, як співвласника ОСББ «Аксіома», та з 01.08.2018 по теперішній час, як користувача машиномісця у паркінгу на підставі договору оренди від 01.08.2018, є обґрунтованими.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, в жовтні 2019 року ТОВ «Батріс» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про визнання недійсним рішення зборів ОСББ «Аксіома» від 18.05.2018, оформлене протоколом №1 від 18.05.2018 щодо питань порядку денного:

1. Обрання голови та секретаря зборів.

2. Визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Затвердження кошторису Об`єднання.

3. Прийняття будинку в управління.

4. Про розірвання договору на утримання будинку з ТОВ Житлові мережі.

5. Затвердження розміру внеску на утримання паркінгу.

6. Затвердження плати за обслуговування пожежної системи будинку.

7. Про сплату одноразового внеску для оплати за електроенергію будинку в перший місяць обслуговування.

8. Визначення матеріального заохочення голови правління.

9. Встановлення розміру внесків для інтернет-провайдерів та суб`єктів, що користуються спільним майном співвласників на правах сервітуту, оренди.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що товариство є власником квартири загальною площею 203,3 кв.м, яка розташована в будинку № 9-Д по проспекту Науки у м. Харкові. Позивачем, як власником квартири, не було отримано письмового повідомлення про проведення загальних зборів Об`єднання в порядку, передбаченому ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Про проведення загальних зборів представник позивача дізнався з об`яви, яка була розміщена у холі першого під`їзду тільки 16.05.2018, у зв`язку з чим позивач не міг прийняти особисту участь в загальних зборах, призначених на 18.05.2018.

28.11.2019 позивачем до суду надано заяву про уточнення позовних вимог (вх.№28957), в якій позивач, в зв`язку з недотриманням ОСББ «Аксіома» ч.14 ст.10 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та абз.3 п.8 р.ІІІ Статуту ОСББ «Аксіома», просив визнати недійсним рішення зборів ОСББ «Аксіома» щодо затвердження розміру внеску на утримання паркінгу у розмірі 300,00 грн за паркомісце (п.5), оформлене протоколом №1 від 18.05.2018.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.12.2019 прийнято до розгляду заяву представника ТОВ «Батріс» про зміну предмета позову (вх.№28957), ухвалено продовжувати розгляд справи з її урахуванням, та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 09.01.2020.

24.12.2019 відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог), в якій відповідач, зокрема зазначив, що позивач з 22.11.2019 не є власником квартири АДРЕСА_4 , просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки зникли підстави для подання даної позовної заяви. Крім того, зазначив, що позивач не має права власності на машиномісце в спірному будинку, а отже рішення щодо утримання паркінгу жодним чином не порушує прав позивача.

Ухвалою господарського суду від 24.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/3252/19 до судового розгляду по суті на 27.12.2019.

20.01.2020 позивачем до суду були надані письмові пояснення (вх.№1316), в яких позивач підтвердив відсутність у нього права власності на нерухомість у багатоквартирному будинку та вказав, що він є користувачем машиномісця №35 в житловому будинку в літ. А- 10- 20, загальною площею 17,6 кв.м, що розташоване за адресою: місто Харків, проспект Науки, будинок № АДРЕСА_1 на підставі договору оренди машиномісця №35 від 01.08.2018.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Згідно з ч.1, 2 ст.161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до ст.162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч.2 ст.164 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Надаючи правову оцінку поданій заяві про уточнення позовних вимог (вх.№28957 від 28.11.2019), суд першої інстанції дійшов висновку, що дана заява є заявою про зміну предмету позову та продовжив розгляд справи з її урахуванням.

В той же час колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апелянта, що всупереч положенням ч.3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції фактично прийняв до розгляду заяву про зміну як підстав, так і предмету позову.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріальна-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить суд прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту прав та охоронюваного законом інтересу. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтуються вимога позивача.

Обґрунтовуючи позовну заяву позивач в якості підстав позову зазначив, що ним як власником квартири загальною площею 203,3 кв.м, яка розташована в будинку № 9-Д по проспекту Науки у м. Харкові, не було отримано письмового повідомлення про проведення загальних зборів ОСББ «Аксіома» в порядку, передбаченому ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Предметом позову визначив визнання недійсним рішення зборів ОСББ «Аксіома» від 18.05.2018, оформленого протоколом №1 від 18.05.2018.

При поданні заяви про уточнення позовних вимог (вх.№28957 від 28.11.2019), в якості підстав позову позивач зазначив, що він є власником квартири загальною площею 203,3 кв.м, яка розташована в будинку № 9-Д по проспекту Науки у м. Харкові, рішення загальних зборів щодо затвердження розміру внеску на утримання паркінгу було прийнято 62,62% голосів усіх співвласників будинку, що є меншим ніж дві третини загальної кількості усіх співвласників (66,67%). Предметом позову є визнання недійсним рішення зборів ОСББ «Аксіома» щодо затвердження розміру внеску на утримання паркінгу у розмірі 300,00 грн за паркомісце (п.5), оформлене протоколом №1 від 18.05.2018.

Тобто, фактично в даному випадку мало місце порушення приписів ч.3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, в порушення норм процесуального права позивачем майже через місяць після закриття підготовчого засідання були надані письмові пояснення (вх.№1316 від 20.01.2020) щодо знаходження у нього в оренді машиномісця №35 в житловому будинку в літ. А- 10- 20, загальною площею 17,6 кв.м, що розташоване за адресою: місто Харків, проспект Науки, будинок № АДРЕСА_1 , тобто позивач комбінуючи по суті дві абсолютно різні підстави позову, намагається пов`язати їх з предметом позову.

Згідно положень ч.5 ст.161 ГПК України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним. Додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання.

Статтею 207 ГПК України унормовано порядок розгляду заяв та клопотань. Так, головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевим господарським судом не витребувались у відповідача письмові пояснення у даній справі, а відповідачем не обґрунтовано поважність причин зміни підстав позову та не подання документів, доданих до пояснень, в підготовчому засіданні.

Таким чином, судом першої інстанції, всупереч вимогам ст.207 ГПК України після закриття підготовчого засідання прийнято від позивача письмові пояснення та додаткові докази по справі без обґрунтування позивачем поважності причин пропуску строків на їх подання, і в наведених письмових поясненнях позивачем було наведено іншу підставу позову, а саме, було зазначено, те, що ТОВ «Батріс» є орендарем паркомісця в багатоквартирному будинку №9-Д по пр.Науки в м.Харкові, і суд першої інстанції, в порушення вимог ст.46 ГПК України, прийняв надані позивачем пояснення та докази та обґрунтував їх змістом оскаржуване рішення.

Враховуючи те, що колегією суддів було з`ясовано, що заява про уточнення позовних вимог (вх.№28957 від 28.11.2019) та письмові пояснення (вх.№1316 від 20.01.2020) були подані позивачем з порушенням норм ст.46 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції розглядає позовну заяву в первинній редакції.

Згідно з ч.2 ст.45 ГПК України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Частиною 2 ст.4 ГПК України унормовано, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналогічні положенні містяться у ст.15 Цивільного кодексу України, яка передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, з урахування приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, наведені приписи чинного законодавства визначають об`єктом захисту, в тому числі судового, порушене, невизнане або оспорюване право.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

При цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх прав попереднього власника як співвласника.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ним, як власником квартири, не було отримано письмового повідомлення про проведення загальних зборів Об`єднання в порядку, передбаченому ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Про проведення загальних зборів представник позивача дізнався з об`яви, яка була розміщена у холі першого під`їзду тільки 16.05.2018, у зв`язку з чим позивач не міг прийняти особисту участь в загальних зборах, призначених на 18.05.2018.

Як вбачається з інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно №194617914 від 24.12.2019, власником зазначеної в позові квартири є ТОВ «Компанія з управління активами «ГРІ» на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 3722 від 22.11.2019.

Тобто, ТОВ «Батріс» з 22.11.2019 та станом на момент прийняття оскаржуваного рішення вже не було власником нерухомого майна, а також не було та не є власником паркомісця в багатоквартирному будинку №9-Д по пр.Науки в м.Харкові. З моменту відчуження квартири ТОВ «Батріс» передало свої права як співвласника, новому володільцу зазначених приміщень, тому не має прав співвласника в розумінні Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Колегія суддів зазначає, що діючим законодавством не передбачено порядок оскарження рішення ОСББ особами, які не є співвласниками приміщень у даному ОСББ.

З урахуванням наведеного позивачем не доведено та не обґрунтовано які саме його права, як члена ОСББ, були порушені оскаржуваним рішенням ОСББ «Аксіома» від 18.05.2018, оформленого протоколом №1 від 18.05.2018, та чи призведе задоволення позову до відновлення його права чи інтересу.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський суд у справі «Дія 97» проти України зазначив, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справах «Каньєте де Хоньї проти Іспанії» (<...>), заява № 55782/00, п. 36, ЕСНR 2002-VІІІ; «Гору проти Греції» (№ 3) (Gоrоu V. Gгеесе (по. 3)), заява № 21845/03, п. 27, від 22 червня 2006 року; «Михолапа проти Латвії» (Міhоlара v. Іатvіа), зава № 61655/00, п. 24, від 31 травня 2007 року, та «Андрєєва проти Латвії» (Аndrеjеуа v. Latvia) [ВП], заява № 55707/00, п. 99, ЕСНК 2009-...)

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, в зв`язку з чим рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2020 у справі №922/3252/19 слід скасувати, як таке, що прийнято з порушенням норм процесуального права та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п.п.б) п.4 ч.1 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

Керуючись статтями 269, 270, п.2 статті 275, п.4 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Аксіома задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2020 у справі №922/3252/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Батріс» (61010, м.Харків, вул.Малом`ясницька, 2, ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Аксіома (61003, м.Харків, пр.Науки, 9-Д, ) 2881,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 11.06.2020.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль

Суддя І.В. Тарасова