ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"10" червня 2020 р.м. Одеса № 916/1611/20
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРООПТИМА», звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи підприємця Семери Вікторії Анатоліївни про визнання правочинів недійсними, стягнення суми упущеної вигоди у розмірі 179 495,76 та стягнення суми моральних збитків у розмірі 50 000 грн.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно із частиною першою статті 4 Закону України Про судовий збір 08.07.2011 №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір 08.07.2011 № 3674-VI ставки судового збору встановлюються у таких розмірах, зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік від 14.11.2019 № 294-IX установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 1 січня 2020 року - 2102 гривень.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України Про судовий збір, у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Згідно п. 2.2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено десять позовних вимог немайнового характеру. Таким чином, позивачу за десять позовних вимог необхідно сплатити судовий збір у розмірі 21 020,00 грн.
Також, позивачем заявлено дві майнові вимоги про стягнення суми упущеної вигоди, з яких вбачається, що сума судового збору, яка підлягає сплаті позивачем за майнові вимоги складає 7 903,14 грн.
Отже, виходячи з розміру заявлених у позовній заяві вимог, при подачі позову Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРООПТИМА» мало сплатити судовий збір у розмірі 28 923,14 грн.
Крім того, ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір перераховується в безготівковій або готівковій формі.
У законодавстві не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", відповідних нормативно-правових актів Національного банку України та інших роз`яснювальних документів.
Згідно з п. 3.1. Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22, унормовано, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.
Відповідно до інформаційного листа Державної судової адміністрації від 10.11.2011 №12-6621/11 щодо застосування Закону України "Про судовий збір" зазначено, що документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. При сплаті судового збору готівкою до документа, щодо якого вчинюється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні судового збору з рахунка платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи такого змісту: "Зараховано в дохід бюджету _ грн. (дата)". Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб, відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.
Окрім того, п.п. 2.21 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.
Документ про сплату судового збору додається до позовної заяви, апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови суду, до інших заяв щодо здійснення судом певних дій, за які передбачено сплату судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір".
За таких обставин документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення поштового зв`язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Відповідний документ подається до господарського суду тільки в оригіналі. Копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), такого документа не можуть бути належним доказом сплати судового збору. Подібного висновку притримується і Верховний Суд в ухвалах від 29.10.2018 у справі №757/7529/17-ц, від 10.08.2018 у справі № 911/3416/17.
Натомість як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем в якості доказів сплати судового збору надано копію платіжного доручення №1079 від 04.06.2020р. на сплату судового збору в розмірі 1 015,14 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти копію платіжного доручення №1079 від 04.06.2020 року на суму 1 015,14 грн. як доказ, що підтверджує сплату позивачем судового збору у встановленому порядку.
Пунктом 1 частиною 1 ст.164 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і додатних до неї документів.
Відповідно до ст.172 ГПК України позивач, особа, яка звертається з позовом до подання позовної заяви зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.
З зазначених вимог випливає обов`язок позивача надіслати відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів незалежно від того, чи є у наявності у відповідача дані документи.
Відповідно до п.п. 59, 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" належним доказом надіслання відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.
Отже, належними доказами відправлення сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.
Суд зазначає, що в додатках до позовної заяви під номерами 71 містяться докази направлення даної позовної заяви з додатками сторонам судового процесу поштовим зв`язком на 42 арк., проте серед доданих до позовної заяви матеріалів зазначені документи відсутні, що підтверджується Актом відділу документального забезпечення (канцелярія) Господарського суду Одеської області № 01-11/448/2020 від 05.06.2020 року.
Так, позивачем, в порушення приписів п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України, не додано доказів, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і додатних до неї документів.
До того ж згідно ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.91 ГПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 "ДСТУ 4163-2003", відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.
Згідно з висновком щодо застосування норм права, який викладений у постанові Верховного суду від 11.07.2018р. у справі №904/8549/17, неналежним чином засвідчені документи є недопустимими доказами у справі.
Так, з матеріалів позову вбачається, що додані позивачем до позовної заяви додатки, а саме: копія свідоцтва на знак для товарів і послуг № 205959 з додатками; копія договору поставки товару № 22/11/17-25 від 22.11.2017р.; копія видаткової накладної № 271 від 22.11.2017р.; копія договору поставки товару № 03/05/18-25 від 03.05.2018р.; копія видаткової накладної № 181 від 03.05.2018р.; копія договору поставки товару № 03/02/18-25 від 07.02.2018р.; копія видаткової накладної № 28 від 07.02.208р.; копія договору поставки товару № 04/05/18-6 від 04.05.2018р.; копія видаткової накладної № 186 від 04.05.2018р.; копія договору поставки товару № 21/11/17-25 від 21.11.2017р.; копія видаткової накладної № 271 від 21.10.2017р.; копія договору поставки товару № 14-11-17/21 від 14.11.2017р.; копія видаткової накладної від 14.11.2017р.; копія договору № 9-10-17/13 від 09.10.2017р.; копія видаткової накладної від 09.10.2017р.; договір поставки товару № 11-04-18/25 від 11.04.2018р.; копія видаткової накладної № 112 від 11.04.2018р.; копія договору № 05-03-18/13 від 05.03.2018р.; копія видаткової накладної від 05.03.2018р.; копія договору поставки товару № 22/11/17-25 від 22.11.2017р.; копія видаткової накладної № 271 від 22.00.2017р.; копія договору толінгу № 1/8 від 01.08.2015р.; копія прибуткової накладної № 44 від 03.08.2015р.; копія договору толінгу № 2/9 від 01.09.2015р.; копія прибуткової накладної № 51 від 11.09.2015р.; копія договору толінгу № 1/4/16 від 01.04.2016р.; копія прибуткової накладної № 23 від 05.04.2016р.; копія договору толінгу №2/3/17 від 03.03.2017р.; копія договору толінгу № 2/3/17 від 03.03.2017р., копія прибуткової накладної № 18 від 06.03.2017р.; копія листав № 125 від 03.03.2020р.; копія листа № 305 від 17.04.2020р.; копія листа № 370 від 15.05.2020р.; копія листа № 397 від 29.05.2020р.; , подані у незасвідчених копіях відповідно до ст.91 ГПК України, тим самим позивачем /порушено правила надання письмових доказів.
Крім того, суд звертає увагу позивача, що більшість копій договорів, доданих до позовної заяви, надані в копіях неналежної якості та не придатних до читання.
Частиною 5 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" встановлено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
За загальним правилом частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин); згідно з частиною п`ятою статті 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. ЦК України не дає визначення поняття "заінтересована особа". Тому коло заінтересованих осіб має з`ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.
Як вбачається з прохальної частини позовної заяви позивачем ставляться вимоги про визнання недійсними десяти договорів поставки товару, укладених між ФОП Семерою В.А. та іншими учасниками оспорюваних договорів.
У пункті 2.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 року №11 (чинної на даний момент) роз`яснено, що у разі коли учасниками оспорюваного правочину є декілька осіб, а позов поданий однією з них, господарський суд має вирішити питання про залучення до участі у справі як відповідачів усіх зазначених осіб. Отже, відповідачами у справах про визнання договорів (правочинів) недійсними є всі учасники оспорюваного договору (правочину).
Проте, позивач звертаючись з даним позовом до суду з метою захисту своїх порушених прав, визначив процесуальний статус осіб, які є учасниками оспорюваних позивачем правочинів, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Таким чином, у суду наявні підстави для залишення без руху позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРООПТИМА» (вх.№1663/20 від 05.06.2020р.).
Керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
1.Залишити без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРООПТИМА» /вх.№1663/20 від 05.06.2020р./.
2. Встановити ТОВ «АГРООПТИМА» строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
3. Зобов`язати ТОВ «АГРООПТИМА», у разі подання заяви про усунення недоліків позову, надати суду докази надсилання учасникам справи заяви про усунення недоліків позовної заяви вх.№1663/20 від 05.06.2020р.
4.Роз`яснити ТОВ «АГРООПТИМА», що за змістом ч.4 ст.174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Ухвала набрала законної сили 10.06.2020р. та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Цісельський