ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2020 року Справа № 915/347/20
м. Миколаїв
Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,
без виклику сторін
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу
за позовом: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_1
до відповідача: Міського комунального підприємства Миколаївводоканал, 54055, м.Миколаїв, вул.Погранична, 161
про: стягнення 14 251,55 грн.

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з Міського комунального підприємства Миколаївводоканал пені у розмірі 13 155,28 грн., 3% річних у розмірі 1 096,27 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору про надання послуг із забезпечення безпеки №27/02-2019-Н від 27.02.2019 в частині своєчасної оплати за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим позивачем нараховані відповідачу штрафні санкції.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.04.2020 позовну заяву (вхід. №3713/20) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишено без руху. Вказаною ухвалою позивачу надано строк для усунення недоліків, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Вказана ухвала отримана позивачем 09.04.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №548.
14 квітня 2020 року позивач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області на виконання ухвали суду від 06.04.2020 надав заяву про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами. Запропоновано відповідачу, в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали, надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів на адресу позивача. Запропоновано позивачу, в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов, надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст.166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Запропоновано відповідачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив, які мають відповідати вимогам ст.167 ГПК України, протягом 5 днів з дня одержання відповіді на відзив.
29.04.2020 відповідач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав відзив на позовну заяву в якому зазначає, що дійсно відповідач несвоєчасно сплачував кошти за отримані послуги, однак жодним чином не мав на меті уникнення своєчасної сплати за отримані послуги, та через низку обставин не мав можливості своєчасно розрахуватися з позивачем. Відповідач у наданому відзиві просить суд зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій на 90%. В обґрунтування вказує, що МКП "Миколаївводоканал" створено Миколаївською міською радою для задоволення потреб територіальної громади міста централізованим водопостачанням та водовідведенням та є стратегічно важливим та соціально значущим підприємством м.Миколаєва, яке надає послуги з водопостачання та водовідведення майже всім категоріям споживачів міста. Однією з підстав тяжкого фінансового майнового стану крім заборгованості отримувачів послуг є невідповідність тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що постачалися населенню, економічно обґрунтованим тарифам, несвоєчасне виділення субвенцій з боку держави. Введення в дію Закону України "Про ринок електричної енергії" призвело до зростання вартості електричної енергії з 01 січня 2019 року. Вказане зростання ніяким чином не вплинуло на зростання тарифу на послуги централізованого водопостачання та водовідведення, які надає МКП "Миколаївводоканал", адже в структурі витрат МКП «Миколаївводоканал» доля електричної енергії складає близько 35% і зростання вартості електричної енергії повинно автоматично вести до зростання тарифів на водопостачання та водовідведення однак такого не відбувається. Вказує, що тариф на послуги водопостачання та водовідведення зріс з 15 березня 2019 року в середньому лише на 7%, це призвело до витрат на електричну енергію у першому кварталі 2019 року в сумі 30450,0 тис грн., у той час як затвердженими тарифами на послуги централізованого водопостачання та водовідведення у 1 кварталі 2019 року на електричну енергію передбачено 25508,0 тис грн, тобто підприємство понесло додаткові витрати на електричну енергію в сумі 4942,0 тис грн., які не передбачені тарифом. Оплата за Договорами укладеними відповідачем залежить виключно від своєчасності та повноти сплати споживачами всіх категорій (фізичні особи, ОСББ, бюджетні та державні установи, інші юридичні особи) коштів за отримані послуги з водопостачання та водовідведення. Зазначає, що відповідач сплачував рахунки позивача хоча і з затриманням але у повному обсязі, що свідчить про намір розрахуватись із позивачем за отримані послуги та надає розрахунок кількості днів прострочення.
19.05.2020 та 25.05.2020 до Господарського суду Миколаївської області старшим лейтенантом Миколою Камінським від імені Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надано заяву про збільшення позовних вимог та уточнення позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 15.06.2020 заяву №б/н від 19.05.2020 про збільшення позовних вимог та уточнення позовної заяви №б/н від 25.05.2020 повернуто Військовій частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Враховуючи викладене, судом розглядаються первісні позовні вимоги.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.
27 лютого 2019 року між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі виконавець) та Міським комунальним підприємства Миколаївводоканал (далі замовник) було укладено Договір №27/02-2019-Н про надання послуг із забезпечення безпеки (далі Договір), у відповідності до умов якого, замовник передає належне йому майно, яке зберігається у відокремлених приміщеннях (будівлях), земельних ділянках, що перераховані у Дислокації (додаток 1 до Договору) об`єкта, що охороняється, під фізичну охорону, а виконавець надає ДК 021:2015-75240000-0 Послуги із забезпечення громадської безпеки, охорони правопорядку та громадського порядку на очисних спорудах водопроводу за адресою: м.Миколаїв, вул.Янтарна, 324 є, та здійснює заходи, спрямовані на забезпечення схоронності та цілісності майна замовника на об`єкті з метою відвернення безпосередніх посягань на нього, припинення несанкціонованого замовником доступу сторонніх осіб на територію та до майна на об`єкті, збереження його фізичного стану і забезпечення здійснення замовником всіх належних йому повноважень щодо майна. Замовник зобов`язується сплачувати виконавцю за надані послуги встановлену плату (п.1.1 Договору).
У відповідності до п.2.2 Договору, вартість однієї години послуг виконавця одним співробітником становить 43,55 грн. в тому числі ПДВ-7,26 грн. Загальна сума договору становить 1 279 544,00 грн. в тому числі ПДВ 213 257,33 грн.
Згідно п.2.6 Договору, оплата за надані послуги, відповідно до визначених тарифів та кількості годин охорони, здійснюється після пред`явлення виконавцем рахунку, підписаними сторонами акту виконаних робіт та завіреної копії табелю робочого часу співробітників виконавця, які безпосередньо здійснювали охорону об`єкта, щомісячно на протязі 20 банківських днів місяця, наступного за звітним, а також по закінченні терміну дії цього Договору.
Відповідно до п.9.1 Договору, договір набуває чинності з 01.03.2019 та моменту підписання сторонами Акту про виставлення охорони на Об`єкті для здійснення на ньому заходів охорони і діє до 31.12.2019, але у будь-якому випадку до повного виконання договірних зобов`язань між сторонами.
За змістом ст. 901 Цивільного Кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, задоволенню інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Пунктом 1 ст.216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
У відповідності до п.7.1 Договору, у випадку несвоєчасної (неповної) оплати послуг за Договором, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ (що діяла в період, за який нараховується пеня) від суми простроченої плати за кожний день прострочення платежів.
Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач несвоєчасно сплачував надані послуги з забезпечення безпеки об`єкта, у зв`язку з чим позивач виставив відповідачу рахунки для сплати штрафних санкцій, а саме:
- рахунок №37 від 11.07.2019 на суму 4 757,88 грн., який був направлений відповідачу супровідним листом №3/39/32/2-1414 від 12.07.2019;
- рахунок №67 від 08.11.2019 на суму 3 797,08 грн., який був направлений відповідачу супровідним листом №3/39/32/2-2143 від 12.11.2019;
- рахунок №11 від 11.03.2020 на суму 5 696,59 грн., який був направлений відповідачу супровідним листом №3/39/32/2-481 від 11.03.2020.
Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач вказані штрафні санкції не оплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Відповідач у відзиві підтверджує факт укладення Договору №27/02-2019-Н від 27.02.2019 та факт несвоєчасної сплати коштів за отримані послуги за Договором.
Так, позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі 13 155,28 грн. нараховану:
- по рахунку №10 на суму 97 203,60 грн. за період з 03.05.2019 по 12.05.2019
в сумі 958,72 грн.; на суму 47 203,60 грн. за період з 13.05.2019 по 14.05.2019 в сумі 93,11 грн.
- по рахунку №13 на суму 94 068,00 грн. за період з 03.06.2019 по 09.07.2019
в сумі 3 340,06 грн.;
- по рахунку №35 на суму 125 424,00 грн. за період з 16.08.2019 по 12.09.2019
в сумі 2 226,71 грн.;
- по рахунку №42 на суму 129 604,80 грн. за період з 02.10.2019 по 10.10.2019
в сумі 1 278,29 грн.;
- по рахунку №76 на суму 125 424,00 грн. за період з 17.01.2020 по 26.02.2020
в сумі 5071,94 грн.; на суму 107 420,80 грн. за період з 27.02.2020 по 28.02.2020 в сумі 105,95 грн.; на суму 7420,00 грн. за період з 29.02.2020 по 10.03.2020 в сумі 80,50 грн.
Судом за допомогою програми «ipLex» перевірений розрахунок пені з урахуванням вірної облікової ставки визначеною сторонами у Договорі, кількості днів прострочення, періоду нарахування та визначено, що розмір пені який нараховано позивачем правомірно становить 6 053,25 грн., а саме нарахована:
- по рахунку №10 на суму 97 203,60 грн. за період з 03.05.2019 по 12.05.2019
в сумі 466,04 грн.; на суму 47 203,60 грн. за період з 13.05.2019 по 14.05.2019 в сумі 45,26 грн.;
- по рахунку №13 на суму 94 068,00 грн. за період з 03.06.2019 по 09.07.2019
в сумі 1668,74 грн.;
- по рахунку №35 на суму 125 424,00 грн. за період з 16.08.2019 по 12.09.2019
в сумі 1 623,64 грн.;
- по рахунку №42 на суму 129 604,80 грн. за період з 02.10.2019 по 10.10.2019
в сумі 527,30 грн.;
- по рахунку №76 на суму 125 424,00 грн. за період з 17.01.2020 по 26.02.2020
в сумі 1665,46 грн.; на суму 107 420,80 грн. за період з 27.02.2020 по 27.02.2020 в сумі 32,28 грн.; на суму 7420,00 грн. за період з 29.02.2020 по 10.03.2020 в сумі 24,53 грн.
Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 7 102,03 грн. (13 155,28 грн. 6 053,25 грн.) задоволенню не підлягають.
Відповідач у наданому до суду відзиві №373 від 27.04.2020 просить суд зменшити розмір пені на 90%.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" Судом констатовано, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Таким чином, ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно із ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ст.549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно до положень ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Відповідно до п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинен бути взятий до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не задало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, яким приймається рішення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язань, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідність розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Відповідно до приписів ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно з частинами 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Так, зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення пені та штрафу є правом суду, розмір такого зменшення грунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів, тому саме суд на власний розсуд вирішує питання про наявність в даному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 15.03.2019 року у справі №910/3652/18 зазначив, що вирішення питання зменшення належних до сплати штрафних санкцій перебуває в межах дискреційних повноважень господарських судів.
Керуючись вказаними нормами права, господарський суд здійснив оцінку ступеня вини відповідача в простроченні виконання зобов`язання за Договором, взявши до уваги незначний період прострочення виконання зобов`язання, невідповідність розміру пені наслідкам порушення, та оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків, внаслідок порушення відповідачем свого зобов`язання за Договором, враховуючи інтереси обох сторін, суд вважає за можливе зменшити розмір стягуваної суми пені на 70%, саме стягненню підлягає пеня у розмірі 1 815,98 грн. (6 053,25 грн. 70%).
Також, на думку суду застосоване судом зменшення не суперечить принципу юридичної рівності учасників спору і не свідчить про явне заниження суми неустойки.
У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.
Статтею 625 Цивільного Кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За своєю правовою природою 3% річних є мірою виключної відповідальності за прострочку виконання грошового зобов`язання у вигляді плати боржника за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання ним грошового зобов`язання перед кредитором.
Позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних у загальному розмірі 1 096,27 грн. нараховані:
- по рахунку №10 на суму 97 203,60 грн. за період з 03.05.2019 по 12.05.2019
в сумі 79,89 грн.; на суму 47 203,60 грн. за період з 13.05.2019 по 14.05.2019 в сумі 7,76 грн.
- по рахунку №13 на суму 94 068,00 грн. за період з 03.06.2019 по 09.07.2019
в сумі 278,34 грн.;
- по рахунку №35 на суму 125 424,00 грн. за період з 16.08.2019 по 12.09.2019
в сумі 185,56 грн.;
- по рахунку №42 на суму 129 604,80 грн. за період з 02.10.2019 по 10.10.2019
в сумі 106,52 грн.;
- по рахунку №76 на суму 125 424,00 грн. за період з 17.01.2020 по 26.02.2020
в сумі 422,66 грн.; на суму 107 420,80 грн. за період з 27.02.2020 по 28.02.2020 в сумі 8,83 грн.; на суму 7420,00 грн. за період з 29.02.2020 по 10.03.2020 в сумі 6,71 грн.
Судом за допомогою програми «ipLex» перевірений розрахунок 3% річних з урахуванням кількості дні прострочення, періоду нарахування та визначено, що розмір 3% річних який підлягає стягненню з відповідача становить 1 084,42 грн., а саме нараховані:
- по рахунку №10 на суму 97 203,60 грн. за період з 03.05.2019 по 12.05.2019
в сумі 79,89 грн.; на суму 47 203,60 грн. за період з 13.05.2019 по 14.05.2019 в сумі 7,76 грн.;
- по рахунку №13 на суму 94 068,00 грн. за період з 03.06.2019 по 09.07.2019
в сумі 278,34 грн.;
- по рахунку №35 на суму 125 424,00 грн. за період з 16.08.2019 по 12.09.2019
в сумі 288,65 грн., але враховуючи принцип диспозитивності стягненню підлягають 3% річних у розмірі 185,56 грн. які заявлені позивачем в позовній заяві;
- по рахунку №42 на суму 129 604,80 грн. за період з 02.10.2019 по 10.10.2019
в сумі 95,87 грн.;
- по рахунку №76 на суму 125 424,00 грн. за період з 17.01.2020 по 26.02.2020
в сумі 421,51 грн.; на суму 107 420,80 грн. за період з 27.02.2020 по 27.02.2020 в сумі 8,80 грн.; на суму 7420,00 грн. за період з 29.02.2020 по 10.03.2020 в сумі 6,69 грн.
Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 11,85 грн. (1096,27 грн. 1 084,42 грн.) задоволенню не підлягають.
Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у сумі 1051,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Міського комунального підприємства Миколаївводоканал (54055, м.Миколаїв, вул.Погранична, 161, р/р НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Восток», м.Дніпро, МФО 307123, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) пені у розмірі 1 815,98 грн., 3% річних у розмірі 1 084,42 грн. та 1 051,00 грн. судового збору.
3. В решті позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням п.4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 15.06.2020.

Суддя Н.О. Семенчук