УХВАЛА

м. Київ

17.06.2020Справа № 910/7857/20

Суддя Господарського суду міста Києва Пасько М.В., розглянувши заяву Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "ФАЛБІ" про вжиття заходів забезпечення позову (до подання позову)

Особи, які можуть отримати статус учасника справи:

1.Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (відповідач),

2.Державне підприємство "СЕТАМ" (відповідач),

3.Товариство з обмеженою відповідальністю "ДК БЦ2" (відповідач),

4.Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів),

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Пасько М.В. перебуває справа № 910/4495/20 про банкрутство Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "ФАЛБІ".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 (суддя Трофименко Т.Ю.) передано заяву Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "ФАЛБІ" про вжиття заходів забезпечення позову (до подання позову) за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/4495/20 про банкрутство Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "ФАЛБІ".

Розглянувши подану заяву, суд встановив наступне.

В поданій заяві Підприємство з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "ФАЛБІ" просить суд вжити заходів забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна: виробничо-складський комплекс площею 13807,30 кв.м., що розташований на земельній ділянці пл. 2,9748 га, кадастровий номер : 02: 008: 0024, за адресою: Київська область , Києво - Святошинський район , с . Святопетрівське (Петрівське ) , вулиця Білгородська, будинок, 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24;

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку пл. 2,9748 га, кадастровий номер : 02: 008: 0024, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури під розміщення виробничо-складського комплексу, що розміщена в селі Петрівське, Києво - Святошинського району Київської області;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "ДК БЦ2", державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, комунальним підприємствам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна: виробничо-складського комплексу площею 13807,30 кв.м., що розташований на земельній ділянці пл. 2,9748 га, за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Святопстрівське (Петрівське), вулиця Білгородська, будинок, 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24 та земельної ділянки пл. 2,9748 га, кадастровий номер : 02: 008: 0024;

- накласти арешт на основні засоби - обладнання складського комплексу виробництва фірми "SSI SCHAFER Рееm GmbH", 2008 року випуску, що знаходиться за адресою; Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Святопетрівське, вул. Білгородська, 20.

Зазначену заяву мотивовано тим, що продаж спірного майна зробить неможливим виконання рішення Господарського суду.

За змістом статті 137 ГПК України (станом на день прийняття оскаржуваної ухвали), позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:

1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

2) емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства;

3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;

4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Частиною одинадцятою вказаної статті встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Так, у відповідності до вимог статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до усталеної практики господарських судів, при вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Заявник у своїй заяві про вжиття заходів до забезпечення позову, на підтвердження припущень щодо існування загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову, не вказав та не додав до неї докази, підтверджуючі викладені в заяві обставини.

Отже, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення та не визнає за необхідне накладати арешт на майно, яке вибуло з власності заявника.

Керуючись ст.ст. 136-140 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити в задоволенні заяви Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "ФАЛБІ" про вжиття заходів забезпечення позову (до подання позову) від 05.06.2020 року.

2.Ухвала набрала чинності з моменту її підписання та підлягає оскарженню в установленому законом порядку.

Суддя М.В. Пасько