ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2020 Справа № 917/371/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши після виходу з відпустки у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Бутка Сергія Павловича, АДРЕСА_1 ,

до Фізичної особи-підприємця Сірика Олександра Васильовича, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання: 37350, Полтавська обл ., Гадяцький р-н, с. Вельбівка ,

про стягнення 173 320,27 грн.

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Фізичної особи-підприємця Бутка Сергія Павловича до Фізичної особи-підприємця Сірика Олександра Васильовича про стягнення 173 320,27 грн., з яких 130 000,00 грн. - заборгованість за договором про надання послуг № 26/10/18 від 26.10.2018 р., 43 320,27 грн. - пеня за невиконання умов вказаного договору.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.03.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

07.04.2020 року від відповідача до суду надійшла заява б/н від 06.04.2020 р. (вх. № 4002) про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 09.04.2020 р. в задоволенні вказаного клопотання ФОП Сірика О.В. судом відмовлено.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не в повному обсязі здійснив оплату за надані послуги у строк, визначений договором № 26/10/18 від 26.10.2018 р., чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи (поштове повідомлення з відміткою про вручення відповідачу копії ухвали суду від 17.03.2020 р. міститься в матеріалах справи). Про те, що відповідач був повідомлений про розгляд справи, свідчить його звернення до суду із заявою від 06.04.2020 р. Ухвалою від 09.04.2020 р. суд відмовив у задоволенні заяви відповідача і роз`яснив його право подати відзив на позовну заяву. Станом на час прийняття цього рішення відзив на позов від відповідача не надходив.

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

26.10.2018 року між Фізичною особою-підприємцем Бутком Сергієм Павловичем та Фізичною особою-підприємцем Сіриком Олександром Васильовичем укладено договір № 26/10/18 (а.с. 20).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Виконавець (ФОП Бутко С.П.) зобов`язувався надати Замовнику (ФОП Сірик О.В.) такі послуги:

- послуги екскаватора;

- автопослуги;

- послуги бульдозера.

Пунктом 4.1 договору визначено, що вартість послуг визначається Сторонами за фактом їх надання за наслідками кожного календарного місяця і фіксується в актах про надані послуги.

На виконання зазначених норм договору № 26/10/18 від 26.10.2018 р. позивач надав відповідачу в березні 2019 року послуги загальної вартості 310 000,00 грн., що підтверджується актом прийомки виконаних робіт, підписаним сторонами (а.с. 21).

Згідно з п. 4.3 договору № 26/10/18 від 26.10.2018 р. Замовник зобов`язаний оплатити визначену в акті про надані послуги вартість послуги.

Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію від 05.12.2019 р. щодо сплати заборгованості за надані послуги за договором № 26/10/18 від 26.10.2018 р. та пені за невиконання умов вказаного договору (а.с. 23). Дана претензія була отримана відповідачем 17.12.2019 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 13).

ФОП Бутко С.П. вказує, що відповідач в порушення умов договору за надані послуги розрахувався частково, з огляду на що заявив до стягнення з останнього 173 320,27 грн., з яких 130 000,00 грн. - заборгованість за договором про надання послуг № 26/10/18 від 26.10.2018 р., 43 320,27 грн. - пеня за невиконання умов вказаного договору.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір про надання послуг № 26/10/18 від 26.10.2018 р., акт прийомки виконаних робіт за березень 2019 р., видатковий касовий ордер від 25.04.2019 р. та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно ст. 901 Цивільного Кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором № 26/10/18 від 26.10.2018 р. щодо надання послуг. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором та приписів цивільного законодавства України за надані послуги розраховувався з порушенням строків, встановлених вищезазначеним договором.

Так, згідно з видатковим касовим ордером від 25.04.2019 р. (а.с. 22) відповідачем було частково сплачено заборгованість за договором № 26/10/18 від 26.10.2018 р. на суму 180 000,00 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 130 000,00 грн. заборгованості за договором про надання послуг № 26/10/18 від 26.10.2018 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 5.2 укладеного сторонами договору визначено, що за порушення строків оплати Замовником нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми неоплачених послуг.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Позивачем наведено розрахунок пені за прострочення оплати наданих послуг за договором № 26/10/18 від 26.10.2018 р. в розмірі 43 320,27 грн. за період з 01.04.2019 р. по 25.02.2020 р. (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 3-4).

При цьому, обґрунтовуючи вказаний розмір пені за невиконання умов договору № 26/10/18 від 26.10.2018 р., позивач посилається на положення ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України та стверджує, що пеню слід нараховувати негайно після підписання акта прийомки виконаних робіт за березень 2019 року.

Водночас, положення ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України регулюють порядок оплати за договором купівлі-продажу та не поширюються на правовідносини щодо надання послуг. Крім того, в акті прийомки виконаних робіт за березень 2019 року відсутня дата його укладення.

Таким чином, в даному випадку мають застосовуватися загальні умови виконання зобов`язання, передбачені Главою 48 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначено вище, позивачем було направлено на адресу відповідача претензію від 05.12.2019 р. щодо сплати заборгованості за надані послуги за договором № 26/10/18 від 26.10.2018 р. та пені за невиконання умов вказаного договору (а.с. 23), що була отримана відповідачем 17.12.2019 р. (повідомлення про вручення поштового відправлення - в матеріалах справи, а.с. 13).

З огляду на викладене, прострочення виконання відповідачем обов`язку з оплати послуг, наданих за договором № 26/10/18 від 26.10.2018 р., настало зі спливом семиденного строку від дня пред`явлення йому вказаної претензії, а саме - з 25.12.2019 р.

З урахуванням викладеного, суд здійснив перерахунок пені за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором № 26/10/18 від 26.10.2018 р. та дійшов висновку про задоволення вказаних вимог позивача в сумі 5 589,78 грн. (розрахунок - в матеріалах справи).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 033,84 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сірика Олександра Васильовича (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання: 37350, Полтавська обл ., Гадяцький р-н, с. Вельбівка, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Бутка Сергія Павловича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 130 000,00 грн. - заборгованість за договором про надання послуг № 26/10/18 від 26.10.2018 р., 5 589,78 грн. - пеня за невиконання умов вказаного договору; 2 033,84 грн. судового збору.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349 ГПК України, інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву, а також строк, який встановлює суд у своєму рішенні, обчислюються з урахуванням п. 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 11.06.2020 р.

Суддя О.С. Мацко