Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"16" червня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/658/20

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Давидюка В.К.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торг-Лідер"

про видачу судового наказу,

(без виклику учасників справи)

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Житомирської області 11.06.2020 поштою надійшла заява ТОВ "Торг-Лідер" про видачу судового наказу про стягнення з Баранівського комунального підприємства "Полісся-Фарм" заборгованості в розмірі 112354,49 грн.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням умов договорів поставки №РF-000022 від 16.06.2018, №9 від 02.01.2019 та №1 від 02.01.2020.

Розглянувши заяву ТОВ "Торг-Лідер" та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

За ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Крім того, до заяви про видачу судового наказу додаються, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За змістом заяви про видачу судового наказу, сума заборгованості за трьома договорами становить 112354,49 грн, на підтвердження чого до заяви додані: копії договорів поставки №РF-000022 від 16.06.2018, №9 від 02.01.2019 та №1 від 02.01.2020 та акти звірки розрахунків.

Варто зазначити, що сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.

Первинним документом постачальника, який підтверджує факт передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи до іншої, від постачальника до покупця, є видаткова накладна.

У постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/1389/18 викладено правову позицію, згідно з якою відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості.

Отже, копії актів взаємних розрахунків не можуть вважатися доказами, що підтверджують факт поставки продукції за договорами поставки №РF-000022 від 16.06.2018, №9 від 02.01.2019 та №1 від 02.01.2020.

Враховуючи викладене, ТОВ "Торг-Лідер" не додало доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги стосовно видачі судового наказу в частині стягнення заборгованості кожним договором, що є порушенням приписів пунктів 4, 5 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Щодо об`єднання вимог у заяві про видачу судового наказу стосовно стягнення з боржника заборгованості за декількома договорами, то суд зазначає, що наказне провадження це самостійний і спрощений вид судового провадження у господарському судочинстві при розгляді окремих категорій справ.

Частиною 1 ст. 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У вказаній статті слово "договір" вжито в однині, тобто зазначена норма надає право суду видати судовий наказ тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за одним договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Об`єднання позовних вимог в порядку наказного провадження не передбачено.

Відповідно до 2 ст. 152 ГПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За приписами ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст. ст. 148, 150, 151, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торг-Лідер" у видачі судового наказу про стягнення з Баранівського комунального підприємства "Полісся-Фарм" заборгованості в розмірі 112354,49 грн за договорами поставки №РF-000022 від 16.06.2018, №9 від 02.01.2019 та №1 від 02.01.2020.

Додаток: заява про видачу судового наказу з копіями документів на 48 арк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає апеляційному оскарженню протягом десяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції або згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до апеляційного суду через відповідний місцевий суд.

Дата підписання: 16.06.2020.

Суддя Давидюк В.К.
Відправити рек.з пов.