ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. ОдесаСправа № 915/394/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Лавриненко Л.В.,

при секретарі судового засідання Іванові І.В.,

за участю представників:

від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" - Голубашенко Т.О.,

від Приватного виробничо-налагоджувального підприємства "Нікоінтерм" - Котова В.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2020, прийняте суддею Ковалем С.М., м. Миколаїв, повний текст складено 27.01.2020,

у справі №915/394/19

за позовом: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз"

до відповідача: Приватного виробничо-налагоджувального підприємства "Нікоінтерм"

про зобов`язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 р. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" звернулося з позовом до Приватного виробничо-налагоджувального підприємства "Нікоінтерм", в якому просило зобов`язати відповідача повернути: лічильник газовий G16Т в кількості 10 шт. на суму 84375 грн; вузол обліку газу G16 в кількості 16 шт. на суму 36541,64 грн; вузол обліку газу G25 в кількості 9 штук на суму 199312,47 грн; вузол обліку газу G40 в кількості 2 шт. на суму 60800 грн; вузол обліку газу G65 вартістю 38291,67 грн; модем для побутових лічильників GPRS в кількості 10 шт. на суму 27500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на виконання робіт по встановленню загальнобудинкових вузлів обліку природного газу №32SMk1137-17 від 13.02.2017, укладеного між сторонами, а саме: зобов`язань щодо виконання робіт за договором, внаслідок чого позивач просив з посиланням на положення статей 173, 174, 193 Господарського кодексу України, статей 11, 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повернути невикористані матеріали на загальну суму 446820,78 грн.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 26.02.2019 відкрито провадження у справі №915/394/19.

У серпні 2018 р. позивач звернувся до суду з заявою №540007-сл-22530-0819 від 06.08.2019 (вх.№130021/19 від 08.08.2019) про зміну підстав позовних вимог, в обґрунтування якої зазначив, що він відмовився від договору та, як наслідок, підстава набуття відповідачем спірних матеріалів, які є предметом позову, відпала, а тому такі матеріали підлягають поверненню позивачеві на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, і просив зобов`язати відповідача повернути: лічильник газовий G16Т в кількості 10 шт. на суму 84375 грн; вузол обліку газу G16 в кількості 16 шт. на суму 36541,64 грн; вузол обліку газу G25 в кількості 9 штук на суму 199312,47 грн; вузол обліку газу G40 в кількості 2 шт. на суму 60800 грн; вузол обліку газу G65 вартістю 38291,67 грн; модем для побутових лічильників GPRS в кількості 10 шт. на суму 27500 грн.

Фактично позивачем у вказаній заяві було змінено правову кваліфікацію обставин, що склалися між сторонами.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2020 у справі №915/394/19 (суддя Коваль С.М.) у задоволені позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване недоведеністю позивачем факту розірвання в односторонньому порядку договору на виконання робіт по встановленню загальнобудинкових вузлів обліку природного газу №32SMk1137-17 від 13.02.2017 та, відповідно, набуття права вимагати від Приватного виробничо-налагоджувального підприємства "Нікоінтерм" повернення матеріалів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2020 у справі №915/394/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування господарським судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального прав та неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що господарським судом не було взято до уваги те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань. Крім того, судом не було з`ясовано наявність чи відсутність виконаних та неоплачених зобов`язань за договором, а висновок суду про недоведеність проведення взаєморозрахунків за договором суперечить загальним засадам судочинства.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 для розгляду апеляційної скарги у справі №915/394/19 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Богатиря К.В.

Між тим у зв`язку з перебуванням судді Богатиря К.В. у відпустці за розпорядженням керівника апарату суду №58 від 24.02.2020 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №915/394/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 для розгляду апеляційної скарги у справі №915/394/19 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Лавриненко Л.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, роз`яснено сторонам про їх право в строк до 10.03.2020 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.

В межах визначеного апеляційним господарським судом строку Приватним виробничо-налагоджувальним підприємством "Нікоінтерм" подано відзив на апеляційну скаргу №31 від 05.03.2020 (вх.№788/20/Д2 від 06.03.2020), в якому останнє просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2020 у справі №915/394/19 - без змін.

В обґрунтування своєї позиції відповідач вказує, що вважає повідомлення про відмову від договору, яке надіслано після відкриття провадження, спробою позивачем вжити заходів досудового врегулювання, така відмова від договору не містить чіткої підстави для його розірвання та в порушення пункту 7.2 договору позивачем не подано доказів проведення взаєморозрахунків. Також відповідач зазначає, що позивачем передані матеріали не у повному обсязі, оскільки частина накладних за якими передавались та приймались матеріали не підписані повноважним представником Приватного виробничо-налагоджувального підприємства "Нікоінтерм", а видаткові накладні не містять відтиску печатки ані Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз", ані Приватного виробничо-налагоджувального підприємства "Нікоінтерм".

Ухвалою від 11.03.2020 справу №915/394/19 призначено до розгляду на 15.04.2020 о 15:00.

Однак, 11.03.2020 відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу "COVID-19" та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу "COVID-19", відповідно до якої на всій території України з 12.03.2020 до 03.04.2020 установлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239 були внесені зміни до вищезазначеної постанови від 11.03.2020 №211 та продовжено карантин до 24.04.2020, а постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №291 - до 11.05.2020.

Рішенням Ради суддів України від 17.03.2019 №19 затверджено Рекомендації Ради суддів України щодо встановлення особливого режиму роботи судів України задля убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу "COVID-19", який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, відповідно до яких Рада суддів України рекомендує на період карантину встановити особливий режим роботи судів України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 було вирішено розглянути апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2020 у справі №915/394/19 поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній з урахуванням ситуації, яка склалася в державі у зв`язку з поширенням короновірусу "COVID-19" та введенням Урядом України протиепідемічних заходів, для здійснення повного та всебічного апеляційного розгляду справи відповідно до завдань господарського судочинства згідно зі статтею 2 Господарського процесуального кодексу України, а також повідомлено учасників справи про те, що розгляд даної справи, призначений ухвалою суду від 11.03.2020 на 15:00 год 15.04.2020, не відбудеться, а про дату та час розгляду справи №915/394/19 сторони будуть повідомлені додатково відповідною ухвалою.

04.05.2020 Кабінет Міністрів України на позачерговому засіданні ухвалив рішення про продовження карантину в Україні до 22.05.2020, однак з карантинними послабленнями з 11.05.2020, зокрема, дозволено працювати за певних умов адвокатам, нотаріусам тощо, а тому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 справу №915/394/19 призначено до розгляду на 09.06.2020 о 12:30.

У судовому засіданні 09.06.2020 представник Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" апеляційну скаргу підтримав, представник Приватного виробничо-налагоджувального підприємства "Нікоінтерм" проти задоволення апеляційної скарги висловив заперечення з підстав її необґрунтованості.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Миколаївської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 13.02.2017 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" (замовник), правонаступником якого є Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз", та Приватним виробничо-налагоджувальним підприємством "Нікоінтерм" (виконавець) укладено договір №32SМК1137-17 на виконання робіт по встановленню загальнобудинкових вузлів обліку природного газу (далі - договір №32SМК1137-17 від 13.02.2017), відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого виконавець приймає на себе зобов`язання за заявками замовника виконати роботи по встановленню загальнобудинкових вузлів обліку природного газу (далі - ВОГ) згідно з постановою №403 НКРЕКП "Про затвердження Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ "Миколаївгаз" на 2015-2025 роки", без виконання пусконалагоджувальних робіт, а замовник приймає на себе зобов`язання прийняти та оплатити виконані роботи на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 2.2 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017 перед початком виконання робіт замовник надає виконавцю матеріали, включаючи ВОГ, за накладними, що видаються згідно довіреності виконавця.

Відповідно до пункту 2.3 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017 виконавець зобов`язується виконати зазначені роботи протягом 5-ти днів після виконання замовником пункту 2.2 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017.

Сторони погодили, що оплата робіт за цим договором здійснюється у наступному порядку: протягом п`яти банківських днів з моменту підписання цього договору замовник сплачує виконавцю аванс у розмірі 30% від місячного графіку робіт (щомісячні реєстри); оплата виконаних робіт здійснюється замовником на підставі актів виконаних робіт, підписаних сторонами, по кожному окремому об`єкту та рахунків, виставлених виконавцем протягом п`яти банківських днів з моменту їх отримання (пункт 3.2 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017).

В силу пунктів 3.6, 3.7 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017 передача виконаних робіт виконавцем і прийняття їх замовником оформлюється актами про виконані роботи за формою КБ-2В по кожному об`єкту окремо. Загальна вартість даного договору визначається актами виконаних робіт, підписаними сторонами по кожному об`єкту окремо.

У пунктах 4.1, 4.3 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017 виконавець гарантує замовнику повне, якісне, своєчасне і безпечне виконання робіт, передбачених цим договором. Виконавець несе повну матеріальну відповідальність за втрату, пошкодження або знищення переданих замовником матеріалів, ВОГ в розмірі заставної вартості, якщо така втрата, пошкодження або знищення сталися з вини виконавця.

Виконавець зобов`язаний: відповідно до узгодженої заявки, на підставі довіреності отримати матеріали та необхідну кількість ВОГ у замовника по акту приймання передачі; повернути замовнику невикористані матеріали по акту прийому-передачі (пункти 4.4.6, 4.4.8 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017).

Згідно з пунктом 5.1 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017 у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором, винна сторона несе майнову відповідальність відповідно до чинного законодавств України і умов даного договору.

Замовником та виконавцем погоджено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2017 року, а в частині виконання зобов`язань сторін - до їх повного виконання. Договір може бути розірвано достроково однією з сторін шляхом повідомлення іншої сторони в строк не менше 30 календарних днів за умови проведення взаєморозрахунків (пункти 7.1, 7.2 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017).

На виконання умов договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017 Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" за заявками Приватного виробничо-налагоджувального підприємства "Нікоінтерм", передано останньому:

-по об`єкту м. Миколаїв, вул. Комсомольська, 9 - вузол обліку газу G-16; лічильник газовий G-16Т; модем для побутових лічильників GPRS за накладною №279 від 18.07.2017 на суму 14841,66 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, вул. Садова, 48 - вузол обліку газу G-16; лічильник газовий G-16Т; модем для побутових лічильників GPRS за накладною №277 від 18.07.2017 на суму 14841,67 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, пр. Корабелів, 20/3 - вузол обліку газу G-25 за видатковою накладною №392 від 11.10.2017 на суму 22145,83 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, Херсонське шосе, 46 - вузол обліку газу G-16; лічильник газовий G-16Т; модем для побутових лічильників GPRS за накладною №278 від 18.07.2017 на суму 14841,67 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, пр. Леніна, 181 - вузол обліку газу G-16; лічильник газовий G-16Т; модем для побутових лічильників GPRS за накладною №271 від 18.07.2017 на суму 14841,66 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, пр. Леніна, 179 - вузол обліку газу G-16; лічильник газовий G-16Т; модем для побутових лічильників GPRS за накладною №395 від 11.10.2017 на суму 14841,66 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, вул. Лазурна, 10/Б - вузол обліку газу G-25 за накладною №2865 від 30.03.2017 на суму 22145,83 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, вул. Лазурна, 16 - вузол обліку газу G-25 за накладною №2860 від 30.03.2017 на суму 22145,83 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, Херсонське шосе, 38 - вузол обліку газу G -16; лічильник газовий G-16Т; модем для побутових лічильників GPRS за накладною № 441 від 30.10.2017 на суму 14841,67 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, вул. Лазурна, 20 - лічильник газовий G-16Т; модем для побутових лічильників GPRS за накладною №307 від 31.07.2017 та вузол обліку газу G-16 за накладною №3028 від 04.04.2017, всього на суму 14841,66 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 149 - лічильник газовий G-16Т; модем для побутових лічильників GPRS за накладною №306 від 31.06.2017 та вузол обліку газу G-16 за накладною №3241 від 11.04.2017, всього на суму 14841,66 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 10 - вузол обліку газу G-16; лічильник газовий G-16Т; модем для побутових лічильників GPRS за накладною №379 від 06.10.2017 на суму 14841,66 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, вул. Привільна, 71/А - вузол обліку газу G-16; лічильник газовий G-16Т; модем для побутових лічильників GPRS за накладною №357 від 28.09.2017 на суму 14841,67 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, вул. Лазурна, 10/В - вузол обліку газу G-40 за накладною №2878 від 30.03.2017 на суму 30400 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, вул. Крилова, 48 - вузол обліку газу G-25 за накладною №2866 від 30.03.2017 на суму 22145,83 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, вул. Миколаївська, 34/А - вузол обліку газу G-40 за накладною №491 від 08.11.2017 року на суму 30400 грн;

- по об`єкту м. Миколаїв, вул. Артема, 46 - вузол обліку газу G-25 за накладною № 534 від 11.12.2017 на суму 22145,83 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, вул. Лазурна, 2/Б - вузол обліку газу G-25 за накладною №2852 від 30.03.2017 на суму 22145,83 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, вул. Лазурна, 26 - вузол обліку газу G-25 за накладною №492 від 08.11.2017 на суму 22145,83 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, вул. Артема, 56/А - вузол обліку газу G-25 за накладною №393 від 11.10.2017 на суму 22145,83 грн;

-по об`єкту м. Миколаїв, вул. Знаменська, 39 - вузол обліку газу G-65 за накладною №538 від 11.12.2017 на суму 38291,67 грн;

- по об`єкту м. Миколаїв, вул. Знаменська, 51 - вузол обліку газу G-25 за накладною №533 від 11.12.2017 на суму 22145,83 грн.

У січні 2019 р. Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" звернулося до Приватного виробничо-налагоджувального підприємства "Нікоінтерм" з претензією №54004.1-Пя-3179-0119 від 23.01.2019, в якій зазначило про те, що відповідачем не виконані роботи передбачені пунктом 1.1 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017, а тому просило надати йому документи, які підтверджують виконання цих робіт або повернути матеріали передані для виконання робіт, передбачених пунктом 1.1 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017.

Вказана претензія отримана відповідачем 25.01.2019, що підтверджується відміткою про вручення на рекомендованому повідомленні, проте залишена без задоволення.

В подальшому 22.07.2019 позивачем направлено відповідачу повідомлення про відмову від договору, в якому він повідомив Приватне виробничо-налагоджувальне підприємство "Нікоінтерм" про те, що на підставі частин другої, четвертої статті 849 Цивільного кодексу України відмовляється від договору на виконання робіт по встановленню загальнобудинкових вузлів обліку природного газу №32SМК1137-17 від 13.02.2017. У зазначеному повідомленні Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" також просило протягом 7 календарних днів з моменту його отримання повернути лічильники газові G16Т в кількості 10 штук на суму 84375 грн; вузли обліку газу G16 в кількості 10 штук на суму 36541,64 грн; вузли обліку газу G25 в кількості 9 штук на суму 199312,47 грн; вузли обліку газу G40 в кількості 2 штук на суму 60800 грн; вузол обліку газу G65 вартістю 38291,67 грн; модеми для побутових лічильників GPRS в кількості 10 штук на суму 27500 грн.

У відповіді №1594 від 31.07.2019 на повідомлення про відмову від договору Приватне виробничо-налагоджувальне підприємство "Нікоінтерм" зазначило, що вважає таку відмову від договору недійсною, оскільки викладені у ній обставини не відповідають дійсності.

Предметом спору у даній справі є вимога про зобов`язання відповідача у зв`язку з припиненням дії договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017 повернути лічильники газові G16Т в кількості 10 штук на суму 84375 грн; вузли обліку газу G16 в кількості 16 штук на суму 36541,64 грн; вузли обліку газу G25 в кількості 9 штук на суму 199312,47 грн; вузли обліку газу G40 в кількості 2 штук на суму 60800 грн; вузол обліку газу G65 вартістю 38291,67 грн; модеми для побутових лічильників GPRS в кількості 10 штук на суму 27500 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з недоведеності факту розірвання в односторонньому порядку договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017, а відтак відсутності підстав для повернення переданих за вказаним договором матеріалів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову враховуючи наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

В силу статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами договір №32SМК1137-17 від 13.02.2017 за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно з частинами першою, другою статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Сторонами у пунктах 2.2, 4.4.6 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017 узгоджено, що перед початком виконання робіт замовник надає виконавцю матеріали, включаючи ВОГ за накладними, що надаються згідно довіреності виконавця; виконавець зобов`язаний відповідно до узгодженої заявки, на підставі довіреності отримати матеріали та необхідну кількість ВОГ у замовника по акту приймання передачі.

З матеріалів справи вбачається, що Приватне виробничо-налагоджувальне підприємство "Нікоінтерм" звернулось до Акціонерного товариства "Миколаївгаз" з листами, в яких просило видати матеріали для виконання робіт згідно з договором №32SМК1137-17 від 13.02.2017, зокрема:

-для виконання робіт за адресою вул. Комсомольська, 9, м. Миколаїв - вузол обліку газу G-16 у кількості 1 шт., лічильник газовий G-16Т у кількості 1 шт., модем для побутових лічильників GPRS у кількості 1 шт. (лист №461 від 27.06.2017);

-для виконання робіт за адресою вул. Садова, 48, м. Миколаїв - вузол обліку газу G-16 у кількості 1 шт.; лічильник газовий G-16Т у кількості 1 шт.; модем для побутових лічильників GPRS у кількості 1 шт. (лист №464 від 27.06.2017);

-для виконання робіт за адресою пр. Корабелів, 20/3, м. Миколаїв - вузол обліку газу G-25 у кількості 1 шт. (лист №474 від 09.10.2017);

-для виконання робіт за адресою Херсонське шосе, 46, м. Миколаїв - вузол обліку газу G-16 у кількості 1 шт; лічильник газовий G-16Т у кількості 1 шт.; модем для побутових лічильників GPRS у кількості 1 шт (лист №462 від 27.06.2017);

-для виконання робіт за адресою пр. Леніна, 181, м. Миколаїв - вузол обліку газу G-16 у кількості 1 шт.; лічильник газовий G-16Т у кількості 1 шт.; модем для побутових лічильників GPRS у кількості 1 шт. (лист №463 від 27.06.2017);

-для виконання робіт за адресою пр. Леніна, 179, м. Миколаїв - вузол обліку газу G-16 у кількості 1 шт.; лічильник газовий G-16Т у кількості 1 шт.; модем для побутових лічильників GPRS у кількості 1 шт. (лист №577 від 09.10.2017);

-для виконання робіт за адресою вул. Лазурна, 10/Б, м. Миколаїв - вузол обліку газу G-25 у кількості 1 шт. (лист №275 від 24.03.2017);

-для виконання робіт за адресою вул. Лазурна, 16, м. Миколаїв - вузол обліку газу G16 у кількості 1 шт. (лист №279 від 24.03.2017);

-для виконання робіт за адресою Херсонське шосе, 38, м. Миколаїв - вузол обліку газу G16 у кількості 1 шт.; лічильник газовий G-16Т у кількості 1 шт.; модем для побутових лічильників GPRS у кількості 1 шт. (лист №598 від 25.10.2017);

-для виконання робіт за адресою вул. Лазурна, 20, м. Миколаїв - лічильник газовий G-16Т у кількості 1 шт.; модем для побутових лічильників GPRS у кількості 1 шт.; вузол обліку газу G-16 у кількості 1 шт. (листи №495 від 27.07.2017 та №782 від 28.03.2017);

-для виконання робіт за адресою вул. Потьомкінська, 149, м. Миколаїв - лічильник газовий G-16Т у кількості 1 шт.; модем для побутових лічильників GPRS у кількості 1 шт.; вузол обліку газу G-16 у кількості 1 шт. (лист №496 від 27.07.2017 та №322 від 31.03.2017);

-для виконання робіт за адресою вул. Артилерійська, 10, м. Миколаїв - вузол обліку газу G-16 у кількості 1 шт.; лічильник газовий G-16Т у кількості 1 шт.; модем для побутових лічильників GPRS у кількості 1 шт. (лист №568 від 02.10.2017);

-для виконання робіт за адресою вул. Привільна, 71/А, м. Миколаїв - вузол обліку газу G-16 у кількості 1 шт.; лічильник газовий G-16Т у кількості 1 шт.; модем для побутових лічильників GPRS у кількості 1 шт. (лист №548 від 25.09.2017);

-для виконання робіт за адресою вул. Лазурна, 10/В, м. Миколаїв - вузол обліку газу G-40 у кількості 1 шт. (лист №278 від 24.03.2017);

-для виконання робіт за адресою вул. Крилова, 48, м. Миколаїв - вузол обліку газу G-25 у кількості 1 шт. (лист №274 від 24.03.2017);

-для виконання робіт за адресою вул. Миколаївська, 34/А , м. Миколаїв - вузол обліку газу G-40 у кількості 1 шт. (лист №608 від 06.11.2017);

-для виконання робіт за адресою вул. Артема, 46, м. Миколаїв - вузол обліку газу G-25 у кількості 1 шт. (лист №642 від 07.12.2017);

-для виконання робіт за адресою вул. Лазурна, 2/Б, м. Миколаїв - вузол обліку газу G-25 у кількості 1 шт. (лист №280 від 24.03.2017);

-для виконання робіт за адресою вул. Лазурна, 26, м. Миколаїв - вузол обліку газу G-25 у кількості 1 шт. (лист №607 від 06.11.2017);

-для виконання робіт за адресою вул. Артема, 56/А, м. Миколаїв - вузол обліку газу G-25 у кількості 1 шт. (лист №575 від 09.10.2017);

-для виконання робіт за адресою вул. Знаменська, 39, м. Миколаїв - вузол обліку газу G-65 у кількості 1 шт. (лист №646 від 07.12.2017);

-для виконання робіт за адресою вул. Знаменська, 51, м. Миколаїв - вузол обліку газу G-25 у кількості 1 шт. (лист №641 від 07.12.2017).

Зазначені листи з проханням видати матеріали для виконання робіт за договором №32SМК1137-17 від 13.02.2017 підписані директором Приватного виробничо-налагоджувального підприємства "Нікоінтерм" та скріплені печаткою підприємства відповідача.

Позивачем вказані у листах-заявках відповідача матеріали були передані останньому, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними №00000279 від 18.07.2017, №00000277 від 18.07.2017, №00000392 від 11.10.2017, 00000278 від 18.07.2017, №00000271 від 18.07.2017, №00000395 від 11.10.2017, №00000441 від 30.10.2017, №00000307 від 31.07.2017, №00000306 від 31.07.2017, №00000379 від 06.10.2017, №00000357 віл 28.09.2017, №00000491 від 08.11.2017, № 00000534 від 11.12.2017, № 00000492 від 08.11.2017, №00000393 від 11.10.2017, №0000538 від 11.12.2017, №00000533 від 11.12.2017, №000026865 від 30.05.2017, №00002860 від 30.03.2017, №00003028 від 04.04.2017, 00003241 від 11.04.2017, №00002878 від 30.03.2017, №00002866 від 30.03.2017, №00002852 від 30.03.2017 та довіреностями №461 від 26.06.2017, №464 від 26.06.2017, 574 від 09.10.2017, №462 від 26.06.2017, №463 від 26.06.2017, №577 від 09.10.2017, №275 від 24.03.2017,№279 від 24.03.2017, №598 від 09.10.2017, №495 від 17.07.2017, №282 від 24.03.2017, №496 від 17.07.2017, №322 від 24.03.2017, №568 від 18.09.2017, №548 від 18.09.2017, №278 від 24.03.2017, №274 від 24.03.2017, №608 від 31.10.2017, №642 від 30.11.2017, №280 від 24.03.2017, №607 від 31.10.2017, №575 від 09.10.2017, №646 від 30.11.2017, №641 від 30.11.2017.

Всього відповідно до наявних в матеріалах справи довіреностей та видаткових накладних відповідачем було отримано від позивача лічильників газових G16Т в кількості 10 штук, вузлів обліку газу G16 в кількості 10 штук, вузлів обліку газу G25 в кількості 9 штук, вузлів обліку газу G40 в кількості 2 штук, вузол обліку газу G65 та модеми для побутових лічильників GPRS в кількості 10 штук на загальну суму 446820,78 грн.

Згідно з пунктом 2.3 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017 виконавець зобов`язався виконати зазначені роботи протягом 5-ти днів після надання замовником виконавцю матеріалів.

Відповідно до пункту 3.6 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017 передача виконаних робіт виконавцем і прийняття їх замовником оформлюється актами про виконанні роботи за формою КБ-2В по кожному об`єкту окремо.

Прийняті на себе зобов`язання в частині виконання робіт по встановленню загальнобудинкових вузлів обліку природного газу за наведеними вище адресами виконавець не виконав. На підтвердження виконання таких робіт відповідачем не надано належних у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказів - актів про виконання роботи за формою КБ-2В по кожному об`єкту окремо, як то передбачено умовами укладеного між сторонами договору.

Відповідно до пункту 7.1 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017 даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2017 року, а в частині виконання зобов`язань сторін - до їх повного виконання.

Договір №32SМК1137-17 від 13.02.2017 не містить умов щодо його автоматичної пролонгації. Позивачем та відповідачем не укладались додаткові угоди до вказаного договору щодо продовження строку його дії. Відтак строк дії договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017 сплив 31.12.2017.

Між тим, хоча строк дії договору сплив, зобов`язальні відносини сторін не припинилися. Поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними.

Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 18.11.2019 у справі №910/16750/18.

Отже, припинення строку дії договору не припиняє зобов`язань підрядника.

Закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 19.05.2020 у справі №910/9167/19.

Відповідно до пункту 4.4.8 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017 виконавець зобов`язався повернути замовнику невикористані матеріали по акту прийому-передачі.

В силу вимог статті 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Докази виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань щодо повернення отриманих від позивача за переліченими вище видатковими накладними вузлів обліку природного газу в матеріалах справи відсутні, Приватним виробничо-налагоджувальним підприємством "Нікоінтерм" такі документи не подані, а тому враховуючи наведені норми права позовні вимоги про зобов`язання відповідача виконати умови договору в частині повернення тих матеріалів, що були отримані від позивача, заявлені обґрунтовано.

При цьому колегією суддів враховується, що позивач просив повернути: лічильники газові G16Т в кількості 10 шт. на суму 84375 грн; вузли обліку газу G16 в кількості 16 шт. на суму 36541,64 грн; вузли обліку газу G25 в кількості 9 штук на суму 199312,47 грн; вузли обліку газу G40 в кількості 2 шт. на суму 60800 грн; вузол обліку газу G65 вартістю 38291,67 грн; модеми для побутових лічильників GPRS в кількості 10 шт. на суму 27500 грн. Однак, матеріалами справи підтверджено, що позивачем передано відповідачеві, згідно з видатковими накладними та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей (том І а.с.48-157): лічильники газові G16Т в кількості 10 шт. на суму 84375 грн; вузли обліку газу G16 в кількості 10 шт. на суму 36541,64 грн; вузли обліку газу G25 в кількості 9 штук на суму 199312,47 грн; вузли обліку газу G40 в кількості 2 шт. на суму 60800 грн; вузол обліку газу G65 вартістю 38291,67 грн; модеми для побутових лічильників GPRS в кількості 10 шт. на суму 27500 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" про зобов`язання повернути майно підлягають частковому задоволенню: в кількості, що була фактично отримана відповідачем.

Щодо обраного позивачем способу захисту Південно-західний апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Аналогічне положення міститься і у частині другій статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За загальним правилом суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Зазначене слід розуміти так, що суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачено нормою матеріального права або договором.

При цьому позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може обирати між декількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це не заборонено законом.

Якщо ж законом або договором не передбачено способу захисту, який би ефективно захищав права, свободи чи інтереси позивача, суд може захистити їх у спосіб, що не суперечить закону.

Наведене з урахуванням положень частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України означає, що спосіб захисту, який позивач може обрати, а суд застосувати при здійсненні судочинства, у будь-якому випадку має бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, дає змогу забезпечити реальне поновлення у порушених правах.

Отже, чинним законодавством визначено можливість захисту особою своїх прав та законних інтересів шляхом звернення до суду з позовом про примусове виконання обов`язку в натурі. У даному випадку позивач обрав спосіб захисту у вигляді зобов`язання відповідача виконати умови договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017 (пункт 4.4.8 договору) і повернути замовнику невикористані матеріали (вузли обліку природного газу).

Саме таку правову позицію стосовно того, що вимоги про зобов`язання виконати обов`язок в натурі є належним способом захисту, викладено у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №916/2103/19.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з недоведеності факту розірвання в односторонньому порядку договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017, а відтак відсутності підстав для повернення переданих за вказаним договором матеріалів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Такі висновки суду першої інстанції свідчать про неповне з`ясування ним обставин, що мають значення для справи, а також про неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, поза увагою Господарського суду Миколаївської області залишились умови договору, укладеного між сторонами, відповідно до яких строк дії договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017 встановлено до 31 грудня 2017 року, а в частині виконання зобов`язань сторін - до їх повного виконання (пункт 7.1 договору).

Надаючи правову кваліфікацію діям позивача по направленню повідомлення про відмову від договору, місцевий господарський суд дійшов висновку, що останній не довів факту припинення договірних відносин між сторонами, при цьому господарським судом не було враховано, що розірвати можна лише договір, строк дії якого не закінчився. Відповідний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/7981/17.

Згідно із частиною першою статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

З викладеного вбачається, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

На відміну від викладеного, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Оскільки повноваження органів влади є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін, а, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснити правильну правову кваліфікацію останніх та застосувати для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Необхідність цього принципу підтверджена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), в якій зазначено, що згідно з принципом "jura novit curia" ("суд знає закони") неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Колегія суддів зауважує, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Саме таку правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладено в постанові від 04.12.2019 у справі №917/1739/17.

Отже, місцевий господарський суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що позивач на обґрунтування своїх вимог послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно повинен був здійснити правильну правову кваліфікацію останніх та застосувати для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Між тим суд першої інстанції зазначеного не врахував та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову, не застосувавши до спірних правовідносин правові норми, які підлягають застосуванню, а саме: статтю 526 Цивільного кодексу України та статтю 193 Господарського кодексу України.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву (том І а.с.187-192), стосовно того, що наявні в матеріалах справи видаткові накладні не можуть слугувати доказами на підтвердження обставин передачі позивачем матеріальних цінностей, з підстав відсутності на них печаток сторін та з підстав їх підписання від імені Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" керівником та головним бухгалтером за допомогою факсиміле, до уваги колегією суддів не приймаються з наступних підстав.

Частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" унормовано, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, первинний документ, крім особистого підпису може містити інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, до яких віднесено і факсимільне відтворення підпису.

Умовами договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017 не передбачено прямої заборони на використання факсиміле, а також недійсності первинних документів у зв`язку з їх складанням без застосування печаток. До того ж факт проставлення на накладних підписів особи, яка отримала товар на підставі довіреностей, що містять підпис і печатку підприємства відповідача, останнім у вказаному відзиві на позов не заперечувався.

Враховується колегією суддів і той факт, що і листи-заявки, підписані директором відповідача, і довіреності за його підписом, складені на отримання товарно-матеріальних цінностей, містять відбиток печатки Приватного виробниче-налагоджувального підприємства "Нікоінтерм".

Печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин. І тому наявність на вказаних документах печатки товариства, враховуючи той факт, що відповідач не довів фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, так само і не надав доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав вважати, що печатка зазначеного товариства використовувалась проти волі відповідача.

Саме такої правової позиції стосовно проставлення печатки однієї із сторін спору на спірних документах дотримується Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі №918/780/18.

Слід також зазначити, що позиція Приватного виробниче-налагоджувального підприємства "Нікоінтерм", викладена як у відзиві на позов, так і у відзиві на апеляційну скаргу, а також у інших клопотаннях та поясненнях, що надавались суду протягом розгляду даної справи, щодо неотримання зазначених у позові матеріалів є суперечливою, оскільки відповідач у листі від 18.03.2019, адресованому позивачеві після отримання позову, зазначав, що матеріали, які позивач вимагає повернути у позові, встановлені відповідачем протягом грудня 2017 року - лютого 2019 року на відповідних об`єктах (том 1 а.с. 208-209), тобто у цьому листі, підписаному директором Приватного виробниче-налагоджувального підприємства "Нікоінтерм" та долученому до матеріалів справи саме відповідачем, останній не заперечував факт отримання від позивача зазначених товарно-матеріальних цінностей.

Між тим у клопотаннях про витребування доказів та про призначення почеркознавчої експертизи відповідач висловив свої заперечення лише щодо факту отримання вузлів обліку газу по семи спірним накладним і просив призначити експертизу підпису його представника на цих накладних.

Позивачем було надано на вимогу суду оригінали зазначених накладних, проте відповідач в подальшому відмовився від проведення експертизи.

З метою підтвердження факту встановлення вузлів обліку природного газу за адресами, що були зазначені у листах-заявках, відповідач просив призначити будівельно-технічну експертизу, клопотання про проведення якої також згодом просив залишити без розгляду.

Надані відповідачем акти результатів огляду багатоквартирних будинків, на яких, за твердженням останнього, встановлено такі вузли обліку природного газу, не є належними доказами виконання Приватним виробниче-налагоджувальним підприємством "Нікоінтерм" прийнятих на себе зобов`язань, оскільки відповідно до пункту 3.6 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017 передача виконаних робіт виконавцем і прийняття їх замовником оформлюється актами за формою КБ-2В по кожному об`єкту окремо.

Наявні ж у матеріалах справи акти приймання виконаних будівельних робіт, складені за формою КБ-2В, що були надані відповідачем (том 2 а.с. 72-88, 166-181), свідчать про встановлення ВОГ на інших об`єктах замовника, ніж ті, для встановлення на яких видавались спірні матеріали.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про те, що листи-заявки та довіреності від імені директора Приватного виробниче-налагоджувального підприємства "Нікоінтерм" підписані за допомогою факсиміле, а тому не можуть підтверджувати факт надання ОСОБА_1 повноважень на отримання визначеного у позові майна. Вказані аргументи колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки такі доводи не заявлялися відповідачем у суді першої інстанції, а тому відповідно до правил частини четвертої статті 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позов не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Аналогічно критично оцінюються і доводи відповідача про те, що відтиск печатки Приватного виробниче-налагоджувального підприємства "Нікоінтерм" на листах-заявках та довіреностях не відповідає відтиску печатки на договорі №32SМК1137-17 від 13.02.2017, тому що такі аргументи не наводились у суді першої інстанції і при цьому під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції виконавцем не заявлялось клопотання про проведення технічної експертизи документів.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що матеріалами справи в їх сукупності підтверджується факт передачі позивачем відповідачеві матеріалів для проведення робіт за договором №32SМК1137-17 від 13.02.2017 на загальну суму 446820,78 грн (том 1 а.с.48-157), у той час, як доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань за згаданим договором з оформленням відповідних робіт актами про виконані роботи за формою КБ-2В, як то передбачено пунктом 3.6 договору №32SМК1137-17 від 13.02.2017, матеріали справи не містять, а тому беручи до уваги те, що має місце неналежне виконання Приватним виробничо-налагоджувальним підприємством "Нікоінтерм" взятих на себе договірних зобов`язань, і в частині повернення невикористаних матеріалів, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вимог Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" про зобов`язання повернути майно у кількості, яка фактично була передана виконавцю.

Відповідно до приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм матеріального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Оскаржуване судове рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2020 справі №915/394/19 цим вимогам не відповідає, оскільки прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, що проявилось у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправомірних дій.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2020 у справі №915/394/19 скасувати.

Позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" до Приватного виробничо-налагоджувального підприємства "Нікоінтерм" задовольнити частково.

Зобов`язати Приватне виробничо-налагоджувальне підприємство "Нікоінтерм" повернути лічильники газові G16Т в кількості 10 шт. на суму 84375 грн, вузли обліку газу G16 в кількості 10 шт. на суму 36541,64 грн, вузли обліку газу G25 в кількості 9 штук на суму 199312,47 грн, вузли обліку газу G40 в кількості 2 шт. на суму 60800 грн, вузол обліку газу G65 вартістю 38291,67 грн та модеми для побутових лічильників GPRS в кількості 10 шт. на суму 27500 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного виробничо-налагоджувального підприємства "Нікоінтерм" на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" 6702,31 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 10053,47 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Миколаївської області видати відповідні накази з зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 15.06.2020.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Лавриненко