ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.06.2020 Справа № 905/742/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі судового засідання Пузіковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали

за позовом: Фізичної особи-підприємця Гринько Ігора Славдійовича (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ),

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод" (; адреса: 84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул. Конрада Гампера,буд. 2),

про: стягнення 330.000,00 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Гринько І.С. - особисто,

від відповідача: не з`явились, -

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Гринько Ігор Славдійович звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №07/04 від 21.04.2020 про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод" заборгованості у сумі 330000,00 грн. (триста тридцять тисяч гривень), крім того, сплачений судовий збір за розгляд цієї справи у розмірі 4950,00 грн. (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят гривень).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушені грошові зобов`язання за договором на юридичне обслуговування №3-02 від 02.02.2018 щодо своєчасної та повної сплати отриманих послуг.

До позову додано: договір на юридичне обслуговування №3-02 від 02.02.2018; додаткові угоди від 22.02.2018, 18.06.2018, 21.06.2018, 27.12.2018 до договору на юридичне обслуговування №3-02 від 02.02.2018; акти виконаних робіт (наданих послуг) до Договору на юридичне обслуговування №3-02 від 02.02.2018; рахунки-фактури; платіжні доручення; акт звірки за період з 01.02.2018 по 31.12.2019, правовстановлюючі документи позивача, копії яких долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 23.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/742/20; постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 19.05.2020; встановлено сторонам строк для вчинення дій процесуального характеру (надання відзиву на позовну заяву відповідачем, відповіді на відзив позивачем, тощо); визнано явку уповноважених представників сторін в судове засідання необов`язковою.

Ухвалою від 19.05.2020 відкладено розгляд справи на 16.06.2020; визнано явку уповноважених представників сторін в судове засідання не обов`язковою; запропоновано сторонам виконати вимоги ухвали від 23.04.2020 про відкриття провадження у справі № 905/742/20.

Така ухвала суду отримана позивачем 23.05.2020, відповідачем 26.05.2020, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

В судовому засіданні 16.06.2020 позивач підтримав позовні вимоги, предмет чи підстави позову не змінював, вимоги не збільшував та не зменшував, додаткових документів не подавав.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, відзив на позовну заяву не подав, про причини не повідомив.

Суд враховує, що дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, яке призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин (ч.4 ст.252 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч.8 ст.252 ГПК України).

Частиною першою статті 251 цього Кодексу встановлено, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 ГПК України.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.2, ч.4 ст.13, ч.1 ст.14 ГПК України).

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст.ст.113, 118 ГПК України).

Відповідно до приписів частин вісім та дев`ять статті 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву в строк, встановлений судом, не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст.ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники справи зобов`язані у тому числі сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 15 ГПК України встановлено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач обізнаний про рух справи № 905/335/20 та про необхідність вчинення ним певних процесуальних дій у строк, встановлений судом.

Суд враховує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID - 19» від 11.03.2020 №211 на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року.

Постановами Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211» № 215 від 16.03.2020, № 239 від 25.03.2020, № 241 від 29.03.2020, №255 від 02.04.2020 встановлено заборону на проведення всіх масових заходів, відвідування закладів освіти, роботи більшості суб`єктів господарювання, регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, перевезення пасажирів метрополітенами, залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення та запроваджено інші жорсткі обмеження, спрямовані на протидію поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19.

Згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 N 291, від 04.05.2020 N 343 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", якими продовжено карантин на території України до 22 травня 2020 року.

В свою чергу, з 11.05.2020 в Україні почато перший етап послаблення карантинних обмежень, введених у зв`язку з епідемією коронавірусу, зокрема, дозволено діяльність адвокатів (відповідно до змін внесених постановою Кабінету Міністрів України 04.05.2020 №343).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року N 392 дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", продовжено на всій території України з урахуванням епідемічної ситуації в регіоні з 22 травня 2020 року до 22 червня 2020 року.

Положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 встановлено, що у регіонах, в яких здійснюється послаблення протиепідемічних заходів, дозволяється, зокрема:

- з 22 травня: регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні за умови перевезення пасажирів у межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб;

- з 25 травня: перевезення пасажирів метрополітенами за умови забезпечення перевізником контролю за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, у тому числі виготовлених самостійно;

- з 1 червня: перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому) між регіонами в межах кількості місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. У разі здійснення перевезення між регіонами транзитом через регіон, в якому не діють послаблення протиепідемічних заходів, дозволяється перевезення в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб (без права посадки пасажирів у транзитному регіоні). У разі здійснення перевезення до регіону, в якому не застосовується послаблення протиепідемічних заходів, дозволяється перевезення в межах 50 відсотків кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, за умови розсадки пасажирів з вільним місцем поруч, спереду, позаду; міжобласні пасажирські перевезення автомобільним транспортом між регіонами в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. У разі здійснення перевезення до регіону, в якому не застосовується послаблення протиепідемічних заходів, дозволяється перевезення в межах 50 відсотків кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, за умови розсадки пасажирів з вільним місцем поруч, спереду, позаду.

Отже, на даний час режим карантину в тому вигляді, в якому його було запроваджено, фактично відсутній.

У відповідача було достатньо часу на формування своєї правової позиції і надання суду всіх письмових та електронних доказів, як шляхом направлення витребуваних судом документів поштою, так і шляхом направлення таких документів на електронну адресу суду.

Згідно статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом (п.10. ч.3 ст.2 ГПК України).

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч.2 ст.114 ГПК України).

Відповідач своїм правом не скористався та у визначені судом строки не подав відзив на позов. Належних та допустимих доказів неможливості виконання ухвал суду від 23.04.2020 про відкриття провадження у справі та від 19.05.2020 про відкладення розгляду справи відповідач суду не надав.

Отже, внаслідок ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Застосовуючи згідно статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст. 202 ГПК України).

Враховуючи, що явка уповноважених представників сторін обов`язковою не визнавалась, сторони повідомлені про хід розгляду справи у встановленому ст.120 Господарського процесуального кодексу України порядку, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, тому суд вважає за можливе розглянути справу у цьому судовому засіданні без присутності представника відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2018 між Фізичною особою-підприємцем Гринько Ігорем Славдійовичем (Виконавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Старокраматорський машинобудівний завод (перейменовано у Приватне акціонерне товариство "Старокраматорський машинобудівний завод") (Замовник, відповідач) було укладено Договір на юридичне обслуговування № 3-02 (Договір).

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що у відповідності до положень глави 63 Цивільного кодексу України, на умовах цього Договору, Виконавець зобов`язується надати Замовнику юридичні послуги, а Замовник зобов`язується прийняти їх і оплатити. Послуги складаються з абонентського юридично-інформаційного обслуговування і супроводу господарської діяльності Замовника та виконання інших доручень Замовника, щодо здійснення конкретних юридично значимих дій.

Відповідно до п.1.3. Договору, правова допомога з організації ведення та супроводження досудового врегулювання суперечок (правовий аналіз матеріалів справи, що носить суперечливий характер, участь у перемовинах) претензійної роботи, підготовки позовних заяв, апеляційних, касаційних скарг, відзивів, заперечень на позови та ін. здійснюється Виконавцем на підставі окремих додаткових угод до цього Договору.

На підтвердження факту надання Замовнику юридичних послуг, відповідно до умов цього Договору, Виконавцем складається акт виконаних робіт (наданих послуг). Підписання сторонами такого акту є підставою для здійснення оплати послуг (пункт 1.4. Договору).

Відповідно до пунктів 5.1.-5.3. Договору фіксована щомісячна плата за надання юридичних послуг, передбачених пунктом 1.1. Договору, складає 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 коп.), без податку на додану вартість. Плата за надання правової допомоги, передбаченої пунктом 1.3. Договору, визначається в додаткових угодах. Крім плати за досягнення певного узгодженого результату при виконанні доручень Замовника щодо здійснення конкретних юридично значимих дій, Виконавцеві сплачується винагорода, розмір якої узгоджується Сторонами при підписанні актів виконаних робіт (наданих послуг). Замовник оплачує надані послуги шляхом готівкових виплат або перерахування грошових коштів у безготівковій формі на поточний рахунок Виконавця впродовж десяти операційних днів з дати підписання Сторонами акту виконаних робіт (наданих послуг).

Зміни та доповнення до цього Договору мають вноситися за угодою Сторін і виконуватися у письмовій формі. Дія договору припиняється: через рік після закінчення строку дії Договору, зазначеному у п 9.1.; за угодою Сторін. (п. 8.1., 8.2. Договору).

Згідно з пунктом 9.1. Договір було укладено на строк до 31 грудня 2018 року. Додатковою угодою від 27 грудня 2018 до Договору, строк його дії було продовжено до 31 грудня 2019 року.

Матеріали справи свідчать, що 22 лютого 2018 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору на юридичне обслуговування №3-02 від 02.02.2018 про наступне: керуючись пунктом 1.3. Договору на юридичне обслуговування № 3-02 від 02 лютого 2018 року Виконавець надає Замовнику правову допомогу щодо можливості скасування рішення Головного управління ДФС у Донецькій області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 15 лютого 2018 року.

18 червня 2018 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору на юридичне обслуговування №3-02 від 02.02.2018 про наступне: керуючись пунктом 1.3, Договору на юридичне обслуговування № 3-02 від 02 лютого 2018 року Виконавець надає Замовнику Правову допомогу щодо можливості скасування податкового повідомлення-рішення № від 12 червня 2018 року Головного управління ДФС у Донецькій області про застосування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на суму 101497,86 грн.

21 червня 2018 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору на юридичне обслуговування №3-02 від 02.02.2018 про наступне: керуючись пунктом 1.3. Договору на юридичне обслуговування № 3-02 від 02 лютого 2018 року, Виконавець надає Замовнику правову допомогу щодо стягнення з боржника ПАТ "Завод "Маяк", код ЄДРПОУ №14307423 заборгованості за договором № 5192 від 01 грудня 2015 року у сумі 2042538,12 грн. та за договором № 5200 від 03 лютого 2016 року у сумі 1733207,15 грн.

Договір на юридичне обслуговування №3-02 від 02.02.2018 та додатки до нього підписано без застережень обома сторонами та скріплено їх печатками.

Доказів розірвання цього договору у порядку, обумовленому п.8.3 цього договору, матеріали справи не містять.

Також, в матеріалах справи відсутні і сторонами не подавалось документального підтвердження визнання недійсним повністю чи частково договору на юридичне обслуговування №3-02 від 02.02.2018 у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України - Презумпція правомірності правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження надання юридичних послуг сторонами підписані акти виконаних робіт (наданих послуг) до Договору на юридичне обслуговування №3-02 від 02.02.2018 на загальну суму 864.814,73 грн. (вісімсот шістдесят чотири тисячі вісімсот чотирнадцять гривень 73 коп.), а саме: №1 від 28.02.2018 на суму 30000,00 грн.; №2 від 30.03.2018 на суму 30000,00 грн.; №3 від 30.04.2018 на суму 30000,00 грн.; №6 від 27.06.2018 на суму 30000,00 грн.; №7 від 31.07.2018 на суму 30000,00 грн.; №9 від 31.08.2018 на суму 30000,00 грн.; №10 від 28.09.2018 на суму 30000,00 грн.; №11 від 31.10.2018 на суму 30000,00 грн.; №12 від 30.11.2018 на суму 30000,00 грн.; №14 від 29.12.2018 на суму 30000,00 грн.; №15 від 31.01.2019 на суму 30000,00 грн.; №16 від 28.02.2019 на суму 30000,00 грн.; №17 від 29.03.2019 на суму 30000,00 грн.; №18 від 30.04.2019 на суму 30000,00 грн.; №19 від 31.05.2019 на суму 30000,00 грн.; №20 від 27.06.2019 на суму 30000,00 грн.; №21 від 31.07.2019 на суму 30000,00 грн.; №22 від 30.08.2019 на суму 30000,00 грн.; №23 від 30.09.2019 на суму 30000,00 грн.; №24 від 31.10.2019 на суму 30000,00 грн.; №25 від 29.11.2019 на суму 30000,00 грн.; №26 від 30.12.2019 на суму 30000,00 грн., а також акт виконаних робіт (наданих послуг) до Додаткової угоди від 22.02.2018 до Договору на юридичне обслуговування № 3-02 від 02.02.2018 на суму 54437,52 грн., акт виконаних робіт (наданих послуг) до Додаткової угоди від 18.06.2018 до Договору на юридичне обслуговування № 3-02 від 02.02.2018 на суму 7104,85 грн., акт виконаних робіт (наданих послуг) до Додаткової угоди від 21.06.2018 до Договору на юридичне обслуговування № 3-02 від 02.02.2018 на суму 113272,36 грн.

Зі змісту перелічених актів вбачається, що вони підписані двома сторонами, а роботи (послуги) виконанні (надані) в повному обсязі. Замовник не має претензій до виконавця.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 5.3. Договору на юридичне обслуговування №3-02 від 02.02.2018 передбачено, що Замовник оплачує надані послуги шляхом готівкових виплат або перерахування грошових коштів у безготівковій формі на поточний рахунок Виконавця впродовж десяти операційних днів з дати підписання Сторонами акту виконаних робіт (наданих послуг).

Відповідачем здійснено часткову сплату за Договором на юридичне обслуговування №3-02 від 02.02.2018 у розмірі 534814,73 грн. (п`ятсот тридцять чотири тисячі вісімсот чотирнадцять гривень 73 коп.), що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: №1092 від 17.04.2018 на суму 30000,00 грн.; №87 від 14.05.2018 на суму 10000,00 грн.; №165 від 11.06.2018 на суму 20000,00 грн.; №1634 від 03.07.2018 на суму 54437,52 грн.; №420 від 13.07.2018 на суму 60000,00 грн.; №2137 від 27.08.2018 на суму 7150,00 грн.; №2179 від 30.08.2018 на суму 52850,00 грн.; №2213 від 04.09.2018 на суму 7104,00 грн.; №774 від 02.10.2018 на суму 15000,00 грн.; №1001 від 25.10.2018 на суму 15000,00 грн.; №3064 від 20.11.2018 на суму 15000,00 грн.; №1582 від 09.01.2019 на суму 113272,36 грн.; №1660 від 11.01.2019 на суму 15000,00 грн.; №2019 від 12.02.2019 на суму 15000,00 грн.; №2549 від 08.04.2019 на суму 15000,00 грн.; №855 від 03.06.2019 на суму 15000,00 грн.; №3571 від 05.09.2019 на суму 45000,00 грн.; №488 від 02.03.2018 на суму 30000,00 грн.

Також між сторонами складено та підписано акт звірки за договором на юридичне обслуговування №3-02 від 02.02.2018 за період з 01.02.2018 по 31.12.2019, відповідно до якого загальна сума заборгованості Приватного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод" станом на 31.12.2019 складає 360000,00 грн. (триста шістдесят тисяч гривень).

02.03.2018 платіжним дорученням №488 відповідачем сплачено на рахунок позивача 30000,00 грн.

За твердженням позивача, станом на 21.04.2020 сума боргу відповідача за договором на юридичне обслуговування №3-02 від 02.02.2018 складала 330000,00 грн. (триста тридцять тисяч гривень).

На час розгляду справи, сторонами не подавалось доказів повної чи часткової сплати відповідачем боргу у розмірі 330000,00 грн. (триста тридцять тисяч гривень) шляхом готівкових виплат або перерахування грошових коштів у безготівковій формі на поточний рахунок позивачу, як це обумовлено сторонами у п.5.3 Договору.

У силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, а також приписах статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України обставин, повідомлених позивачем, не спростовано, доказів погашення заборгованості повністю чи частково в добровільному порядку суду не надано, що є підставою для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача боргу у розмірі 330000,00 грн. (триста тридцять тисяч гривень).

Судові витрати у справі покладаються у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 232, 233, 236-238, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Старокраматорський машинобудівний завод" (; адреса: 84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул. Конрада Гампера,буд. 2) на користь Фізичної особи-підприємця Гринько Ігора Славдійовича (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) основного боргу 330000,00 (триста тридцять тисяч гривень, 00 коп.) та судовий збір за розгляд справи у розмірі 4950,00 грн. (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят гривень, 00 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області.

Повний текст рішення складено та підписано 16.06.2020.

Суддя Н.В. Величко