РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.06.2020Справа № 910/19118/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., за участю секретаря судового засідання Бігми Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; ідентифікаційний код: 40121452)

до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код: 20077720)

про стягнення 1139746,94 грн.

Представники сторін:

від позивача: Зубкова О.Г.;

від відповідача: Бернацька О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.12.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» з вимогами до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення 982830,27 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 не у повному обсязі здійснив оплату за спожиту у період з квітня по листопад 2019 року електричну енергію, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 982830,27 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 відкрито провадження у справі №910/19118/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 12.02.2020; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

03.02.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача також заборгованість з оплати вартості спожитої електроенергії у грудні 2019 року на суму 156916,67 грн, що з урахуванням заборгованості, заявленої до стягнення у позовній заяві, становить 1139746,94 грн.

04.02.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на те, що починаючи з липня 2019 року позивачем у рахунках на оплату вказувалась вартість за 1 кВт*год електричної енергії, яка не відповідала визначеній вартості у договорі, а саме додатку №2.

Крім того, відповідач зазначив, що ані рахунків на оплату, ані актів приймання-передачі електричної енергії за період з липня 2019 року позивач відповідачу не надавав, у зв`язку з чим відповідач не є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

11.02.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 12.02.2020 судом було прийнято до розгляду подану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, з огляду на що справа розглядається з новою ціною позову - 1139746,94 грн.

У підготовчому засіданні 12.02.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 25.03.2020.

06.03.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

Підготовче засідання, призначене на 25.03.2020, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2020 підготовче засідання у справі №910/19118/19 призначено на 20.05.2020 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 06.05.2020).

У підготовчому засіданні 20.05.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.06.2020.

Представник позивача у судовому засіданні 11.06.2020 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.06.2020 надав усні пояснення по суті справи, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 11.06.2020 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (споживач) укладено Договір №2103 про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується постачати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб споживача, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цю електричну енергію в порядку та на умовах, передбачених цим договором (а.с. 14-21; 150-157).

У п. 2.5 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 сторонами погоджено прогнозований обсяг постачання електричної енергії, а саме: січень - 110,0 тис кВт*год, лютий - 115,0 тис кВт*год, березень - 105,0 тис кВт*год, квітень - 105,0 тис кВт*год, травень - 115,0 тис кВт*год, червень - 125,0 тис кВт*год, липень - 135,0 тис кВт*год, серпень - 145,0 тис кВт*год, вересень - 130,0 тис кВт*год, жовтень - 110,0 тис кВт*год, листопад - 110,0 тис кВт*год, грудень - 110,0 тис кВт*год .

Відповідно до п. 3.1 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 строк поставки електричної енергії за договором встановлено з 01.04.2019 по 31.12.2019.

Згідно з п. 3.2 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 початком постачання електричної енергії є дата, зазначена в заявці-приєднанні (додаток №1).

У Додатку №1 до Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 (Заявка-приєднання) сторони погодили, що початком постачання електричної енергії є 01.04.2019 (а.с. 22-23; 158-159).

Місце поставки - м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6 (п. 3.3 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019).

Відповідно до п. 5.1 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 загальна ціна договору не перевищуватиме 3200000,00 грн. Загальна вартість договору складається з місячних сум вартості поставлених (спожитих) обсягів електричної енергії споживачу.

Відповідно до п. 5.2 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника, яка є додатком №2 до договору. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії. Після прийняття споживачем комерційної пропозиції постачальника внесення змін до них можливе лише в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно з п. 5.4 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 ціна цього договору та ціна за одиницю товару може змінюватися у випадках, передбачених ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.7 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019).

Згідно з п. 14.1 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) і діє в частині поставки електричної енергії до 31.12.2019 (включно), а в частині прийняття поставленої (спожитої) електричної енергії та розрахунків за неї - до повного їх здійснення.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 не у повному обсязі здійснив оплату за спожиту у період з квітня по грудень 2019 року електричну енергію, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 1139746,94 грн.

Заперечуючи щодо задоволення позову, відповідач зазначає, що починаючи з липня 2019 року позивачем у рахунках на оплату вказувалась вартість за 1 кВт*год електричної енергії, яка не відповідала визначеній вартості у договорі, а саме додатку №2. Крім того, відповідач зазначив, що ані рахунків на оплату, ані актів приймання-передачі електричної енергії за період з липня 2019 року позивач відповідачу не надавав, у зв`язку з чим відповідач не є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується; окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу (ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України).

Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії споживачу встановлюється Законом України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

За змістом ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу. У договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються, зокрема, строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору. Жодне положення договору постачання електричної енергії споживачу не має створювати обмежень права споживача на зміну електропостачальника. Крім того, договір не може містити положення, що накладають додаткові фінансові зобов`язання на споживача, який здійснює зазначене право. В іншому разі таке положення вважається недійсним з моменту укладення договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний: 1) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 2) надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; 3) дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; 4) врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу.

Згідно до п. 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року за № 312 (далі ПРРЕЕ), на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Відповідно до п. 1.2.8. ПРРЕЕ постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору.

Пунктом 3.1.7. ПРРЕЕ встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Позивачем долучено до матеріалів справи копії актів приймання-передачі електроенергії по Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019, в яких вказано інформацію про те, що у квітні 2019 року відповідачем було спожито електричну енергію в обсязі 78,800 тис.кВт*год на суму 160875,87 грн; у травні 2019 року - електричну енергію в обсязі 95,440 тис.кВт*год на суму 197581,42 грн; у червні 2019 року - електричну енергію в обсязі 124,120 тис,кВт*год на суму 253894,42 грн; у липні 2019 року - електричну енергію в обсязі 120,920 тис.кВт*год на суму 311542,64 грн; у серпні 2019 року - електричну енергію в обсязі 121,280 тис.кВТ*год на суму 300542,03 грн; у вересні 2019 року - електричну енергію в обсязі 97,200 тис.кВт*год на суму 223373,76 грн; у жовтні 2019 року - електричну енергію в обсязі 89,960 тис.кВт*год на суму 206735,64 грн; у листопаді 2019 року - електричну енергію в обсязі 83,880 тис.кВт*год на суму 185417,41 грн; у грудні 2019 року - електричну енергію в обсязі 83,713 тис.кВт*год на суму 156916,67 грн (а.с. 73-80; 134).

Судом встановлено, що акти приймання-передачі електричної енергії за квітень - червень 2019 року підписані представником відповідача та на них міститься відбиток печатки Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Однак, акти за період з липня по грудень 2019 року відповідачем не підписані.

Відповідно до п. 5.6 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 обсяг споживання електричної енергії по об`єкту споживання споживача визначається на підставі даних комерційного обліку. Організація порядку здійснення комерційного обліку споживання електричної енергії споживачем здійснюється відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №311 та інших нормативних актів України.

Відповідно до п. 2.3 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу/діючого договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Судом встановлено, що відповідно до інформації, наданої оператором системи розподілу - Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські електромережі», у квітні 2019 року відповідачем було спожито електричну енергію в обсязі 78,800 тис.кВт*год; у травні 2019 року - електричну енергію в обсязі 95,440 тис.кВт*год; у червні 2019 року - електричну енергію в обсязі 124,120 тис,кВт*год; у липні 2019 року - електричну енергію в обсязі 120,920 тис.кВт*год; у серпні 2019 року - електричну енергію в обсязі 121,280 тис.кВт*год; у вересні 2019 року - електричну енергію в обсязі 97,200 тис.кВт*год; у жовтні 2019 року - електричну енергію в обсязі 89,960 тис.кВт*год; у листопаді 2019 року - електричну енергію в обсязі 83,880 тис.кВт*год; у грудні 2019 року - електричну енергію в обсязі 83,713 тис.кВт*год (а.с. 32-33, 81, 135).

Крім того, як вбачається з актів про використану електричну енергію, складених між відповідачем та Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські електромережі», у липні 2019 року відповідачем було спожито електричну енергію в обсязі 120,920 тис.кВт*год; у серпні 2019 року - електричну енергію в обсязі 121,280 тис.кВТ*год; у вересні 2019 року - електричну енергію в обсязі 97,200 тис.кВт*год; у жовтні 2019 року - електричну енергію в обсязі 89,960 тис.кВт*год; у листопаді 2019 року - електричну енергію в обсязі 83,880 тис.кВт*год (а.с. 95-99).

Таким чином, інформація щодо обсягів спожитої відповідачем електричної енергії у спірному періоді, яка вказана позивачем в актах приймання-передачі електричної енергії, повністю відповідає інформації, наданої оператором системи розподілу - Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські електромережі».

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку щодо обгрунтованості вказаної позивачем в актах приймання-передачі електричної енергії за період з квітня по грудень 2019 року інформації щодо місячних обсягів електричної енергії, спожитої відповідачем.

При цьому, відповідачем не заперечувались обсяги електричної енергії, спожиті за Договором постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019, у спірний період.

Водночас, заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказав на те, що починаючи з липня 2019 року позивачем у рахунках на оплату вказувалась вартість за 1 кВт*год електричної енергії, яка не відповідала визначеній вартості у договорі, а саме додатку №2.

Тобто, відповідач заперечує щодо вартості електричної енергії, яку він повинен сплатити позивачу за спірний період.

Відповідно до п. 5.2 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника, яка є додатком №2 до договору. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії. Після прийняття споживачем комерційної пропозиції постачальника внесення змін до них можливе лише в порядку, встановленому чинним законодавством.

У Додатку №2 до Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 (Комерційна пропозиція) сторонами погоджено, що при розрахунку розміру попередньої оплати за електричну енергію застосовується прогнозована ціна (тариф) за 1 кВт*год, яка визначається за формулою: Ц = ОРЦ + Тпос, = 1,65342 грн/кВт*год без ПДВ, де ОРЦ - прогнозована оптова ринкова ціна на електричну енергію для 1 та 2 класу напруги (затверджена НКРЕКП постановою №1906 від 14.12.2018 з 01.03.2019 по 30.06.2019 і становить 1,61842 грн/кВт*год без ПДВ), Тпос - тариф на послуги постачальника з січня 2019 року. Для цієї комерційної пропозиції Тпос = 0,035 грн/кВт*год без ПДВ.

При умові, якщо лічильники електричної енергії забезпечують її погодинний облік з передачею даних фактична ціна (тариф) купованої споживачем електричної енергії у розрахунковому періоді, яка зазначається в акті купівлі-продажу електроенергії, розраховується (визначається) постачальником за формулою Цфакт = (Вфакт/Wфакт) + Тпос, де Вфакт - фактична вартість купівлі постачальником обсягів електроенергії споживача у ДП «Енергоринок» з урахуванням ПДВ, яка визначається як сума добутків погодинних обсягів споживання електроенергії споживачем та фактичної ціни години за кожну годину кожної доби розрахункового періоду з урахуванням розподілу небалансів та акцизного податку ДП «Енергоринок», Wфакт - фактичні обсяги споживання електроенергії споживачем у розрахунковому періоді, Тпос - тариф на послуги постачальника з січня 2019 року. Для цієї комерційної пропозиції Тпос = 0,035 грн/кВт*год без ПДВ.

При умові, якщо лічильники електричної енергії не забезпечують її погодинний облік з передачею даних фактична ціна (тариф) купованої споживачем електроенергії у розрахунковому періоді, яка зазначається в акті купівлі-продажу електроенергії, розраховується (визначається) постачальником за формулою Цфакт = Цпост + Тпос, де Цпост - фактична ціна, що склалася в ДП «Енергоринок» для постачальника з урахуванням ціни закупівлі електричної енергії на оптовому ринку для забезпечення графіку загального споживання електричної енергії споживачами, що приєднані до мереж оператора системи розподілу за результатами розрахункового періоду з урахуванням розподілу небалансів, акцизного податку ДП «Енергоринок» та з урахуванням ПДВ, Тпос - тариф на послуги постачальника з січня 2019 року. Для цієї комерційної пропозиції Тпос = 0,035 грн/кВт*год без ПДВ (а.с. 24-28; 160-164).

Відповідно до п. 5.2 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника, яка є додатком №2 до договору. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії. Після прийняття споживачем комерційної пропозиції постачальника внесення змін до них можливе лише в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно з п. 5.4 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 ціна цього договору та ціна за одиницю товару може змінюватися у випадках, передбачених ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої цієї статті.

Відповідно до п. 14.7 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 у разі коливання ціни товару на ринку постачальник письмово звертається до споживача щодо зміни ціни за одиницю товару. Наявність факту коливання ціни товару на ринку підтверджується довідками, завіреними копіями довідок відповідних органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни на ринку, щодо розміру цін на товар на момент укладення договору та на момент звернення до вказаних органів, установ, організацій.

Судом встановлено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.12.2018 №1906 затверджено на 1-2 квартали 2019 року прогнозовану ринкову оптову ціну електричної енергії у розмірі 1618,42 за 1 мВт*год (без ПДВ). Строк дії вказаної постанови встановлений до 01.07.2019.

Як вбачається з листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 08.08.2019 №8312/13.1/7-19, з 01.07.2019 для забезпечення постачання електричної енергії споживачам, зокрема тим, які не приєднані до мереж системи розподілу та не мають прямих договірних відносин з оператором системи передачі (ДП «НЕК «Укренерго»), електропостачальник повинен закуповувати послугу з передачі електричної енергії у оператора системи передачі, вартість яких оплачується постачальником (а.с. 206-211).

Суд зазначає, що з 01.07.2019 зазнала змін така складова як прогнозована середня закупівельна ціна, яка формувалась відповідно до Порядку формування прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії (постанова НКРЕКП від 03.03.2016 №289), до складу якої входив тариф на передачу електричної енергії, затверджений постановою НКРЕКП від 12.12.2018 №1905. Розмір самої ж прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії поквартально було визначено постановою НКРЕКП від 14.12.2018 №1906.

З 01.07.2019 до складу універсальних послуг як четверта окрема складова увійшов тариф на послуги з передачі електричної енергії, що почав діяти з 01.07.2019.

Так, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07.06.2019 №954 встановлено позивачу на 2 півріччя 2019 року тариф на послуги з передачі електричної енергії на рівні 347,43 грн/МВт·год (без ПДВ) - був чинним у липні 2019 року.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 12.07.2019 №1411 встановлено позивачу тариф на послуги з передачі електричної енергії на рівні 312,14 грн/МВт·год (без ПДВ) - постанова набрала чинності з 01.08.2019.

Таким чином, прогнозована ціна з 01.07.2019 на електричну енергію складає 1,94274 грн/кВт*год без ПДВ.

Отже, з 01.07.2019 були запроваджені нові механізми та принципи формування ціни ринку електричної енергії, тобто, фактично на законодавчому рівні було змінено вартість електричної енергії, що поставляється споживачам.

Судом встановлено, що про вказані обставини (зміни прогнозованої ціни) позивач повідомляв відповідача листом вих. 119/18-1314 від 20.08.2019 та пропонував укласти додаткову угоду до договору постачання електричної енергії та внести зміни до Комерційної пропозиції (а.с. 199-200).

Вказаний лист (разом з проектом додаткової угоди до договору та проектом змін до комерційної пропозиції) було отримано відповідачем 20.08.2019 за вхідним реєстраційним номером №6405/13-19.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи роздруківки з електронної пошти позивача, з яких вбачається, що 30.07.2019 позивач направляв вказані документи відповідачу (а.с. 216-220).

Втім, як зазначає позивач, відповідачем не було підписано зміни як до Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019, так і до комерційної пропозиції.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості тверджень відповідача стосовно того, що позивачем не було дотримано порядку повідомлення відповідача про зміну прогнозованої ціни товару.

При цьому, продовжуючи споживати електричну енергію, яка поставлялась позивачем, відповідач не змінив постачальника електричної енергії, не розірвав Договір постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019, та матеріали справи не містять доказів висловлення відповідачем будь-яких заперечень щодо листа позивача про внесення змін до договору поставки та комерційної пропозиції (вих. 119/18-1314 від 20.08.2019).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем обґрунтовано було при визначенні вартості спожитої відповідачем електричної енергії за період з липня по грудень 2019 року враховані постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07.06.2019 №954 та від 12.07.2019 №1411.

Таким чином, вартість спожитої відповідачем електричної енергії у квітні 2019 року становить 160875,87 грн; у травні 2019 року - 197581,42 грн; у червні 2019 року - 253894,42 грн; у липні 2019 року - 311542,64 грн; у серпні 2019 року - 300542,03 грн; у вересні 2019 року - 223373,76 грн; у жовтні 2019 року - 206735,64 грн; у листопаді 2019 року - 185417,41 грн; у грудні 2019 року - 156916,67 грн, що разом становить 1996879,84 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У п. 5.8 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 встановлено, що оплата заявлених згідно з п. 2.5 договору обсягів споживання електричної енергії має бути здійснена споживачем у наступному порядку: - до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання, 40% вартості електричної енергії, яка підлягає постачанню в розрахунковому місяці; - до 05 числа місяця постачання 40% вартості електричної енергії, яка підлягає постачанню в розрахунковому місяці; - до 15 числа місяця постачання 20% вартості електричної енергії, яка підлягає постачанню в розрахунковому місяці.

Відповідно до п. 5.9 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 постачальник до 12 числа включно місяця, наступного за розрахунковим, оформлює Акт приймання-передачі електричної енергії за розрахунковий місяць та в цей же строк надає його споживачу. Разом з актом приймання-передачі електричної енергії постачальник надає рахунок на оплату фактично використаної за розрахунковий місяць електричної енергії. Остаточний розрахунок проводиться споживачем за фактично відпущену електричну енергію споживачу протягом 5-х робочих днів з дати отримання Акту приймання-передачі електричної енергії та рахунку постачальника за спожиту електроенергію.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказав на те, що він не отримував від позивача рахунків на оплату та актів приймання-передачі за спірний період.

Однак, суд критично оцінює вказані твердження відповідача з огляду на те, що частина таких документів (рахунок на оплату за липень 2019 року, рахунок на оплату за вересень 2019 року, акт приймання-передачі за серпень 2019 року) долучені самим відповідачем до відзиву на позовну заяву (а.с. 177-179).

Крім того, відповідачем долучено до відзиву на позовну заяву розрахунок витрат електричної енергії, який здійснено відповідачем, та який у розділі за 2019 рік містить інформацію щодо помісячних обсягів спожитої електричної енергії, які ідентичні обсягам електричної енергії, що вказувались позивачем в актах приймання-передачі за спірний період (а.с. 180).

При цьому, у відповіді на відзив позивач вказав на те, що оскільки сторони входять до однієї групи «Нафтогаз», то рахунки на оплату та акти приймання-передачі передавались представникам відповідача особисто («наручно»).

Більш того, суд зазначає, що у п. 5.8 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 встановлений порядок оплати прогнозованих обсягів споживання електричної енергії: - до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання, 40% вартості електричної енергії, яка підлягає постачанню в розрахунковому місяці; - до 05 числа місяця постачання 40% вартості електричної енергії, яка підлягає постачанню в розрахунковому місяці; - до 15 числа місяця постачання 20% вартості електричної енергії, яка підлягає постачанню в розрахунковому місяці.

Тобто, вся прогнозована вартість електричної енергії повинна оплачуватись до 15 числа місяця постачання.

Як вбачається з п. 2.5 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019, прогнозований обсяг постачання електричної енергії є наступним: січень - 110,0 тис кВт*год, лютий - 115,0 тис кВт*год, березень - 105,0 тис кВт*год, квітень - 105,0 тис кВт*год, травень - 115,0 тис кВт*год, червень - 125,0 тис кВт*год, липень - 135,0 тис кВт*год, серпень - 145,0 тис кВт*год, вересень - 130,0 тис кВт*год, жовтень - 110,0 тис кВт*год, листопад - 110,0 тис кВт*год, грудень - 110,0 тис кВт*год.

Суд зазначає, що всі обсяги електричної енергії, які були спожиті відповідачем у спірному періоді, не перевищують прогнозовані обсяги електричної енергії, вказані у п. 2.5 договору, з огляду на що відповідач зобов`язаний був здійснювати платежі у строки, встановлені у п. 5.8 Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості спожитої у спірному періоді електричної енергії є таким, що настав.

Судом встановлено, що за спожиту електричну енергію на умовах Договору постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 відповідач сплатив грошові кошти у загальному розмірі 857132,93 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача, копії яких долучено позивачем до позовної заяви (а.с. 83-94).

Таким чином, оскільки позивачем було поставлено відповідачу у спірному періоді (з квітня по грудень 2019 року) електричну енергію на загальну суму 1996879,87 грн, тоді як відповідач здійснив оплату на суму 857132,93 грн, у відповідача виникла заборгованість з оплати спожитої електричної енергії у сумі 1139746,94 грн.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 1139746,94 грн станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за Договором постачання електричної енергії №2103 від 21.03.2019 у сумі 1139746,94 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, та відповідачем не були спростовані (зокрема, відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у сумі 1139746,94 грн), у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення 1139746,94 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення 1139746,94 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код: 20077720) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; ідентифікаційний код: 40121452) грошові кошти у розмірі 1139746 (один мільйон сто тридцять дев`ять тисяч сімсот сорок шість) грн 94 коп. та судовий збір у розмірі 17096 (сімнадцять тисяч дев`яносто шість) грн 20 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 18 червня 2020 року.

Суддя О.В. Чинчин