ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2020 р. Справа № 922/708/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Джерелій В.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек", м. Дніпро
до Приватного підприємства "Сподобівка Агро Плюс", с. Сподобівка, Шевченківський р.-н, Харківська обл.
про стягнення 350017,77 грн
за участю представників сторін:

позивача Гладка В.О. (ордер серії АЕ № 1015994 від 14.02.2020);

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротек", м. Дніпро (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного підприємства "Сподобівка Агро Плюс", с. Сподобівка, Шевченківський р.-н, Харківська обл. 350017,77 грн., з яких:

241394,69 грн. основного боргу;

55805,80 грн. 30% річних;

52817,28 грн. 20% штрафу.

Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати у вигляді 5250,27 грн. судового збору та 16000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов договору про надання послуг № 16194С-АТ від 15.04.2019 щодо своєчасного та повного проведення розрахунків за надані позивачем послуги.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.03.2020 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для судового розгляду справи по суті на 06.04.2020.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.04.2020 задоволено клопотання відповідача (вх. № 8380 від 03.04.2020) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження; подальший розгляд справи № 922/708/20 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання на 04.05.2020.

Протокольною ухвалою господарського суду від 04.05.2020 підготовче засідання відкладено на 18.05.2020.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку та строк, встановлені ухвалою від 10.03.2020 по даній справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.05.2020 закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.06.2020.

На судове засідання 09.06.2020 прибув представник позивача, який просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач на судове засідання 09.06.2020 свого уповноваженого представника не направив, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить відповідне зворотне поштове повідомлення про вручення копії ухвали від 18.05.2020 (а. с. 69).

Оскільки неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 15.04.2019 між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено договір про надання послуг № 16194С-АТ (а. с. 10-12; далі за текстом договір), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується за завданням замовника протягом визначеного в договорі строку здійснити сервісне обслуговування та ремонт сільськогосподарської техніки замовника марки John Deere, а замовник зобов`язується оплатити надані послуги та використані запасні частини.

Сервісне обслуговування включає наступні роботи:

- здійснення виконавцем регламентних (обов`язкових) робіт, передбачених в інструкції експлуатації;

- поточний та терміновий ремонт техніки, що здійснюється за письмовою заявкою замовника (п. 1.1 договору).

Згідно з п. п. 2.1, 2.3 договору найменування, асортимент, кількість, ціна на запасні частини та матеріали, необхідних для надання послуг за даним договором, обумовлюється в погоджених сторонами відповідних актах виконаних робіт до договору, які є його невід`ємною частиною.

Ціна на запасні частини формується виходячи з їх вартості в доларах США (в еквіваленті по курсу, передбаченому цим договором) і встановлюється в українських гривнях та вказується у відповідних актах виконаних робіт по договору. Сума вартості запасних частин, зазначена у акті виконаних робіт, розрахована із міжбанківського курсу продажу долару США, встановленого на інтернет-сайті http://www.udinform.com/, сформованого на 16:00 за київським часом на дату, що передує даті укладання сторонами відповідного акту. При цьому оплата запасних частин здійснюється в національній валюті України у відповідності до нижче наведеної формули за відрахуванням раніше здійснених платежів:

S = Z * A, гривень, де S ціна запасних частин на момент оплати (грн.), Z узгоджена сторонами ціна запасних частин у валюті, зазначена у відповідних актах виконаних робіт по договору, A - міжбанківський курс продажу долару США, встановлений на інтернет-сайті http://www.udinform.com/, сформований на 16:00 за київським часом на дату, що передує даті фактичної сплати замовником коштів за запасні частини.

Пунктом 2.4. договору також передбачено, що замовник зобов`язаний здійснити повну оплату 100% вартості запасних частин у строки, зазначені у п. 3.1 даного договору. Розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України згідно з п. 2.3 цього договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що за надання передбачених договором послуг замовник здійснює оплату 100% вартості послуг протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 5.2 договору у випадку порушення замовником строку оплати будь-яких платежів за даним договором замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення за кожен день прострочення, за весь період прострочення без будь-яких обмежень по строкам, від суми прострочених платежів. Крім того, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених договором, він сплачує виконавцю у відповідності до ст. 625 ЦК України 30 (тридцять) відсотків річних від простроченої суми за весь час прострочення. У випадку, якщо прострочення платежів за даним договором складає більше 5 календарних днів, замовник зобов`язаний додатково, окрім пені, сплатити виконавцю штраф у розмірі 20% від вартості прострочених платежів.

За змістом п. 8.2 договору строк договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 10.04.2020, а відносно виконання сторонами своїх зобов`язань за договором до повного їх виконання.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання умов договору надав відповідачу обумовлені договором послуги з ремонту (які в т.ч. включають надання необхідних запасних частин), про що сторонами підписані та скріплені печатками підприємств наступні акти виконаних робіт:

№ 89586 від 16.04.2019 про виконання ремонтних робіт на суму 8725,32 грн., та встановлення запчастин на суму 3519,55 дол. США. (а. с. 13);

№ 89735 від 18.04.2019 про виконання ремонтних робіт на суму 8725,32 грн., та встановлення запчастин на суму 5420,56 дол. США. (а. с. 14);

№ 91976 від 06.06.2019 про виконання ремонтних робіт на суму 4559,85 грн. (а. с. 15);

№ 92331 від 13.06.2019 про виконання ремонтних робіт на суму 575,01 грн. (а. с. 16).

Всього на суму 22585,50 грн. та 8940,11 дол. США.

Однак, в порушення умов договору відповідач оплату наданих послуг згідно з даними актами не здійснив.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду із позовною заявою, в якій позивач просить стягнути з відповідача борг загальній сумі 241394,69 грн..

Зазначений борг включає в себе 22585,50 грн. боргу в гривневому еквіваленті а також борг в доларовому еквіваленті. При цьому, борг в розмірі 8940,11 дол. США позивачем визначено в порядку, визначеному п. 2.3. договору станом на 14.02.2020 шляхом його переведення в гривневий еквівалент за курсом, розрахований з урахуванням міжбанківського курсу продажу долару США, встановленого на інтернет-сайті http://www.udinform.com/, сформованого на 16:00 за київським часом на дату (курс 24,4750 грн. за 1 дол. США).

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання своїх зобов`язань з оплати виконаних робіт, позивачем на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України нараховано до стягнення з відповідача 52817,28 грн. 20% штрафу, а також 55805,80 грн. 30% річних.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, зокрема передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт надання позивачем на користь відповідача послуг з ремонту, а також встановлення запасних частин та їх вартість підтверджуються матеріалами справи, зокрема, актами виконаних робіт № 89586 від 16.04.2019 (а. с. 13), № 89735 від 18.04.2019 (а. с. 14), № 91976 від 06.06.2019 (а. с. 15) та № 92331 від 13.06.2019 (а. с. 16) та відповідачем не спростовується.

Строк виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг за зазначеним актом визначений умовами договору (п. 3.1) та є таким, що настав.

Зазначений борг включає в себе 22585,50 грн. та 8940,11 дол. США.

Як вже було зазначено вище, борг в розмірі 8940,11 дол. США позивачем переведено в гривневий еквівалент в порядку, визначеному п. 2.3. договору станом на 14.02.2020 за курсом, розрахованим з урахуванням міжбанківського курсу продажу долару США, встановленого на інтернет-сайті http://www.udinform.com/, сформованого на 16:00 за київським часом на дату (курс 24,4750 грн. за 1 дол. США, що становить 218809,19 грн. за 8940,11 дол. США).

Таким чином, загальний розмір заборгованості в гривневому еквіваленті становить 241394,69 грн. (218809,19+22585,50=241394,69)

Оскільки відповідач не надав суду доказів сплати існуючої заборгованості, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 241394,69 грн. заборгованості за договором про надання послуг № 16194С-АТ від 15.04.2019.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань зі сплати спожитих послуг, оскільки не виконав його в строк, визначений умовами договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 5.2 договору у випадку порушення замовником строку оплати будь-яких платежів за даним договором замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення за кожен день прострочення, за весь період прострочення без будь-яких обмежень по строкам, від суми прострочених платежів. Крім того, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених договором, він сплачує виконавцю у відповідності до ст. 625 ЦК України 30 (тридцять) відсотків річних від простроченої суми за весь час прострочення. У випадку, якщо прострочення платежів за даним договором складає більше 5 календарних днів, замовник зобов`язаний додатково, окрім пені, сплатити виконавцю штраф у розмірі 20% від вартості прострочених платежів.

Відповідач є такими, що прострочив виконання своїх зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг, оскільки не виконав їх в строк, встановлений умовами договору.

Як свідчать матеріали справи, позивачем з посилання на зазначені обставини, та в порядку, визначеному п. 5.2. договору нараховано до стягнення з відповідача 52817,28 грн. штрафу (що становить 20% від загальної суми боргу за всіма накладними станом на дату виконання зобов`язань з їх оплати) а також 55805,80 грн. 30% річних за прострочення оплати послуг за кожною з накладних по 17.02.2020 (виходячи з розміру боргу за кожною з накладних станом на передбачену умовами договору дату її оплати).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу та 30% річних, суд констатує його правомірність та арифметичну вірність.

Зазначену зумовлює прийняття судом рішення про задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача 52817,28 грн. штрафу та 55805,80 грн. 30% річних.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 1, 9 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як свідчать матеріали справи, у зв`язку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача, між позивачем, як клієнтом, та адвокатським бюро «Талоконова Кирила» укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 1/05-18 від 17.05.2018 (а. с. 20), за умовами якого бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу, зокрема, щодо представництва та захисту інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань (п. 1.1).

Відповідно до п. 3.1 договору про надання правничої (правової) допомоги розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правничу (правову) допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін.

Додатковою угодою № 14 від 17.02.2020 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 1/05-18 від 17.05.2018 (а. с. 21) сторони визначили порядок оплати правничої (правової) допомоги Бюро (гонорару) у спорі про стягнення з Приватного підприємства "Сподобівка Агро Плюс" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротек" заборгованості за договором про надання послуг № 16194С-АТ від 15.04.2019.

Дана додаткова угода містить перелік послуг які Бюро надає Клієнту в рамках зазначеної додаткової угоди, та їх вартість. При цьому, сторони погодили, що загальна сума наданих Бюро на користь Клієнта послуг щодо стягнення з Приватного підприємства "Сподобівка Агро Плюс" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротек" заборгованості за договором про надання послуг № 16194С-АТ від 15.04.2019 складає 16000 грн.

Платіжним дорученням № 1509 від 27.02.2020 (а. с. 22) позивач сплатив на користь адвокатського бюро 16000,00 грн. за послуги, надані останнім в рамках договору про надання правничої (правової) допомоги № 1/05-18 від 17.05.2018.

Враховуючи викладене, а також те, що факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та сума таких витрат підтверджується матеріалами справи, вони є співрозмірними щодо ціни позову, ступеня складності спору та витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги; що відповідач будь-яких заперечень стосовно розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, відповідних доказів суду не надав, в порядку, визначеному п. 5 ст. 126 ГПК України не звертався до суду з клопотанням про їх зменшення, суд приходить до висновку про необхідність розподілу судових витрат виходячи з суми сплачених позивачем витрат на послуги адвоката в розмірі 16000,00 грн.

Крім того, як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 5250,26 грн.

Згідно з п. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, за наслідками розгляду даної справи з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 5250,26 грн. судового збору та 16000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Сподобівка Агро Плюс" (адреса: 63670, Харківська обл., Шевченківський район, село Сподобівка, вул. Кропивницького, будинок 36; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" (адреса: 49083, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Собінова, будинок 1; ):

241394,69 грн. основного боргу;

55805,80 грн. 30% річних;

52817,28 грн. 20% штрафу;

16000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу;

5250,26 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "16" червня 2020 р.

Суддя О.І. Байбак