РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.06.2020Справа № 910/1672/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С., розглянувши в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна

фабрика «Курахівська»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 88 259, 32 грн.

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач) про стягнення вартості нестачі вантажу в сумі 88 259, 32 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.02.2020 вищевказану заяву залишено без руху на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

24.02.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.03.2020 відкрито провадження у справі № 910/1672/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

16.03.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач проти задоволення позову заперечує, оскільки відповідно до частини 2 статті 114 Статуту залізниць України недостача вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення, а відповідно до ч. 2 п. 27 Правил видачі вантажів при видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, при видачі вантажів, маса яких внаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів, завантажених у вологому стані.

Згідно з відомостями в графі 20 залізничних накладних та довідок ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», вологість вантажу становить 8%, 10,3%, 13,1%, відтак розрахунок повинен бути 2% маси, а не 1%.

Крім того, посилаючись на приписи п. 1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, ст. 23 Статуту залізниць України, п.п. 3.20, 3.21 роз`яснень Президії вищого господарського суду України від 29.05.2020 № 04-5/601, §§ 5-8 Технічних умов розміщення у рухомому складі вантажів дрібних фракцій, що перевозяться без тари, зазначає про те, що в технічному відношенні вагони справні, торцеві двері та розвантажувальні люка з обох сторін закриті. Таким чином, наявність вказаних обставин передбачають відсутність причинного зв`язку між діями перевізника і втратою або ушкодженням вантажу, а отже й відсутність його вини.

При цьому, відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів того, що залізницею не забезпечено схоронності вантажу, що наявні сліди доступу до вантажу, немає таких відміток і в комерційних актах.

Разом з тим, відповідач посилаючись на приписи ст. ст. 31, 32, 37 Статуту залізниць України, п.п. 1, 9 Правил складання актів зазначає, що безпідставними є твердження позивача у позовній заяві щодо вжиття відправником всіх заходів, які б забезпечували б збереження вантажу на всьому шляху слідування, наявність ознак, що вказують на втрату вантажу саме під час перевезення, оскільки це спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно з доводами відповідача, суть спірних правовідносин у цій справі, виходячи з позовної заяви позивача, полягає у вирішенні питання щодо стягнення боргу за поставку товару, а не спір, що виник з договору перевезення вантажу.

Також відповідач зазначає, що позивачем не надано суду доказів оплати спірного вантажу за ціною відправника та не доведено наявність у позивача шкоди.

Крім того, відповідачем було подано клопотання про витребування додаткових доказів у справі, а саме витребувати у позивача оригінали із всіма додатками договору № 1-1-2016/006 від 27.01.2016, що підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу за залізничними накладними № 51234557, 51542405, 51679694, 51794550, 51797017, оскільки у графах № 7 залізничних накладних зазначено, що «поставка власність АТ «ДТЕК Західенерго» по договору № 1-1-2016/006 від 27.01.2016, але позивач цього Договору не долучив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.03.2020 клопотання відповідача було задоволено, в порядку статті 81 Господарського процесуального кодексу України витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» (85621, Донецька область, Мар`їнський район, село Вовчанка, вулиця Нагорна, будинок 1-А) договір № 1-1-2016/006 від 27.01.2016 (оригінал - для огляду та належним чином засвідчену копію для долучення до матеріалів справи).

02.04.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва на виконання вищевказаної ухвали суду позивачем подані додаткові докази у справі.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2017 року між Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля", як Замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська", як Виконавцем, було укладено Договір № 608-ПУ-ПТП, відповідно до умов якого Замовник зобов`язався передати (поставити) виконавцю вугілля для збагачення, оплатити послуги Виконавця, пов`язані із збагаченням вугілля та прийняти концентрат. Виконавець зобов`язався прийняти вугілля, провести його збагачення та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення концентрат Замовнику, в строки та на умовах, обумовлених дійсним договором та/або специфікацією.

У серпні 2019 року відповідач прийняв до перевезення вантаж - вугілля кам`яне у кількості 70 000 кг. у вагоні № 60217551 за залізничною накладною № 51234557, відправником якого є ТОВ «ЦЗФ «Курахівська», а вантажоодержувачем - ДТЕК «Бурштинська ТЕС».

Після прибуття вантажу було здійснено комісійне переважування вагону № 60217551 та виявлено недостачу вантажу, про що складено Комерційний акт № 454201/79 від 26.08.2019, відповідно до змісту якого на підставі акта загальної форми № 2538 станції Чаплине від 25.08.2019 вагон було подано на контрольне зважування. При зважуванні на справних 150-ти тонних вагонних вагах станції Чаплине зав. № 1465 (держ.повірка 19.03.19 р.) виявилося: брутто: 87 500 кг., тара з документа 22 000 кг., нетто 65 500 кг., що менше документа 4 500 кг. Згідно документу значиться: вантаж вугілля кам`яне марки Г- газовий, вологість не менше 8%. Вантаж промарковано двома повздовжними бороздами. Навантаження вище рівня бортів. Вага визначена відправником на вагонних вагах (150т), заводський № 0934. Брутто не вказано, тара 22 000 кг., нетто 70 000 кг. Фактично виявлено: виїмка ліворуч над 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 люками довжиною 10,0 м., шириною 1,5 м., глибиною 0,3 м. Навантаження нижче бортів 10-20 см. Вантаж марковано повздовжними бороздами, в місці виїмки маркування відсутнє. Люка зачинено, течі вантажу немає. При повторному зважуванні вага вагона підтвердилася. Вантаж, якого бракує в вагоні, вміститься міг. Зав. вантажним двором по штатному розкладу відсутній. Зважування здійснювала пр. пв. ОСОБА_12 в присутності ДС ОСОБА_2 , пр. пв. ОСОБА_3 , вохор ОСОБА_4

У вересні 2019 року відповідач прийняв до перевезення вантаж - вугілля кам`яне у кількості 281 000 кг. у вагоні № 63161889 - 70 000 кг., у вагоні № 59953869 - 70 000 кг., у вагоні № 66721853 - 70 000 кг., у вагоні № 56460769 - 71 000 кг., за залізничною накладною № 51542405, відправником якого є ТОВ «ЦЗФ «Курахівська», а вантажоодержувачем - ДТЕК «Бурштинська ТЕС».

Після прибуття вантажу було здійснено комісійне переважування вагону № 56460769 та виявлено недостачу вантажу, про що складено Комерційний акт № 482004/426 від 16.09.2019, відповідно до змісту якого на підставі акта загальної форми № 2600 від 12.09.2019, акту загальної форми № 1052 від 16.09.2019, ст. Покровськ після виходу з 19 ремонтної колії комісією у складі: сотр. поліції - ОСОБА_5 , робітник станції - ОСОБА_13, робітник станції - ОСОБА_14, ДС ОСОБА_6 була проведена перевірка маси вантажу у вагоні. В документі зазначено: брутто: відсутнє, тара - 23 000 кг., нетто - 71 000 кг. При подаванні вагону із зупинкою без розчеплення на 150 т. статичні ваги станції повірені 22.07.2019 р., виявлено: фактична маса брутто вагона склала 91 000 кг., тара вагона з ПД 23 000 кг., маса нетто - 68 000 кг., що менше документа на 3 000 кг. В документі зазначено: вантаж промаркований двома повздовжними бороздами, навантаження вище рівня бортів. Фактично: поверхня вантажу вище бортів 20 см., вкатано, маркування повздовжними бороздами зі скосами до торців над 1-7 люками зправа та зліва виїмка біля 1050 см х 50 см х 30 см. Вагон бездвірний, люка закриті, течі вантажу немає. Вагон у технічному стані справний. Зав. вантажним двором по штату немає.

21.09.2019 року відповідач прийняв до перевезення вантаж - вугілля кам`яне у кількості 279 000 кг. у вагоні № 53186300 - 70 000 кг., у вагоні № 56323835 - 69 000 кг., у вагоні № 62314745 - 70 000 кг., у вагоні № 60726221 - 70 000 кг., за залізничною накладною № 51542405, відправником якого є ТОВ «ЦЗФ «Курахівська», а вантажоодержувачем - ДТЕК «Бурштинська ТЕС».

01.10.2019 року було складено Комерційний акт № 410006/186 по вагону № 53186300, відповідно до якого згідно актів загальної форми ст. Знам`янка Од. № 79750, № 51740 від 30.09.19 р. вагон відчеплено на ваги та перевірку. В документі зазначено навантаження насипом вище бортів, розмір навантаження відповідно висоти бортів не зазначено, вага: тара перев. 23 000 кг., нетто 70 000 кг., вантаж маркований двома повздовжніми бороздами. При перевірці виявлено навантаження рівномірне, вище бортів 200 мм, маркований бороздами. На поверхні вантажу в наявності виїмка ліворуч за ходом поїзда над 1-2-3-4-5-6-7 люками довжиною 10500 мм, шириною 1500 мм, глибиною 1000 мм. Просипання вантажу немає. В місці виїмки маркування відсутнє, доступ до вантажу усунено за допомогою маркування вапном. Каток застосовувався. У вагоні глухі торцеві стінки, люка щільно закриті. Об`єм кузова відсутній. При зважуванні вагона з розчепкою 01.10.19 р. на тензометричних статистичних вагонних вагах СВ-150000В2 ст. Знам`янка Од. (держповірка ваг 04.09.19 р.) працівником станції ОСОБА_7 , в присутності в.о. Заст. Начальника станції ОСОБА_8 , стрільця СК-21 ст. Знам`янка Од. ОСОБА_9 виявилось: брутто 84750 кг., тара з документа 23 000 кг., нетто 61 750 кг., що складає різницю ваги проти документа в сторону зменшення на 8 250 кг.

28.09.2019 року відповідач прийняв до перевезення вантаж - вугілля кам`яне у кількості 765 500 кг. у вагоні № 61605416 - 69 500 кг., у вагоні № 62043351 - 69 500 кг., у вагоні № 60035870 - 69 500 кг., у вагоні № 60037850 - 69 500 кг., у вагоні № 61983722 - 69 500 кг., у вагоні № 65478588 - 70 500 кг., у вагоні № 63523633 - 69 500 кг., у вагоні № 56089725 - 68 500 кг., у вагоні № 59955005 - 69 500 кг., у вагоні № 56875362 - 70 500 кг., у вагоні № 59437460 - 69 500 кг. за залізничною накладною № 51794550, відправником якого є ТОВ «ЦЗФ «Курахівська», а вантажоодержувачем - ДТЕК «Бурштинська ТЕС».

03.10.2019 року було складено Комерційний акт № 388103/157 по вагону № 60037850, відповідно до якого згідно акта загальної форми ст. Покровськ Дон. 61174 від 29.09.2019 на п/к Бурштинської ТЕС проведено комісійне переважування вагона 60037850 вантаж вугілля кам`яне на 150 т. тензометричних вагах АК ДТЕК Бурштинська ТЕС завод. номер 650 повірених 16.04.2019 р. в присутності в.о. ДС ОСОБА_15, ком.агента ст. Бурштин ОСОБА_10 , пр/зд Бурштинська ТЕС ОСОБА_16, заст. нач. ПТЦ ОСОБА_11 . При переважуванні даного вагона виявлено: по документу брутто не вказано, тара 23 000 кг., нетто 69 500 кг., при переважуванні: брутто 87000 кг., тара 23000 кг., нетто 64 000 кг., що менше документа на 5 500 кг. В документі 51794550 вказано: вантаж вугілля кам`яне марки г - газове, насипом, вантаж марковано трьома повздовжніми бороздами, навантаження вище рівня бортів. Фактично поверхня вантажу вище бортів на 30 см., маркування відповідає елект. документу. На поверхні вантажу з 1 по 7 люка зліва в наявності виїмка 1050 см х 100 см х 140 см х 50-60 см., маркування порушено, видно сліди ходіння, що відповідає акту з/ф ст. Покровськ 61174 від 29.09.19 р. Вагон бездверний, люка закриті, при видачі вантажу просипання не було. Вагон у технічному відношенні справний про що складено акт ф.ГУ-106 14 від 03.10.2019 р. Повідомлено поліцію - Юріїв в 10:15 год.

Крім того, 03.10.2019 року було складено Комерційний акт № 388103/158 по вагону № 65478588, відповідно до якого згідно акта загальної форми ст. Покровськ Дон. 61177 від 29.09.2019 на п/к Бурштинської ТЕС проведено комісійне переважування вагона 65478588 вантаж вугілля кам`яне на 150 т. тензометричних вагах АК ДТЕК Бурштинська ТЕС завод. номер 650 повірених 16.04.2019 р. в присутності в.о. ДС ОСОБА_15, ком.агента ст. Бурштин ОСОБА_10 , пр/зд Бурштинська ТЕС ОСОБА_16, заст. Нач. ПТЦ ОСОБА_11 При переважуванні даного вагона виявлено: по документу брутто не вказано, тара 22500 кг., нетто 70500 кг., при переважуванні: брутто 85300 кг., тара 22500 кг., нетто 62800 кг., що менше документа на 7700 кг. В документі 51794550 вказано: вантаж вугілля кам`яне марки г - газове, насипом, вантаж марковано трьома повздовжніми бороздами, навантаження вище рівня бортів. Фактично поверхня вантажу вище бортів на 30 см., маркування відповідає елект. документу. На поверхні вантажу з 1 по 7 люка зліва в наявності виїмка 1050 см х 100 см х 140 см - 1400 см х 50-70 см., маркування порушено, видно сліди ходіння, що відповідає акту з/ф ст. Покровськ 61177 від 29.09.19 р. Вагон бездверний, люка закриті, при видачі вантажу просипання не було. Вагон у технічному відношенні справний про що складено акт ф.ГУ-106 15 від 03.10.2019 р. Повідомлено поліцію - Юріїв в 10:15 год.

Також, 03.10.2019 року було складено Комерційний акт № 388103/159 по вагону № 59437640, відповідно до якого згідно акта загальної форми ст. Покровськ Дон. 61182 від 29.09.2019 на п/к Бурштинської ТЕС проведено комісійне переважування вагона 59437640 вантаж вугілля кам`яне на 150 т. тензометричних вагах АК ДТЕК Бурштинська ТЕС завод. номер 650 повірених 16.04.2019 р. в присутності в.о. ДС ОСОБА_15, ком.агента ст. Бурштин ОСОБА_10 , пр/зд Бурштинська ТЕС ОСОБА_16, заст. Нач. ПТЦ ОСОБА_11 При переважуванні даного вагона виявлено: по документу брутто не вказано, тара 23000 кг., нетто 69500 кг., при переважуванні: брутто 84250 кг., тара 23000 кг., нетто 61250 кг., що менше документа на 8250 кг. В документі 51794550 вказано: вантаж вугілля кам`яне марки г - газове, насипом, вантаж марковано трьома повздовжніми бороздами, навантаження вище рівня бортів. Фактично поверхня вантажу вище бортів на 30 см., маркування відповідає елект. документу. На поверхні вантажу з 1 по 7 люка зліва в наявності виїмка 1050 см х 800 см - 100 см х 60 70 см, маркування порушено, видно сліди ходіння. Над 7 люком справа в наявності сторонній предмет (мішок), що відповідає акту з/ф ст. Покровськ 61182 від 29.09.19 р. Вагон бездверний, люка закриті, при видачі вантажу просипання не було. Вагон у технічному відношенні справний про що складено акт ф.ГУ-106 16 від 03.10.2019 р. Повідомлено поліцію - Юріїв в 10:15 год.

29.09.2019 року відповідач прийняв до перевезення вантаж - вугілля кам`яне у кількості 139000 кг. у вагоні № 56816911 - 69000 кг., у вагоні № 63991608 - 70000 кг., за залізничною накладною № 51797017, відправником якого є ТОВ «ЦЗФ «Курахівська», а вантажоодержувачем - ДТЕК «Бурштинська ТЕС».

03.10.2019 року було складено Комерційний акт № 388103/161 по вагону № 56816911, відповідно до якого згідно акта загальної форми ст. Покровськ Дон. 61198 від 29.09.2019 на п/к Бурштинської ТЕС проведено комісійне переважування вагона 56816911 вантаж вугілля кам`яне на 150 т. тензометричних вагах АК ДТЕК Бурштинська ТЕС завод. номер 650 повірених 16.04.2019 р. в присутності в.о. ДС ОСОБА_15, ком.агента ст. Бурштин ОСОБА_10 , пр/зд Бурштинська ТЕС ОСОБА_16, заст. Нач. ПТЦ ОСОБА_11 При переважуванні даного вагона виявлено: по документу брутто не вказано, тара 21100 кг., нетто 69000 кг., при переважуванні: брутто 86100 кг., тара 21100 кг., нетто 65000 кг., що менше документа на 4000 кг. В документі 51797017 вказано: вантаж вугілля кам`яне марки г - газове, насипом, вантаж марковано трьома повздовжніми бороздами, навантаження вище рівня бортів. Фактично поверхня вантажу вище бортів на 20-30 см., маркування відповідає елект. документу. На поверхні вантажу з 1 по 7 люка зліва в наявності виїмка 1050 см х 80-100 см х 50-70 см, маркування порушено, видно сліди ходіння, що відповідає акту з/ф ст. Покровськ 61198 від 29.09.19 р. Вагон бездверний, люка закриті, при видачі вантажу просипання небуло. Вагон у технічному відношенні справний про що складено акт ф.ГУ-106 17 від 03.10.2019 р. Повідомлено поліцію - Юріїв в 10:15 год.

Крім того, 03.10.2019 року було складено Комерційний акт № 388103/162 по вагону № 63991608, відповідно до якого згідно акта загальної форми ст. Покровськ Дон. 61199 від 29.09.2019 на п/к Бурштинської ТЕС проведено комісійне переважування вагона 63991608 вантаж вугілля кам`яне на 150 т. тензометричних вагах АК ДТЕК Бурштинська ТЕС завод. номер 650 повірених 16.04.2019 р. в присутності в.о. ДС ОСОБА_15, ком.агента ст. Бурштин ОСОБА_10 , пр/зд Бурштинська ТЕС ОСОБА_16, заст. Нач. ПТЦ ОСОБА_11 При переважуванні даного вагона виявлено: по документу брутто не вказано, тара 23300 кг., нетто 70000 кг., при переважуванні: брутто 87000 кг., тара 23300 кг., нетто 63700 кг., що менше документа на 6300 кг. В документі 51797017 вказано: вантаж вугілля кам`яне марки г - газове, насипом, вантаж марковано трьома повздовжніми бороздами, навантаження вище рівня бортів. Фактично поверхня вантажу вище бортів на 20-30 см., маркування відповідає елект. документу. На поверхні вантажу з 1 по 7 люка зліва в наявності виїмка 1050 см х 80-100 см х 60-70 см., маркування порушено, видно сліди ходіння, що відповідає акту з/ф ст. Покровськ 61199 від 29.09.19 р. Вагон бездверний, люка закриті, при видачі вантажу просипання не було. Вагон у технічному відношенні справний про що складено акт ф.ГУ-106 18 від 03.10.2019 р. Повідомлено поліцію - Юріїв в 10:15 год.

Позивач звертаючись до суду з цим позовом вказує на те, відповідач, як перевізник вантажу, належним чином не виконав зобов`язання щодо збереження вантажу під час його перевезення, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки у вигляді недостачі вантажу, вартість якої за розрахунком позивача становить 88 259, 32 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України.

Таким чином, відповідачем взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу на підставі залізничних накладних № 51234557, № 51542405, № 51679694, № 51794550, №51797017.

Статтями 22, 23 Статуту передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Згідно зі ст. 37 Статуту тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 1454 від 01.12.2008, вантаж завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.

Відповідно до п. 1 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу (ст. 32 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 542 від 20.08.2001 року, у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т.ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. Кам`яне вугілля, кокс, торф, руда і рудні концентрати, мінеральні будівельні матеріали (глина, щебінь тощо) перевозяться, як правило, у напіввагонах.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з пунктом 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з статтею 113 Статуту за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

У відповідності до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п. п. 2, 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Як вказано вище, при прибутті вагонів на станцію залізницею проведено комісійні переважування маси вантажу на вагонних вагах, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагонах не відповідає масі, вказаній у залізничних накладних.

Факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений Комерційними актами № 454201/79 від 26.08.2019, № 482004/426 від 16.09.2019, № 410006/186 від 01.10.2019, № 388103/157 від 03.10.2019, № 388103/158 від 03.10.2019, № 388103/159 від 03.10.2019, № 388103/161 від 03.10.2019, № 388103/162 від 03.10.2019.

Вищевказані комерційні акт за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому приймаються судом до уваги в якості належного та допустимого доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у залізничних накладних, фактичній масі вантажу.

Враховуючи те, що судом встановлено факт порушення відповідачем охоронюваних законом прав та інтересів позивача, внаслідок чого останнім були понесені збитки, суд не вбачає підстав для звільнення від відповідальності особи, чиї дії/бездіяльність призвели до відповідних наслідків.

Відповідно до пп. "а" п. 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються:

- від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці;

- від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Судом встановлено, що вантажовідправник передав відповідачу для перевезення вугілля кам`яне, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), Митного тарифу України, встановленого Законом України №584-VII від 19.09.2013 (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) та розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України № 163 від 19.03.2002 є мінеральним паливом.

Згідно з ДСТУ 4083:2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях" для вугілля першої та другої категорії марок ДГ, Г Західного Донбасу, як виняток, загальна волога на робочий стан палива W, має бути не більше 16,0%, а як вбачається з представлених до матеріалів справи залізничних накладних, кам`яне вугілля перевозилось у твердому стані, з вологістю не менше 8%, тобто з характеристиками в межах встановлених норм. Доказів на підтвердження того, що вологість вугілля перевищувала 16% матеріали справи не містять.

Отже, з урахуванням п. 27 Правил видачі вантажів, враховуючи те, що втраченим вантажем за спірними залізничними накладними було вугілля кам`яне, а за даними, які зазначені в графі 20 цієї накладної, у вугіллі кам`яному показник вологи не перевищує гранично допустиму норму, позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1% від маси вантажу при розрахунку збитків.

В силу ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною, у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань, а також причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням (неналежним виконанням) зобов`язань та заподіяними збитками.

При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Відповідно до п. 2.7 роз`яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.05.02 № 04-5/601, згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

На підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано довідки про вартість вугільної продукції № 780/1-10 від 08.10.2019, № 780/10 від 08.10.2019, № 897/2-10 від 25.10.2019, № 1/156 від 03.10.2019, № 1/157 від 03.10.2019, № 1/6273 від 08.10.2019, № 1/6272 від 08.10.2019, № 1/6271 від 08.10.2019, які складені Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля", підписані директором та головним бухгалтером Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" та директором філії ПТП "Павлоградвантажтранс" Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", скріплені печаткою підприємств, що узгоджується зі ст. 115 Статуту залізниць України.

Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Таким чином суд приймає надані позивачем довідки як докази понесених збитків, адже положення ст. 115 Статуту залізниць України не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу, а відтак такі обставини мають бути встановлені судом за допомогою належних та допустимих доказів, зокрема, на підставі довідок про вартість вугільної продукції, які складені відправником вантажу та замовником послуг згідно договору № 608-ПУ-ПТП від 28.12.2017 на підтвердження вартості відправленого вантажу.

Крім того суд зазначає, що згідно з договором № 608-ПУ-ПТП від 28.12.2017, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" як виконавцем та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" як замовником, вантажовідправник (виконавець) не зобов`язаний оплачувати прийняте ним вугілля (концентрат), оскільки предметом договору є надання виконавцем (позивачем) замовнику послуг зі збагачення вугілля, а не його купівля-продаж.

Позивач в цій справі не є власником втраченого майна, а виступає виконавцем за договором збагачення вугілля та вантажовідправником, права на подання позову йому були передані отримувачем вугілля, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що вартість вантажу, яка є базою для вирахування суми збитків, які підлягають відшкодуванню перевізником, доведена позивачем належними та допустимими доказами у справі, внаслідок чого заперечення відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10.08.2018 в справі № 910/22324/16 та від 16.10.2019 в справі № 910/16904/18.

За таких обставин, суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на позов стосовно того, що позивачем не надано доказів оплати вантажу.

При цьому, в даному випадку в матеріалах справи наявні довідки вантажовідправника - ТОВ "ЦЗФ "Курахівська", а також вантажоодержувача - ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" щодо ціни 1 тони вугільної продукції. При цьому, обидві ці сторони в розумінні статей 130, 133 Статуту залізниць України мають право на пред`явлення претензії щодо нестачі вантажу до АТ «Українська залізниця».

Відповідна правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 910/963/17 та від 13.03.2019 у справі № 905/748/17.

Суд не приймає до уваги позицію Верховного Суду, що була викладена у постанові від 27.02.2018 у справі № 910/13327/17, у даному випадку не може бути підставою для відмови у позові, оскільки під час вирішення спору у справі № 910/13327/17 позивач підтверджував розмір вартості втраченого вантажу, посилаючись виключно на неоплачений ним рахунок-фактуру.

В свою чергу, у матеріалах даної справи наявні довідки вантажоодержувача та відправника про вартість вугільної продукції по кожному вагону, в яких було виявлено нестачу вантажу, із зазначенням усіх спірних залізничних накладних.

Судом перевірено наявний у матеріалах справи розрахунок ціни позову (розміру збитків у вигляді недостачі вантажу) та встановлено його відповідність наведеним вище нормам законодавства, а також арифметичну правильність.

Відповідно до статті 130 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

До претензії або позову додаються документи, які підтверджують вимоги заявника.

Пунктом 2 Правил заявлення та розгляду претензій (статті 130 - 137 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28 травня 2002, встановлено, що згідно зі статтею 133 Статуту передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції) такого змісту: "Право на пред`явлення претензії та позову передано (найменування організації)". Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

Суд встановив, що вантажоодержувач передав право на пред`явлення претензії та позову за залізничними накладними позивачу (вантажовідправнику), що підтверджується належним чином оформленими та засвідченими печатками вантажоодержувача переуступними підписами вантажоодержувача на вказаних залізничних накладних.

Таким чином, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини втрати вантажу та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, є обґрунтованими.

Згідно з приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, спростовуються вищевказаними висновками суду, у зв`язку з чим до уваги не приймаються.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 88 259, 32 грн збитків, які виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 88 259, 32 грн. задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» (85621, Донецька область, Мар`їнський район, село Вовчанка, вулиця Нагорна, будинок 1А; ) 88 259 (вісімдесят вісім тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) грн. 32 коп. збитків та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В силу приписів п. 4 Розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

6. Відповідно до підпункту 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 12.06.2020 року.

Суддя В.С. Ломака