ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.06.2020 м.Харків Справа № 905/720/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор`євій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом : Краматорської міської ради, м.Краматорськ, Донецька область

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Сторчак Наталі Анатоліївни, м.Краматорськ, Донецька область

про стягнення 438928,99грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть справи:

Позивач, Краматорська міська рада, м.Краматорськ, Донецька область, звернувся до Господарського суду Донецької області із позовом до Фізичної особи-підприємця Сторчак Наталі Анатоліївни, м.Краматорськ, Донецька область, про стягнення заборгованості в сумі 438928,99грн., в тому числі: 433460,34грн. - заборгованість з орендної плати за землю, 1358,36грн. - інфляційні втрати, 4110,29грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань в частині сплати орендної плати за договором оренди землі від 12.06.2019.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/720/20 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 19.05.2020.

Ухвалою суду від 19.05.2020 судове засідання відкладено на 17.06.2020.

05.06.2020 на електронну адресу суду з накладанням електронного цифрового підпису від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів, а саме: уточненого розрахунку орендної плати, інфляційних втрат та 3% річних.

Аналогічна за змістом заява надійшла на адресу суду 10.06.2020р.

У судове засідання 17.06.2020 представник позивача не з`явився; про місце, час та дату судового засідання позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач у жодне судове засідання не з`явився, свого представника не направив; про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Ухвали суду направлялись на адресу відповідача згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За наведених обставин судом вчинені всі необхідні дії щодо повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, вчинення відповідних процесуальних дій.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що клопотання про відкладення розгляду справи учасниками не заявлялись, явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін та за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

12.06.2019 між Краматорською міською радою (орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Сторчак Наталею Анатоліївною (орендар, відповідач) укладено договір оренди землі (далі за текстом - договір), за умовами п.1 та п.2 якого, орендодавець на підставі рішення Краматорської міської ради від 04.10.2018 №43/VII-508 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної ділянки в оренду» надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,7130 га несільськогосподарського призначення для функціонування адміністративної будівлі з автостоянкою (код КВЦПЗ «03.10») з кадастровим номером :00:001:0467, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Згідно п.5 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Міжміського управління у містах Краматорську та Дружківці Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області №3162 від 13.11.2018 становить на дату укладання договору 13021647,12грн.

За змістом п.8 договору, договір укладено на 5 років по 04.10.2023 року включно. Згідно з частиною 3 ст.631 ЦК України сторони домовились, що умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 04.10.2018 року (дати рішення Краматорської міської ради).

Пунктом 9 договору визначено, що орендна плата за землю сплачується орендарем виключно у грошовій формі в розмірі 6 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить річна на час складання договору - 781298,82грн. Орендна плата вноситься до місцевого бюджету м.Краматорська безготівковим перерахуванням через фінансові установи або готівкою через відділення банків.

Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуваннями її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством. На наступні роки обчислення орендної плати за землю здійснюється орендарем самостійно, відповідно до діючого законодавства, щорічно станом на 1 січня поточного року з урахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки землі, доведеного Держгеокадастром України (п.10 договору).

За умовами п.11 договору, орендна плата вноситься у строки, відповідно до чинного законодавства. При наявності свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, орендна плата вноситься щомісячно, не пізніше 30 числа наступного за звітнім місяця, в розмірі 1/12 частини річної орендної плати.

Відповідно до п.26 договору, орендодавець, зокрема, має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати з урахуванням коефіцієнту індексації.

Пунктом 28 договору визначено обов`язок орендаря своєчасно вносити орендну плату з урахуванням щорічного коефіцієнту індексації грошової оцінки землі.

Згідно п.37 договору, за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди за цим договором. Невід`ємною частиною договору є акт приймання-передачі об`єкта оренди (п.39. договору).

Право оренди земельної ділянки за договором зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.07.2019 (номер запису 32423523), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.03.2020 №202471014.

Доказів розірвання договору чи визнання його недійсним суду не надано, тому він є обов`язковим для виконання сторонами.

12.06.2019 сторонами договору підписано акт приймання-передачі, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку площею 0,7130 га за кадастровим номером :00:001:0467 для функціонування адміністративної будівлі з автостоянкою по АДРЕСА_4 .

За твердженнями позивача відповідач визначеного договором обов`язку зі сплати орендних платежів не виконував.

Листом №01-26/813 від 23.01.2020 позивач 23.01.2020 звернувся до відповідача з вимогою про сплату в місячний термін з дня отримання даного листа заборгованості з орендної плати. Проте вимога позивача про сплату боргу залишена без задоволення.

Згідно листа Головного управління ДПС у Донецькій області ДПС України №31861/10/05-99-52-33 від 14.04.2020 станом на 01.04.2020 Фізична особа-підприємець Сторчак Н.А. податкову звітність з орендної плати до ДПІ у м.Краматорську не надавала, орендну плату за землю не сплачувала.

У зв`язку з викладеним сума боргу відповідача зі сплати орендних платежах за період з 12.07.2019 по 31.01.2020 становить 433460,34грн.

Таким чином, внаслідок порушення виконання відповідачем своїх зобов`язань з внесення орендної плати за договором оренди землі від 12.06.19р. та наявністю непогашеної заборгованості за вказаним договором по орендним платежам за період з 12.07.2019 по 31.01.2020, позивач звернувся з позовом у цій справі про стягнення з відповідача заборгованості по орендних платежах за вказаний період в розмірі 433460,34грн., інфляційних втрат в сумі 1358,36грн. та 3% річних в сумі 4110,29грн.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Відносини пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним, Податковим та Цивільним кодексами України, іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

На підставі ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з п.3 ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення, перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з положеннями ч.5 ст.5, ч.1 ст.13 Закону України "Про оцінку земель" для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка земель.

Згідно з пунктом 289.1 ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Отже, основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19.02.19р. у справі №916/2303/17, від 16.04.19р. у справі № 905/1315/18 ).

Відповідно до положень статей 11, 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст.526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст.525 Цивільного кодексу України).

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до пунктів 288.1, 288.5 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку.

Таким чином, положеннями Податкового кодексу України та Закону України "Про оренду землі" визначається не фіксований розмір орендної плати за земельну ділянку, а порядок визначення орендної плати за землю. Розмір та порядок обчислення орендної плати мають бути встановлені у договорі оренди, оскільки умови про розмір орендної плати та порядок її обчислення є істотними умовами договору оренди.

Відповідно до ч.2 ст.20 і ч.3 ст.23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Положеннями ст.24 Закону України "Про оренду землі" закріплено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов`язання є обов`язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором або законом.

За приписами ст.ст.3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов`язковість виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до положень ст.ст.610, 611 зазначеного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що сторони перебувають у договірних відносинах на підставі укладеного між ними договору оренди землі від 12.06.2019 та згідно його умов зобов`язані виконувати умови цього договору (зобов`язання за договором).

Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,7130 га, що передана у користування відповідачеві на підставі договору оренди землі від 12.06.2019.

Земельна ділянка площею 0,7130 га за кадастровим номером :00:001:0467, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 була передана орендодавцем орендарю згідно акту приймання-передачі в оренду земельної ділянки від 12.06.2019, який підписано сторонами договору та копія якого міститься в матеріалах справи.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов`язання з надання відповідачеві в оренду земельної ділянки відповідно до умов договору оренди, а відповідач, який є фактичним користувачем земельної ділянки, яка є предметом договору оренди землі від 12.06.2019, у свою чергу, не виконав взяті на себе зобов`язання зі сплати орендних платежів відповідно до умов договору оренди.

Так, пунктом 28 договору, визначений обов`язок орендаря своєчасно вносити орендну плату.

Згідно листа Головного управління ДПС у Донецькій області ДПС України №31861/10/05-99-52-33 від 14.04.2020 станом на 01.04.2020 Фізична особа-підприємець Сторчак Н.А. податкову звітність з орендної плати до ДПІ у м.Краматорську не надавала, орендну плату за землю не сплачувала.

Станом на теперішній час доказів сплати орендних платежів відповідачем суду також не надано.

Таким чином, факт наявності боргу у відповідача перед позивачем належним чином доведений, відповідачем не спростований, строк сплати орендних платежів, у відповідності до умов договору є таким, що настав.

Ухилення відповідача від належного виконання обов`язків за договором оренди земельної ділянки в частині оплати не можна вважати таким, що відповідає критеріям добросовісності у розумінні ст.3 ЦК України, а тому є всі підстави для розрахунку орендної плати за земельну ділянку, площею 0,7130 га з кадастровим номером :00:001:0467, згідно умов договору.

Відповідно до розрахунку орендної плати нарахованої позивачем сума заборгованості за період з 12.07.2019 по 31.01.2020 складає 433460,34грн.

Перевіривши розрахунок розміру орендної плати, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, враховуючи наведені положення законодавства, а також зважаючи на встановлені обставини, вбачається правомірним нарахування позивачем заборгованості з орендної плати за період з 12.07.2019 по 31.01.2020.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача орендної плати на загальну суму 433460,34грн. за визначений ним період є обґрунтованими, виходячи із встановленого договором порядку розрахунку розміру орендної плати.

Оскільки матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання свого зобов`язання з оплати орендних платежів, то позивачем правомірно здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно уточненого розрахунку позивача, 3% річних в загальній сумі 4110,29грн. нараховані останнім окремо по кожному простроченому платежу з орендної плати, а саме:

- за зобов`язаннями липня 2019 року на суму боргу 42810,90грн. за період з 31.08.2019 по 01.03.2020;

- за зобов`язаннями серпня 2019 року на суму боргу 65108,24грн. за період з 01.10.2019 по 01.03.2020;

- за зобов`язаннями вересня 2019 року на суму боргу 65108,24грн. за період з 31.10.2019 по 01.03.2020;

- за зобов`язаннями жовтня 2019 року на суму боргу 65108,24грн. за період з 02.12.2019 по 01.03.2020;

- за зобов`язаннями листопада 2019 року на суму боргу 65108,24грн. за період з 31.12.2019 по 01.03.2020;

- за зобов`язаннями грудня 2019 року на суму боргу 65108,24грн. за період з 31.01.2020 по 01.03.2020;

- за зобов`язаннями січня 2019 року на суму боргу 65108,24грн. за період з 01.02.2020 по 01.03.2020.

Перевіривши наданий розрахунок 3% річних, із врахуванням вказаних у розрахунку позивача періодів прострочення та суми боргу по кожному орендному платежу, судом встановлено, що позивачем не вірно визначено кількість днів у періоді з 31.08.2019 по 01.03.2020 (замість 184 дні річні нараховано за 210 днів), у періоді з 01.10.2019 по 01.03.2020 (замість 153 днів річні нараховано за 180 днів), у періоді з 31.10.2019 по 01.03.2020 (замість 123 днів річні нараховано за 150 днів), у періоді з 02.12.2019 по 01.03.2020 (замість 91 дня річні нараховано за 120 днів), у періоді з 31.12.2019 по 01.03.2020 (замість 62 днів річні нараховано за 90 днів), у періоді з 31.01.2020 по 01.03.2020 (замість 31 дні річні нараховано за 60 днів), що призвело до завищення сум річних нарахованих за зобов`язаннями відповідно липня-грудня 2019 року.

Нарахування 3% річних на суму боргу 65108,24грн. за зобов`язаннями січня 2020 року за період 01.02.2020 - 01.03.2020 є не правомірним оскільки орендна плата за зобов`язаннями січня 2020 року мала бути здійснена не пізніше 30 числа наступного за звітним місяця, прострочка виникла з 01.03.2020, а тому у визначений позивачем період (01.02.2020 - 01.03.2020) прострочення сплати вказаної суми орендного платежу не існувало.

Провівши власний розрахунок заявлених до стягнення 3% річних за прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань, судом встановлено, що загальний розмір 3% річних складає 3104,47грн.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в сумі 3104,47грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.18р. у справу №910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

За приписами ч.2 п.3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений відповідною Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума боргу яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. При цьому, якщо кредитор звертається за стягненням суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто, мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальність передбачена ч.2 ст.625 ЦК України стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, від 22.01.2019 у справі №905/305/18, від 30.01.2019 у справі №922/175/18.

Згідно наданого уточненого розрахунку позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення інфляційні втрати у загальному розмірі 1358,36грн., а саме:

- в сумі 642,16грн. за зобов`язаннями липня 2019 року на суму боргу 42810,90грн. за період з 31.08.2019 по 01.03.2020;

- в сумі 520,87грн. за зобов`язаннями серпня 2019 року на суму боргу 65108,24грн. за період з 01.10.2019 по 01.03.2020;

- в сумі 65,11грн. за зобов`язаннями вересня 2019 року на суму боргу 65108,24грн. за період з 31.10.2019 по 01.03.2020;

- в сумі 130,22грн. за зобов`язаннями листопада 2019 року на суму боргу 65108,24грн. за період з 31.12.19р. по 01.03.20р.

Перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань, суд дійшов висновку, що позивачем не враховані вищевказані положення, а тому наданий розрахунок є арифметично невірним.

Здійснивши відповідні власні перерахунки збитків від інфляції (з врахуванням дефляції), судом встановлено, що у розрахунку інфляційних втрат за зобов`язаннями вересень 2019 року за період листопад 2019 року - лютий 2020 року та за зобов`язаннями листопада 2019 року за період січень 2020 року - лютий 2020 року превалюють дефляційні процеси.

Отже, за перерахунком суду відповідні вимоги (з врахуванням дефляції) складають 642,32грн., а саме: 514,32грн. інфляційні за зобов`язаннями липня 2019 року, 324,17грн. інфляційні за зобов`язаннями серпня 2019 року, -130,67грн. дефляційні за зобов`язаннями вересня 2019 року, - 65,50грн. дефляційні за зобов`язаннями листопада 2019 року.

Таким чином вимога позивача про стягнення інфляційних витрат підлягає задоволенню частково у сумі 642,32грн.

Перерахунок 3% річних та інфляційних втрат судом здійснено за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга Закон".

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 231, 236-238, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Краматорської міської ради, м.Краматорськ, Донецька область, до Фізичної особи - підприємця Сторчак Наталі Анатоліївни, м.Краматорськ, Донецька область, про стягнення заборгованості в сумі 438928,99грн., з яких: 433460,34грн. - основний борг, 4110,29грн. - 3% річних, 1358,36грн. - інфляційні втрати, задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сторчак Наталі Анатоліївни ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Краматорської міської ради (площа Миру, буд. 2, м.Краматорськ, Донецька область, 84313; ) заборгованість в сумі 433460,34грн., 3% річних в сумі 3104,47грн., інфляційні втрати в сумі 642,32грн. та судовий збір в сумі 6558,11грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області в строки передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення складено та підписано 17.06.20р.

Суддя М.О. Лейба