ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2020 р. Справа№ 911/1507/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поляк О.І.

суддів: Кропивної Л.В.

Дідиченко М.А.

за участі секретаря - Стародуб М.Ф.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області (суддя Бацуца В.М.) від 06.11.2019 (повний текст складено 16.12.2019) у справі №911/1507/19

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з додатковою відповідальністю „Рокитнянський спецкар`єр"

про зобов`язання видати свідоцтво про право власності на частку у статутному капіталі товариства з додатковою відповідальністю,-

за участі представників згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю „Рокитнянський спецкар`єр" про зобов`язання видати свідоцтво про право власності на частку у статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю „Рокитнянський спецкар`єр".

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем безпідставним невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо видачі позивачу свідоцтва про право власності на частку у статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю „Рокитнянський спецкар`єр".

Рішенням Господарського суду Київської області від 06.11.2019 у справі №911/1507/19 у задоволенні позову відмовлено повністю, у зв`язку з тим, що положеннями чинного законодавства не встановлено обов`язку товариства з додатковою відповідальністю на видачу учаснику товариства свідоцтва про право власності на частку у статутному капіталі товариства з додатковою відповідальністю на підтвердження його участі у товаристві. Така участь учасника у товаристві підтверджується статутом товариства та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 06.11.2019 у справі №911/1507/19 та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати відповідача видати позивачеві свідоцтво на право власності на частку в статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю «Рокитнянський спецкар`єр». Крім того, апелянт просив суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що право позивача на отримання свідоцтва про право власності на частку у статутному капіталі відповідача, встановлено чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством та протоколом загальних зборів відповідача віл 25.12.2012. Таким чином, висновок суду про відсутність обов`язку товариства видавати таке свідоцтва не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

20.02.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), ОСОБА_2, Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2020 задоволено клопотання апелянта, поновлено йому строк на апеляційне оскарження рішення, відкрито апеляційне провадження у справі №911/1507/19, розгляд скарги призначено на 01.04.2020.

19.03.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що чинним законодавством не передбачено видачі жодних документів, що підтверджують право власності на частку у статутному капіталі товариства з додатковою відповідальністю. Таким чином, відповідач не порушував прав позивача, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 зі змінами від 16.03.2020 №215 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 12.03.2020 до 03.04.2020 року на усій території України карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, зокрема, карантин продовжено до 24.04.2020.

Враховуючи рекомендаційний лист Ради суддів України від 16.03.2020 № 9рс-186/20 щодо встановлення на період з 16.03.2020 до 03.04.2020 особливого режиму роботи судів України (обмеження допуску в судові засідання осіб, які не є учасниками судових засідань; за можливості здійснення судового розгляду справи без участі сторін, в порядку письмового провадження; утримання від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання (слабкість, кашель, задуха, утруднення дихання, тощо), колегія суддів, з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2, Північний апеляційний господарський суд, ухвалою від 30.03.2020, повідомив сторін що засідання 01.04.2020 не відбудеться, про наступне судове засідання сторін буде повідомлено додатково.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2020, у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_2 , відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 09.04.2020, яка входить до складу колегії суддів і не є суддею - доповідачем, сформовано новий склад колегії суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Дідиченко М.А.

Ухвалою від 30.04.2020 скаргу прийнято до провадження у новому складі суду: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Дідиченко М.А. Крім того, ухвалою від 30.04.2020 розгляд скарги призначено на 14.05.2020.

В судовому засіданні 14.05.2020 представником було зроблено заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. Суд оголосив перерву до 28.05.2020.

18.05.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача про приєднання додаткових доказів. Крім того, і до апеляційної скарги ним додано додаткові документи. Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Ані у вказаній заяві, ані в апеляційній скарзі позивач не зазначає по причини неподання таких доказів до суду першої інстанції, у зв`язку з чим усі подані позивачем нові докази судом не приймаються.

В судовому засіданні 28.05.2020 суд заслухав представників сторін.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, заслухавши представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Позивач - ОСОБА_1 був акціонером ВАТ «Рокитнянський спецкар`єр» та володів 11040 простими іменними акціями товариства номінальною вартістю 0,25 грн, що підтверджується сертифікатом серії РС № 222 .

Судом першої інстанції встановлено, що 15.04.2011 проведено загальні збори акціонерів ВАТ Рокитнянський спецкар`єр", на яких, серед іншого, вирішено визначити тип товариства як Публічне акціонерне товариство та змінити найменування товариства з ВАТ «Рокитнянський спецкар`єр» на ПАТ «Рокитнянський спецкар`єр»; затвердити порядок вилучення сертифікатів акцій товариства після дати депонування глобального сертифіката; затвердити рішення про переведення випуску простих іменних акцій товариства, випущених у документарній формі існування в бездокументарну форму існування (дематеріалізацію); внести зміни до статуту товариства, тощо, про що за наслідками проведення вказаних загальних зборів акціонерів ВАТ «Рокитнянський спецкар`єр» складено протокол № 1 від 15.04.2011.

25.12.2012 проведено загальні збори акціонерів ПАТ «Рокитнянський спецкар`єр», на яких вирішено, серед іншого, припинити діяльність ПАТ «Рокитнянський спецкар`єр» шляхом перетворення у ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр»; затвердити порядок обміну акцій ПАТ «Рокитнянський спецкар`єр» на частки в статутному капіталі ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр»; затвердити план, порядок та умови здійснення перетворення ПАТ «Рокитнянський спецкар`єр» у ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр» тощо, про що за наслідками проведення вказаних загальних зборів складено протокол б/н від 25.12.2012.

12.03.2013 проведено установчі збори ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр», на яких вирішено, серед іншого, створити ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр» в результаті перетворення ПАТ «Рокитнянський спецкар`єр» в ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр», яке стає правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Рокитнянський спецкар`єр»; сформувати статутний капітал ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр» за рахунок майна, прав і обов`язків, переданих від ВАТ «Рокитнянський спецкар`єр», що припинило свою діяльність шляхом перетворення в ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр» у розмірі 2275522,00 грн; встановлено, що розмір часток учасників у статутному капіталі товариства дорівнює розміру загальної номінальної вартості акцій, належних учасникам, у статутному капіталі до перетворення тощо, про що за наслідками проведення вказаних установчих зборів ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр» складено протокол б/н від 12.03.2013. Вказаний протокол, зокрема, підписаний позивачем. З його змісту вбачається, що по всім питанням порядку денного учасники голосували одностайно «за».

Регулювання відносин, пов`язаних з створенням та діяльністю товариств з додатковою відповідальністю здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про господарські товариства», Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», іншими нормативно-правовими актами, і безпосередньо установчими документами товариства.

Відповідно до ст. 80 Господарського кодексу України до господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства. Акціонерним товариством є господарське товариство, яке має статутний капітал, поділений на визначену кількість акцій однакової номінальної вартості, і несе відповідальність за зобов`язаннями тільки майном товариства, а акціонери несуть ризик збитків, пов`язаних із діяльністю товариства, в межах вартості належних їм акцій, крім випадків, визначених законом. Товариством з додатковою відповідальністю є господарське товариство, статутний капітал якого поділений на частки визначених установчими документами розмірів і яке несе відповідальність за своїми зобов`язаннями власним майном, а в разі його недостатності учасники цього товариства несуть додаткову солідарну відповідальність у визначеному установчими документами однаково кратному розмірі до вкладу кожного з учасників.

Злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади (ст. 106 Цивільного кодексу України).

Перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи (ст. 108 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 87 Закону України «Про акціонерні товариства» розподіл часток (паїв) підприємницького товариства - правонаступника відбувається із збереженням співвідношення кількості акцій, що було між акціонерами у статутному капіталі акціонерного товариства, що перетворилося.

Установчим документом акціонерного товариства, товариства з обмеженою відповідальністю і товариства з додатковою відповідальністю є статут (ст. 82 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» установчим документом товариства є статут.

Як вбачається із матеріалів справи, ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр» (ідентифікаційний код 05408680) створено внаслідок перетворення ПАТ «Рокитнянський спецкар`єр» (ідентифікаційний код 05408680) у ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр» (ідентифікаційний код 05408680), а ПАТ «Рокитнянський спецкар`єр» (ідентифікаційний код 05408680) створено в результаті зміни найменування ВАТ «Рокитнянський спецкар`єр» (ідентифікаційний код 05408680) на ПАТ «Рокитнянський спецкар`єр» (ідентифікаційний код 05408680), і ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр» (ідентифікаційний код 05408680) є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Рокитнянський спецкар`єр» (ідентифікаційний код 05408680) та ВАТ «Рокитнянський спецкар`єр» (ідентифікаційний код 05408680), що підтверджується протоколом № 1 від 15.04.2011 загальних зборів акціонерів, протоколом б/н від 25.12.2012 загальних зборів акціонерів, протоколом б/н від 12.03.2013, статутом ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр» (ідентифікаційний код 05408680), затвердженим рішенням загальних зборів учасників товариства, оформленим протоколом б/н від 06.06.2019, відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Позивач на момент розгляду справи є учасником ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр» (ідентифікаційний код 05408680), якому належить внесок у статутному капіталі товариства у розмірі 2760,00 грн, що становить 0,1213% статутного капіталу товариства, що підтверджується, зокрема, відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказана частка еквівалента кількості акцій, що мав позивач у ПАТ «Рокитнянський спецкар`єр».

У січні 2017 позивач звернувся до відповідача із зверненням, у якому просив видати свідоцтво про право власності на частку в статутному капіталі ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр». У відповідь, листом № 22 від 21.02.2017 відповідач повідомив позивача, що про результати його звернення його буде сповіщено додатково.

Як зазначає позивач, вказане звернення відповідачем розглянуто не було, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом про зобов`язання видати свідоцтво про право власності на частку у статутному капіталі ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр».

Статтею 12 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України. Розмір частки учасника товариства у статутному капіталі товариства може додатково визначатися у відсотках. Розмір частки учасника товариства у відсотках повинен відповідати співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу товариства.

Відповідно до ст. 89 Цивільного кодексу України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. До єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 є учасником відповідача, розмір його внеску складає 2760,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, вказав, що законом не встановлено обов`язку товариства з додатковою відповідальністю на видачу учаснику товариства свідоцтва про право власності на частку у статутному капіталі товариства з додатковою відповідальністю на підтвердження його участі у товаристві. Така участь учасника у товаристві підтверджується статутом товариства та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що твердження позивача щодо обов`язку відповідача видати позивачу свідоцтво про право власності на частку у статутному капіталі товариства на підставі рішення загальних зборів акціонерів, оформленого протоколом № 1 від 15.04.2011, рішення загальних зборів акціонерів б/н від 25.12.2012 не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки свідоцтва про права власності на частку у статутному капіталі товариства і необхідність їх видачі, передбачені рішенням загальних зборів акціонерів, встановлювались лише на стадії обміну акцій ПАТ „Рокитнянський спецкар?єр" на частки його правонаступника - ТДВ „Рокитнянський спецкар?єр". Такі свідоцтва вичерпували свою дію на етапі створення і формування статутного капіталу ТДВ „Рокитнянський спецкар?єр", а тому видача таких свідоцтва після створення і формування статутного капіталу ТДВ „Рокитнянський спецкар?єр" не має жодної правової підстави.

Колегія суддів не погоджується з означеним висновком суду, з огляду на таке.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 52 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства. Учаснику товариства з обмеженою відповідальністю, який повністю вніс свій вклад, видається свідоцтво товариства.

Рішенням позачергових загальних зборів ПАТ „Рокитнянський спецкар`єр", оформленим протоколом від 25.12.2012, затвердено порядок обміну акцій ПАТ «Рокитнянський спецкар`єр» на частки в статутному капіталі ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр». Зокрема, встановлено, що з дня державної реєстрації ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр», утвореного в результаті реорганізації ПАТ „Рокитнянський спецкар`єр" шляхом перетворення, відбувається обмін письмових зобов`язань на частки ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр» у відповідності з отриманими письмовими зобов`язаннями про видачу відповідної кількості часток товариства, що створюється внаслідок реорганізації, та видачі свідоцтв, що підтверджують їхнє право власності на частку у статутному капіталі ТДВ «Рокитнянський спецкар`єр».

Таким чином, в силу означеної норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин закону та рішення загальних зборів, товариство взяло на себе зобов`язання видати його учасникам свідоцтва про право власності на частку у статутному капіталі.

Станом на момент розгляду справи в суді свідоцтво про право власності на частку у статутному капіталі відповідачу не видано.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що чинним законодавством не передбачено видачі жодних документів, що підтверджують право власності на частку у статутному капіталі товариства з додатковою відповідальністю.

Згідно ст.ст. 599, 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Колегія суддів зазначає, що той факт, що чинним на момент розгляду справи законодавством не встановлено обов`язку товариства з додатковою відповідальністю на видачу учаснику товариства свідоцтва про право власності на частку у статутному капіталі, не може звільняти його від такого обов`язку, що був визначений чинним законом на момент виникнення спірних правовідносин, та виконання якого взяло на себе товариство шляхом прийняття рішення загальних зборів.

Отже, виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що свідоцтва про права власності на частку у статутному капіталі товариства і обов`язок їх видачі, передбачені рішенням загальних зборів акціонерів, встановлювались лише на стадії обміну акцій акціонерного товариства на частки його правонаступника - товариства з додатковою відповідальністю, оскільки чинне законодавство не передбачає припинення зобов`язань у зв`язку з виключенням такої вимоги із закону в подальшому. Так, кредитор не позбавлений права вимагати від боржника виконання його обов`язку в натурі, в тому числі і у випадку, коли у зв`язку із змінами у законодавстві такий обов`язок більше не передбачений, однак який виник на підставі рішення загальних зборів та залишився невиконаним.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача видати позивачу свідоцтво про право власності на частку у статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю „Рокитнянський спецкар`єр".

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків пропуску позовної давності, зробленої в судовому засіданні 14.05.2020, слід зазначити наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ст. 267 Цивільного кодексу України).

За змістом зазначених норм заява про застосування позовної давності може бути розглянута, лише якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції. Водночас, в суді першої інстанції відповідачем такої заяви відповідачем не зроблено, у зв`язку з чим у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи в викладеного, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову помилковим, а рішення Господарського суду Київської області від 06.11.2019 у справі №911/1507/19 таким, що прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, тоді як апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позову та апеляційної скарги покладається судом на відповідача.

Крім того, позивачем заявлялось клопотання про покладення на відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9000,00 грн.

Як унормовано статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Матеріали справи містять договір про надання правової допомоги від 12.01.2019, укладений позивачем з адвокатом Іллінським Олександром Васильовичем , акт приймання-передачі виконаних робіт по наданню правової допомоги від 16.10.2019, квитанції до прибуткових касових ордерів на загальну суму 9000,00 грн, копію ордеру на надання правової допомоги № 388131.

Отже, оскільки факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджений належними та допустимими в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами, то колегія суддів покладає на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Господарського суду Київської області від 06.11.2019 у справі №911/1507/19 - скасувати.

2. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

3. Зобов`язати Товариство з додатковою відповідальністю „Рокитнянський спецкар`єр" (09600, Київська обл., Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Білоцерківська, буд. 1, ) видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) свідоцтво про право власності на частку в статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю „Рокитнянський спецкар`єр" (09600, Київська обл., Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Білоцерківська, буд. 1, ).

4. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю „Рокитнянський спецкар`єр" (09600, Київська обл., Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Білоцерківська, буд. 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 1921,00 грн судового збору за подання позову, 2881,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги, а також 9000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

5. Справу повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.06.2020.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Дідиченко