ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
09.06.2020 Справа № 914/528/20
Господарський суд Львівської області у складі
Головуючого судді Фартушка Т.Б. за участю секретаря судового засідання Іваночка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви: Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни
про: стягнення витрат на професійну правничу допомогу
у справі №914/528/20 за позовом: Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни, Львівська область, м.Львів;
до Відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Львівського електролампового заводу Іскра, Львівська область, м.Львів;
про: стягнення заборгованості
Позивача: не з`явився;
Відповідача: не з`явився.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.03.2020р. у даній справі суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; призначити судове засідання з розгляду справи по суті на 24.03.2020р.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.05.2020р. у даній справі суд ухвалив в позові відмовити повністю; призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат у справі на 12:00год. 09.06.2020р.; встановити Фізичній особі-підприємцю Ковалик Галині Романівні п`ятиденний строк на подання суду та Відповідачу доказів понесених судових витрат.

Відповідно до ч.3 ст.222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч.3 ст.63 ГПК України за дорученням головуючого судді обов`язки секретаря судового засідання виконує помічник судді Фартушка Тараса Богдановича Іваночко ОСОБА_1 Володимирович.

В порядку ст.205 ГПК України клопотання про роз`яснення прав та обов`язків до суду не надходили.

Заяв про відвід головуючого судді чи секретаря судового засідання не надходило та не заявлялось.

Представник Позивача в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

02.06.2020р. Позивачем за вх. №1278/20 подано до суду Заяву від 02.06.2020р. б/н про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій просить суд долучити до матеріалів справи докази понесення Позивачем судових витрат на професійну допомогу та стягнути з Відповідача на користь Позивача 6726,40грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Окрім того, 09.06.2020р. Позивачем засобами поштового зв`язку за вх. №1305/20 надіслано на адресу суду заяву від 29.05.2020р. б/н про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій просить суд долучити до матеріалів справи докази понесення Позивачем судових витрат на професійну допомогу та стягнути з Відповідача на користь Позивача 6726,40грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається із відтиску календарного штемпеля відділення поштового зв`язку про прийняття до пересилки рекомендованого відправлення №317, Позивачем вказану заяву надіслано 01.06.2020р.

Представник Відповідача в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Згідно з ч.4 ст.244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.9 ст.81 ГПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду Львівської області від 26.05.2020р. у даній справі суд ухвалив в позові відмовити повністю; призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат у справі на 12:00год. 09.06.2020р.; встановити Фізичній особі-підприємцю Ковалик Галині Романівні п`ятиденний строк на подання суду та Відповідачу доказів понесених судових витрат.

Вказаним рішенням встановлено, що Позивачем при поданні позовної заяви до господарського суду надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого Позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи судові витрати в розмірі 2102грн. у вигляді сплаченого за подання до господарського суду позовної заяви судового збору та зазначає, що судові витрати на професійну правничу допомогу будуть уточнені згодом.

Позивач у поданих до суду 27.04.2020р. за вх. №16556/20 та вх. №16557/20 заявах просив суд призначити у справі судове засідання для вирішення питання про судові витрати, про що зазначити в резолютивній частині рішення з підстав того, що Позивачу станом на час подання позовної заяви до господарського суду не було відомо про розмір судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи та з метою надання Позивачу можливості подання таких доказів. В судовому засіданні 26.05.2020р. представник Позивача зазначив, що при поданні позову докази понесених Позивачем витрат на правничу допомогу не могли бути подані, а, в подальшому, строк їх подання був продовжений у зв`язку із запровадженням в Україні карантину.

02.06.2020р. Позивачем за вх. №1278/20 подано до суду Заяву від 02.06.2020р. б/н про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій просить суд долучити до матеріалів справи докази понесення Позивачем судових витрат на професійну допомогу та стягнути з Відповідача на користь Позивача 6726,40грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Окрім того, 09.06.2020р. Позивачем засобами поштового зв`язку за вх. №1305/20 надіслано на адресу суду заяву від 29.05.2020р. б/н про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій просить суд долучити до матеріалів справи докази понесення Позивачем судових витрат на професійну допомогу та стягнути з Відповідача на користь Позивача 6726,40грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається із відтиску календарного штемпеля відділення поштового зв`язку про прийняття до пересилки рекомендованого відправлення №317, Позивачем вказану заяву надіслано 01.06.2020р.

В обґрунтування розміру понесених у справі судових витрат на професійну правничу допомогу Позивач зазначає, що Позивачем у зв`язку із розглядом справи у господарському суді понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6726,40грн., які підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

В обґрунтування викладеного долучає копію Договору про надання професійних правничих послуг від 03.02.2020р. №1/03/02/20, Додаткового договору від 03.02.2020р. №1 до Договору про надання професійних правничих послуг від 03.02.2020р. №1/03/02/20, детального розрахунку розміру компенсації витрат на професійну правничу допомогу, надану Позивачу адвокатом Біликом П.Б. у справі №914/528/20, Акт приймання-передачі наданих послуг від 29.05.2020р. №01/29/05/20 та Платіжного доручення від 10.04.2020р. №954 на суму 5000грн., призначення платежу «згідно договору про надання професійних правничих послуг від 03.02.2020р. №1/03/20/20 без ПДВ».

Також Позивач у поданій заяві зазначає, що розмір витрат Позивача на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи, виконаними роботами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову.

Як вбачається із поданих до суду матеріалів, 03.02.2020р. між Фізичною особою-підприємцем Ковалик Галиною Романівною (надалі Позивач, Клієнт) та адвокатом Біликом Павлом Богдановичем (надалі ОСОБА_2 , Виконавець) укладено Договір надання професійних правничих послуг №1/03/02/20 (надалі Договір), за умовами якого (п.1 Договору) Виконавець зобов`язувався представляти інтереси Клієнта в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування; правоохоронних органах (у тому числі прокуратурі); в органах державної виконавчої служби; інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності і підпорядкування: судах усіх юрисдикцій будь-якої інстанції.

Відповідно до п.8 Договору Клієнт зобов`язувався відшкодувати Виконавцю витрати, пов`язані із наданням професійних правничих послуг, розмір та порядок відшкодування яких встановлюються додатковим договором.

Згідно п.9 Договору строк його дії становить 1 рік.

Додатковим договором від 03.02.2020р. №1 до Договору Сторонами погоджено, що оплата виконаних робіт/наданих послуг по Договору проводиться на підставі Актів виконаних робіт/приймання наданих послуг. Вартість виконаних робіт/наданих послуг встановлюється у Актах виконаних робіт/наданих послуг залежно від фактичних обсягів виконаних робіт/наданих послуг. Вартість послуг/робіт, що надаються по Договору, становить 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» на дату надання/виконання Виконавцем Клієнту послуг/робіт за годину надання такої послуги/виконання роботи Клієнтом.

Оплата виконаних робіт/наданих послуг по Договору здійснюється Клієнтом не пізніше спливу одного місяця з моменту набрання законної сили судовим рішенням, прийнятим у справі.

Цей Додатковий договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток Сторін, є невід`ємною частиною Договору та діє протягом строку дії Договору.

Вказаний Договір та Додатковий договір від 03.02.2020р. №1 підписано повноважними представниками Сторін.

Згідно Детального розрахунку розміру компенсації витрат на професійну правничу допомогу, надану Клієнту Виконавцем, Виконавцем Клієнту надано наступні послуги:

- усні консультації у справі (03.02.2020р.) тривалістю 30хв. Вартістю 420,40грн.;

- підготовка проекту позовної заяви про стягнення штрафних санкцій від 28.02.2020р. із здійсненими розрахунками (26-28.02.2020р.) тривалістю 5год. вартістю 4204грн.;

- підготовка проекту та подання клопотання про розгляд справи за відсутності Позивача та його представника від 27.04.2020р. (27.04.2020р.) тривалістю 15хв. вартістю 210,20грн.;

- підготовка проекту та подання заяви (у порядку, передбаченому ст.221 ГПК України) від 27.04.2020р. (27.04.2020р.) тривалістю 15хв. вартістю 210,20грн.;

- участь в судовому засіданні 26.05.2020р. тривалістю 1год. вартістю 840,80грн.;

- підготовка проекту заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (у порядку, передбаченому ст.126 ГПК України) від 29.05.2020р. (29.05.2020р.) тривалістю 1год. вартістю 840,80грн.

Всього Виконавцем Клієнту надано послуг/виконано робіт тривалістю 8год. на загальну суму 6726,40грн.

Вказаний Детальний розрахунок підписано та завірено відтиском печатки Клієнта (Позивача у справі).

Актом виконаних робіт/наданих послуг від 29.05.2020р. №01/29/05/20 Виконавцем передано, а клієнтом прийнято вказані послуги та роботи. Вказаний акт підписано повноважними представниками Сторін Договору.

Клієнтом згідно Платіжного доручення від 10.04.2020р. №954 сплачено на користь Виконавця 5000грн. згідно Договору.

Враховуючи те, що під час ухвалення Рішення судом вирішено питання про судові витрати виключно в частині розподілу сплаченого Позивачем за подання позовної заяви до господарського суду судового збору, призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат у справі на 12:00год. 09.06.2020р. та встановлено Фізичній особі-підприємцю Ковалик Галині Романівні п`ятиденний строк на подання суду та Відповідачу доказів понесених судових витрат, а також дати подання Позивачем таких доказів (згідно відтиску календарного штемпеля відділення поштового зв`язку про прийняття до пересилки рекомендованого поштового відправлення №13224317, - 01.06.2020р.) в суду наявні підстави для ухвалення додаткового рішення у цій справі в частині судових витрат Позивача, пов`язаних з розглядом справи на оплату послуг професійної правничої допомоги.

У відповідності з пунктами 1, 3 частини першої статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.ст.73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст.79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Приписами ч.1 ст.124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною третьою вказаної статті встановлено, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04).

При цьому суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі №826/1216/16, що на підтвердження факту понесення судових витрат та їх розміру суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Також судом враховано позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладену в постанові від 03.10.2019р. у справі №922/445/19 (текст якої розміщено за наступною веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/Review/85211544), відповідно до якої, за змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.221 ГПК України у випадку, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог; для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог; у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи в власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З врахуванням наведеного суд зазначає, що сума документально підтверджених понесених Позивачем судових витрат у справі на оплату послуг професійної правничої допомоги, які підлягають розподілу в порядку статті 129 ГПК України, становить 6726,40грн.

Приписами п.2 ч.4 ст.129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Оцінивши подані Позивачем докази у підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду справи у суді суд вважає їх співмірними, розумними, реальними та достатніми в розмірі 6726,40грн. Цей розмір судових витрат доведений Позивачем, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

При цьому суд зазначає, що згідно ч.5 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічну правову позицію викладено зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц та у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19.

Письмового клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами у зв`язку з їх неспівмірністю Відповідач не подав.

Враховуючи вищенаведене, зокрема викладені в мотивувальній частині рішення Господарського суду Львівської області від 26.05.2020р. у даній справі висновки суду щодо розподілу судових витрат з врахуванням результату вирішення спору, відмову в позові, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наявність правових підстав до розподілу обґрунтованого та підтвердженого належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами Позивачем розміру пов`язаних з розглядом справи судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги та залишення за Позивачем 6726,40грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.9, п.1, 3 ч.1 ст.129 Конституції України, ст.ст.4, 13, 27, 42, 43, 46, 73, 74, 76-79, 80, 81, 86, 120, 121, 123, 124, 126, 128, 129, 202, 216, 222, 236, 238, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити понесені Фізичною особою-підприємцем Ковалик Галиною Романівною судові витрати у справі на професійну правничу допомогу у розмірі 6726,40грн. за Фізичною особою-підприємцем Ковалик Галиною Романівною.

2. Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 ГПК України.

3. Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою І розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст додаткового рішення складено 15.06.2020р.

Головуючий суддя Фартушок Т. Б.