УХВАЛА

про відмову у задоволенні скарги

м. Київ

10.06.2020Справа № 910/5642/16

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О.,

при секретарі судового засідання Свириденко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрія Амборського у справі:

За позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

До Державного акціонерного компанії "Хліб України"

Про стягнення 823 123,41 грн.

За участі представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

29.03.2016 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (надалі - позивач) до Державного акціонерного компанії "Хліб України" (надалі - відповідач) про стягнення 823 123,41 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/5642/16.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.05.2016, позов задоволено частково.

13.06.2016 на виконання рішення суду видано накази.

23.04.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрія Амборського, в якій скаржник просить:

- Визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрія Амборського щодо відмови у поновленні вчинення виконавчих дій з виконання судового наказу у справі № 910/5642/16 у межах виконавчого провадження ВП №52049050 (зведене виконавче провадження №56889926);

- Скасувати постанову про зупинення виконавчого провадження, що була винесена при виконанні судового наказу у справі № 910/5642/16 у межах виконавчого провадження ВП №52049050 (зведене виконавче провадження №56889926);

- Зобов`язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрія Амборського усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом винесення постанови про поновлення виконавчого провадження щодо виконання судового наказу у справі № 910/5642/16 у межах виконавчого провадження ВП №52049050 (зведене виконавче провадження №56889926).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2020 розгляд скарги Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення та дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрія Амборського у справі № 910/5642/16 призначено на 13.05.2020.

08.05.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли пояснення по суті скарги та матеріали виконавчого провадження № 52049050.

12.05.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від боржника надійшли заперечення на скаргу та клопотання про відкладення розгляду скарги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2020 відкладено розгляд справи у судовому засіданні з розгляду скарги Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення та дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрія Амборського у справі № 910/5642/16 до 10.06.2020.

Представники боржника та Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання 10.06.2020 не з`явились, про час, дату та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно з частинами 1, 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У судове засідання з розгляду скарги 10.06.2020 з`явився представник стягувача (скаржника) та надав пояснення по суті скарги, відповідно до яких у повному обсязі підтримав останню та просить суд її задовольнити

В обґрунтування поданої скарги, скаржник зазначає, що листом від 01.04.2020 №56889926/6, який було отримано скаржником 10.04.2020, старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрій Амборський відмовив у задоволенні заяви стягувача про поновлення виконавчих проваджень щодо стягнення заборгованості з Державної акціонерної компанії "Хліб України", яка, за твердженнями скаржника, є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з тим, що відповідно до частини 5 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, яким є стягувач.

Відповідно до частини 1 статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Розглянувши скаргу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне.

10.01.2018 заступником начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Менчиць Н.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52049050 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 № 910/5642/16про стягнення з Державної акціонерної компанії "Хліб України" на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" суми основного боргу у розмірі 1 092 636 грн 94 коп., пені у розмірі 61 544 грн 21 коп., 3 % річних у розмірі 12 656 грн 98 коп., інфляційних втрат у розмірі 57 629 грн 60 коп. та судового збору у розмірі 18 367 грн 02 коп.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначені права та обов`язки виконавців, закріплена обов`язковість вимог виконавців.

Так, відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Нормами статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

26.08.2016 головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кузьмишиним Е.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 №910/5642/16.

30.07.2018 головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кузьмишиним Е.М. винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 52049050 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

27.08.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дяконом Н.М. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 52049050.

01.10.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дяконом Н.М. винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 52049050 до зведеного виконавчого провадження № 56889926, яке веде Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

01.10.2018 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дяконом Н.М винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 № 910/5642/16 в порядку пункту 4 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Стосовно вимоги скаржника про скасування постанови про зупинення виконавчого провадження, яка була винесена при виконанні наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/5642/16 в межах виконавчого провадження № 52049050 (зведене виконавче провадження № 56889926) суд зазначає наступне.

Так, постанова про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 № 910/5642/16 винесена державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дяконом Н.М. 01.10.2018, тоді як скаржник звернувся до суду зі скаргою про скасування зазначеної постанови 24.04.2020.

При цьому, як вбачається з звернення представника Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" від 26.02.2020, останньому було відомо про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 13.06.2016 № 910/5642/16.

Частиною 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Отже, судом встановлено, що скаржником пропущено встановлений законом процесуальний строк на звернення до суду зі скаргою в частині вимоги про скасування постанови про зупинення виконавчого провадження, яка була винесена при виконанні наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/5642/16 в межах виконавчого провадження № 52049050 (зведене виконавче провадження № 56889926).

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні скарги в частині вимоги про скасування постанови про зупинення виконавчого провадження, яка була винесена при виконанні наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/5642/16 в межах виконавчого провадження № 52049050 (зведене виконавче провадження № 56889926), у зв`язку із пропуском строку на звернення до суду із вказаною вимогою.

Стосовно вимог про визнання незаконними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрія Амборського щодо відмови у поновленні вчинення виконавчих дій з виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/5642/16 в межах виконавчого провадження № 52049050 (зведене виконавче провадження № 56889926); зобов`язання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрія Амборського усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом винесення постанови про поновлення виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/5642/16в межах виконавчого провадження № 52049050 (зведене виконавче провадження № 56889926) судом встановлено наступне.

Стягувач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою від 26.02.2020 № 130-2-19/898 про поновлення виконавчих проваджень щодо стягнення заборгованості з Державної акціонерної компанії "Хліб України" на користь Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", зокрема у справі № 910/5642/16.

Листом від 01.04.2020 № 56889926/6 старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зазначив про відсутність правових підстав для поновлення виконавчого провадження.

В обґрунтування поданої скарги скаржник, зокрема, зазначає про те, що вимоги заявника до боржника виникли після порушення справи про банкрутство, а отже носять статус поточних та на такі вимоги не розповсюджується дія мораторію, у зв`язку з чим зупинення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" є безпідставним, а відмова органу державної виконавчої служби у поновленні вчинення виконавчих дій є незаконною та необґрунтованою.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2010 порушено провадження у справі № 46/528-б про банкрутство Державної акціонерної компанії "Хліб України".

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна.

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2019 у справі № 46/528-б задоволено клопотання голови комітету кредиторів від 21.06.2019 та розпорядника майна боржника від 24.06.2019; припинено процедуру розпорядження майном Державної акціонерної компанії "Хліб України" (ідентифікаційний номер 20047943); припинено повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Лахненка Є.М.; введено процедуру санації у справі № 46/528-б; призначено керуючим санацією боржника арбітражного керуючого Лахненка Є.М.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2019 у справі №46/528-б провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві закрито; апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва задоволено; ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.06.2019 у справі № 46/528-б скасовано, справу направлено на стадію розпорядження майном.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2020 касаційну скаргу арбітражного керуючого Лахненка Є.М. залишено без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2019 у справі № 46/528-б залишено без змін.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.20 справу № 46/528-б передано судді Івченко А.М. на стадію розпорядження майном.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.20 прийнято справу № 46/528-б до свого провадження, призначити розгляд справи на 18.03.2020.

Суд зазначає, що наразі у справі № 46/528-б про банкрутство Державної акціонерної компанії "Хліб України" триває стадія розпорядження майном.

Згідно з частинами 3, 6 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо. Під час процедури розпорядження майном боржник має право задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п`ятою цієї статті не поширюється дія мораторію. Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до частин 1, 6 статті 49 Кодексу України з процедур банкрутства у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації) або закривається провадження у справі. З дня визнання господарським судом боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або введення процедури санації процедура розпорядження майном та повноваження розпорядника майна припиняються.

При цьому за вимог частини 5 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий.

Таким чином, до завершення процедури розпорядження майном у справі № 46/528-б про банкрутство Державної акціонерної компанії "Хліб України" та переходу на наступну стадію судового провадження, вчинення державним виконавцем виконавчих дій з примусового виконання наказу від 13.06.2016 № 910/5642/16 суперечитиме положенням частини 5 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства в частині процедури стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, під контролем арбітражного керуючого.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що скаржником (стягувачем) не доведено порушення старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрія Амборського порядку вчинення виконавчих дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" в частині відмови у поновленні вчинення виконавчих дій з виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/5642/16 в межах виконавчого провадження № 52049050 (зведене виконавче провадження № 56889926), з огляду на що суд відмовляє Акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у задоволенні скарги на рішення та дії старшого державного виконавця.

Відповідно до частин 1, 3 статті 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

За таких обставин, суд вважає скаргу Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення та дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрія Амборського необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 339-345, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення та дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрія Амборського у справі №910/5642/16 відмовити повністю.

Повний текст ухвали складено: 12.06.2020

Суддя М.О. Лиськов