ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року, м. Херсон, справа № 923/875/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1

до:

відповідача-1 - ОСОБА_2

відповідача-2 - ОСОБА_3 ,

про переведення прав покупця за договором купівлі-продажу корпоративних прав від 08.11.2018,

за участю:

секретаря судового засідання Бєлової О.С.,

представників:

позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ,

відповідача-1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

відповідача-2 - ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

Стосовно дій та аргументів Позивача

15.10.2019 ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про переведення прав покупця за договором купівлі-продажу корпоративних прав від 08.11.2018, укладеного між Відповідачами.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що:

- у відповідності до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Сонячний», відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань він володіє часткою у статутному капіталі Товариства у розмірі 85 %,

- іншим учасником Товариства була ОСОБА_3 , якій належала частка у розмірі 15 %,

- 08.11.2018 за договором купівлі-продажу корпоративних прав ОСОБА_3 продала свою частку ОСОБА_2 , а сам факт передачі частки підтверджується актом приймання-передачі від 08.11.2018,

- рішенням Загальних зборів Товариства від 08.11.2018, оформленого протоколом № 8, вирішено питання про виключення зі складу учасників Товариства ОСОБА_3 та включення нового учасника - ОСОБА_2 ,

- за результатами прийнятого рішення Загальних зборів 09.11.2018 здійснена державна реєстрація змін до установчих документів щодо складу засновників під № 7000246,

- безпосередньо купівля-продаж частки у статутному капіталі (корпоративних прав) відбулася з порушенням діючого законодавства, оскільки порушено його переважне право на придбання відповідної частки іншого учасника, що передбачено частиною 1 статті 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», зокрема, ОСОБА_3 не повідомила його про своє бажання продати частку та не запропонувала її придбати,

- Статутом Товариства не передбачено іншого порядку реалізації переважного права,

- повідомлення про продаж частки у письмовому вигляді з відображенням ціни та розміру йому не надходило та про це не зазначено у протоколі Загальних зборів № 8 від 08.11.2018,

- у відповідності до частини 5 статті 20 вказаного Закону він вправі вимагати у судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця за договором купівлі-продажу від 08.11.2018.

Стосовно дій та аргументів Відповідача-1

ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та зазначив, що:

- з березня 2016 року він орендував приміщення дитячого табору та здійснював відповідну господарську діяльність на базі майна Товариства,

- у березні 2018 року він запропонував Позивачу продати 40 % із його частки у статутному капіталі Товариства з метою отримання гарантій на капіталовкладення стосовно орендованого майна,

- на таку пропозицію Позивач запропонував придбати іншу частку, а саме частку, яка належала ОСОБА_3 у розмірі 15 %,

- відповідна пропозиція відома також директору Товариства ОСОБА_7 , яка підтвердила це в листі № 3 від 18.02.2020,

- 08.11.2018 він придбав за відповідним договором купівлі-продажу обумовлену частку у ОСОБА_3 за ціною 21 179 грн,

- на проведених 08.11.2018 Загальних зборах Товариства був присутній Позивач, який головував на них, та позитивно голосував про виключення ОСОБА_3 зі складу учасників та відповідно про включення його, з внесенням змін до статутних документів,

- викладені обставини вказують на обізнаність Позивача з купівлею-продажем частки та відсутність його заперечень щодо неї.

Стосовно дій та аргументів Відповідача-2

ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та зазначила, що:

- у період з 1997-2014 років працювала головним бухгалтером та бухгалтером у Товаристві, володіючи 15 % частки у його статутному капіталі, а рештою частки володіла дружина Позивача - ОСОБА_8 ,

- у період з 2015-2018 років вона не працювала на вказаних посадах, але володіла зазначеною часткою,

- у 2015 році після смерті ОСОБА_9 її чоловік (Позивач) переоформив на себе частку у статутному капіталі Товаристві у розмірі 85 %,

- на початку 2017 року вона зробила пропозицію Позивачу придбати належну їй частку, але він на неї не відреагував,

- на початку того ж року Товариство не здійснювало самостійної діяльності з надання послуг з відпочинку, а вся інфраструктура дитячого табору була передана в оренду ОСОБА_2 ,

- у березні 2018 року при проведенні переговорів ОСОБА_2 запропонував Позивачу придбати у нього 40 % його частки у статутному капіталі Товариства, на що була висловлена зустрічна пропозиція придбати належну їй частку у розмірі 15 %,

- у жовтні 2018 року відбулася її зустріч з ОСОБА_2 , на якій вони домовилися про купівлю-продаж частки, та про неї був в усному порядку повідомлений Позивач, який не відреагував на цю інформацію жодним чином,

- протягом місяця після повідомлення Позивача про майбутню угоду він не висловив зацікавленості у власному придбанні частки та більше не цікавився подальшими діями,

- при головуванні на Загальних зборах товариства 08.11.2018 Позивач достеменно знав про здійснену купівлю-продаж та позитивно проголосував про включення ОСОБА_2 до складу учасників товариства, чим фактично підтвердив небажання придбавати відповідну частку,

- вона не отримувала від Позивача письмової заяви про його намір скористатися переважним правом купівлі частки, а тому у відповідності до частини 4 статті 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» не укладала договору саме з ним.

Стосовно процесуальних дій та рішень суду

Ухвалою від 13.11.2019 відкрите провадження у справі за правилами загального провадження та воно проведене у підготовчих засіданнях, які відбулися 17.12.2019, 14.01.2020, 04.02.2020 та 03.03.2020.

Розгляд справи проведений у судовому засіданні, яке відбулося 16.06.2020.

Під час розгляду справи по суті Відповідачем-1 було заявлене клопотання про залучення додаткових доказів, яке судом задоволене частково шляхом залучення до справи нотаріально посвідченої заяви свідка ОСОБА_10 , оскільки відповідна заява подавалася на стадії підготовчого провадження, але вона була засвідчена працівником селищної ради. В іншій частині клопотання, а саме щодо надання доказів оренди майна, воно відхилене у зв`язку з порушенням положень частини 3 статті 80 ГПК України, зокрема подачею доказів не у встановлений законом строк, а також з тих підстав, що Позивачем не оспорювався сам факт наявності орендних відносин з Відовідачем-1.

Відносно установлених судом обставин

Відповідно до пунктів 1.3 та 5.4. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Сонячний» у редакції 2016 року (т. 1, а.с. 43-51), а також Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.10.2019 (т. 1, а.с. 145-151) станом на 07.11.2018 його учасниками були ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яким належали відповідно частки у розмірі 85 % та 15 % статутного фонду.

08.11.2018 між ОСОБА_3 , виступаючою у якості Продавця, та ОСОБА_2 , як Покупцем, укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Сонячний» (т. 2, а.с. 22-23), за яким Покупець придбав у Продавця частку у статутному капіталі вказаного Товариства у розмірі 15 % за ціною придбання 21 179 грн.

Як слідує з нотаріально посвідченого Акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчий комплекс «Сонячний» від 08.11.2018 (т. 1, а.с. 22) Продавець передала, а Покупець прийняв обумовлену договором частку.

08.11.2018 ОСОБА_3 була подана Загальним зборам Товариства нотаріально посвідчена заява від тієї ж дати (т. 1, а.с. 21) про вихід із складу учасників у зв`язку із продажем належної їй частки.

В той же день ОСОБА_2 подана Загальним зборам Товариства нотаріально посвідчена заява від тієї ж дати (т. 1, а.с. 132) про включення його до складу учасників у зв`язку із придбанням частки у статутному капіталі Товариства у розмірі 15 %.

За змістом протоколу № 8 від 08.11.2018 Загальних зборів учасників ТОВ «Оздоровчий комплекс «Сонячний» (т. 1, а.с. 41) 08.11.2018 відбулися Загальні збори Товариства, на яких були присутніми учасники ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також запрошений ОСОБА_2 , стосовно вирішення вказаних заяв про вихід та вхід учасників Товариства. Зокрема, одноголосним голосуванням Зборами вирішено виключити зі складу учасників ОСОБА_3 та включити - ОСОБА_2 , а також затверджено нову редакцію Статуту Товариства.

Разом з тим, під час судового розгляду справи безпосередньо Позивач пояснив, що головуючи на Загальних зборах, не розумів самого факту переходу права власності на частку від ОСОБА_3 до ОСОБА_2

Відповідно до пункту 6.4. Статуту ТОВ «Оздоровчий комплекс «Сонячний» у редакції 2018 року (т. 1, а.с. 24-40), а також Витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.10.2019 (т. 1, а.с. 152-158) станом на 06.10.2019 учасниками Товариства є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яким належать відповідно частки у розмірі 85 % та 15 % статутного фонду.

Свідок у справі ОСОБА_11 у поданій до суду заяві від 20.02.2020 (т. 2, а.с. 64, 210) пояснила, що у 2018 році вона у двадцятих числах березня 2018 року була запрошена на зустріч з орендодавцями майна оздоровчого комплексу. На зустрічі були присутніми ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_12 Під час зустрічі ОСОБА_2 запропонував придбати у ОСОБА_1 його частку, на що той відмовився, але висловив пропозицію про купівлю іншої частки - належної ОСОБА_3

Інший свідок ОСОБА_7 у поданій до суду заяві від 02.03.2020 (т. 2, а.с. 115) пояснила, що з квітня 2013 року по теперішній час працює директором Товариства. З літа 2016 року Товариство співпрацювало зі ОСОБА_2 як орендарем. На початку 2017 року ОСОБА_3 мала намір продати належну їй частку у статутному капіталі Товариства. Про такий намір вона повідомила ОСОБА_1 , на що той промовчав. Навесні 2018 року при черговій зустрічі у присутності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та її ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_1 продати частку у статутному капіталі, на що було ним запропоновано спочатку придбати частку, належну ОСОБА_3

Щодо оцінки суду установлених обставин та норм діючого законодавства

Стосовно наявності корпоративних прав у Позивача

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Безпосередньо зміст корпоративних відносин та корпоративних прав наданий у статті 167 Господарського кодексу України. Так, за частиною 1 статті 167 «корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами». У свою чергу, згідно з частиною 3 цієї ж статті «під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав».

Відповідно до положень статті 55 ГК України «господарські організації - це юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку», а за статтею 79 того ж Кодексу господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб`єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об`єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку.

Згідно з положеннями частини 1 статті 80 ГК України до господарських товариств належать серед інших товариства з обмеженою відповідальністю.

Отже, Позивач, як учасник ТОВ «Оздоровчий комплекс «Соняний», має корпоративні права щодо цього Товариства, у зв`язку з чим спір між сторонами має характер корпоративного.

Стосовно права на відчуження частки та наявності переважного права учасника товариства на придбання такої частки

Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю, порядок створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників регулюється положеннями Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Так, відповідно до статті 21 цього Закону учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам (частина 1). Статутом товариства може бути встановлено, що відчуження частки (частини частки) допускається лише за згодою інших учасників. Відповідне положення може бути внесене до статуту або виключене з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства (частина 2). Учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі лише в тій частині, в якій вона є оплаченою (частина 3).

У даному випадку Статутом ТОВ «Оздоровчий комплекс «Сонячний» у редакції 2016 року не встановлено будь-яких особливостей у порядку відчуження частки учасником, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення вказаної статті 21 Закону щодо наявності у ОСОБА_3 права на відчуження належної їй частки без обмеження такого рішення іншими особами.

Статтею 20 цього Закону також встановлено, що:

- «Учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі» (частина 1),

- «Учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, зобов`язаний письмово повідомити про це інших учасників товариства та поінформувати про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу. Якщо жоден з учасників товариства протягом 30 днів з дати отримання повідомлення про намір учасника продати частку (частину частки) не повідомив письмово учасника, який продає частку (частину частки), про намір скористатися своїм переважним правом, вважається, що такий учасник товариства надав свою згоду на 31 день з дати отримання повідомлення, і така частка (частина частки) може бути відчужена третій особі на умовах, які були повідомлені учасникам товариства» (частина 3),

- «Якщо учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, отримав від іншого учасника письмову заяву про намір скористатися своїм переважним правом, такі учасники зобов`язані протягом одного місяця укласти договір купівлі-продажу пропонованої до продажу частки (частини частки). У разі ухилення продавця від укладення договору купівлі-продажу покупець має право звернутися до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу частки (її частини) укладеним на запропонованих продавцем умовах. У разі ухилення покупця від укладення договору купівлі-продажу продавець має право реалізувати свою частку третій особі на раніше повідомлених учасникам товариства умовах» (частина 4),

- «Учасник товариства має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки), якщо переважне право такого учасника товариства є порушеним. Позовна давність за такими вимогами становить один рік (частина 5),

- «Статутом товариства може встановлюватися інший порядок реалізації переважного права учасників товариства, розподілу відчужуваної частки (частини частки) між іншими учасниками товариства, відмови від реалізації переважного права учасників товариства. Статутом може встановлюватися, що учасники товариства не мають переважного права. Статутом також може бути передбачений обов`язок учасника товариства, який має намір продати частку (частину частки) третій особі, провести спершу переговори щодо її продажу з іншими учасниками товариства. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства» (частина 6),

- «Переважне право учасника товариства не застосовується у разі, якщо це передбачено корпоративним договором, стороною якого є такий учасник» (частина 8).

Отже, вказаними правовими положеннями встановлений алгоритм дій учасників щодо реалізації переважного права на купівлю частки іншим учасником, а саме:

- такий учасник зобов`язаний письмово повідомити про це іншого учасника та поінформувати про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови продажу,

- якщо інший учасник протягом 30 днів з дати отримання повідомлення про намір учасника продати частку не повідомив про це письмово такого учасника про намір скористатися своїм переважним правом, вважається, що він надав свою згоду на 31 день з дати отримання повідомлення, і така частка може бути відчужена третій особі на обумовлених умовах,

- якщо учасник отримав від іншого учасника письмову заяву про намір скористатися своїм переважним правом, такі учасники зобов`язані протягом одного місяця укласти договір купівлі-продажу пропонованої до продажу частки,

- інший учасник має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки, якщо його переважне право є порушеним.

Статутом Товариства у редакції 2016 року не було встановлено іншого порядку реалізації переважного права та можливості його незастосування, а тому наведений судом алгоритм дій повинен був бути дотриманим при купівлі-продажу частки. Напроти, у випадку недотримання відповідного алгоритму, тобто його порушення, наступають правові наслідки, а саме можливість у судовому порядку вимагати переведення прав і обов`язків покупця частки.

Водночас, суд зазначає, що при застосуванні і тлумаченні положень статті 20 Закону необхідно виходити із широкого розуміння термінів «порушення» та «повідомлення учасника» і застосовувати механізм переведення прав лише у випадку свідомого неповідомлення учасником іншого учасника про відчуження належної частки, тобто нехтування «переважним правом іншого учасника».

Оцінюючи дотримання ОСОБА_3 порядку дій стосовно переважного права Позивача суд зазначає наступне.

Так, на підставі аналізу наведених доказів, а саме свідчень свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_2 судом установлено, що ОСОБА_3 повідомляла Позивача про власне бажання продати належну їй частку ОСОБА_2 , а більш того сам Позивач висловив пропозицію про її продаж.

Суд також констатує, що Позивач в день здійснення купівлі-продажу частки 08.11.2018 та безпосередньо після її завершення приймав участь у Загальних зборах Товариства, на яких вирішувалося питання виходу ОСОБА_3 зі складу учасників та входження до складу ОСОБА_2 . При цьому за змістом протоколу № 8 від 08.11.2018 Загальних зборів у ньому містяться посилання на підстави таких входу і виходу, а саме поданих заяв, договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі.

Приймаючи участь у Загальних зборах Позивач не тільки не висловився із запереченнями щодо порушення його переважного права, у тому числі після ознайомлення з умовами договору купівлі-продажу, але й самостійно, маючи власні 85 % голосів, проголосував за прийняття відповідного рішення, тобто фактичної реалізації договору купівлі-продажу частки.

За таких обставин суд приходить до висновку, що Позивач був обізнаний із майбутньою угодою про купівлю-продаж частки, яка повинна була відбутися між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , оскільки при наявності такої обізнаності він не висловився із відповідними запереченнями та не вказав ОСОБА_3 на порушення його переважного права придбання частки, у зв`язку з чим його право не порушене.

Водночас, судом не приймаються до уваги посилання Позивача на несвідоме прийняття рішення щодо виключення зі складу засновників ОСОБА_3 та входу ОСОБА_2 , оскільки відповідних доказів такого неусвідомлення ним не надано.

При цьому суд вказує, що у даному випадку, дійсно, відсутнє встановлене законом письмове повідомлення Позивача від імені ОСОБА_3. про намір продати частку, але при застосуванні такого правила необхідно виходити із мети «письмового повідомлення», а саме «дотримання переважного права учасника на купівлю частки», яка у даному випадку була досягнута іншими способами, зокрема, усно та шляхом відповідних дій обох учасників, котрі вказують на відсутність заперечень Позивача у продажі частки іншій особі.

На підставі наведеного, а також з урахуванням положень частини 1 статті 2 ГПК України стосовно справедливого вирішення спору, яке пов`язане з тим, що у випадку, коли спір не може бути вирішений шляхом тлумачення або аналогії, його необхідно вирішувати у відповідності до загальних принципів справедливості, моралі, корисності та суспільного інтересу, суд приходить до загального висновку про те, що оскільки Позивач не заперечив проти відчуження частки ОСОБА_3 іншій особі ( ОСОБА_2 ), особисто запропонував таке відчуження, а також приймав участь у виключенні ОСОБА_3 зі складу учасників товариства та відповідно включенні ОСОБА_2 ., вважається, що він надав свою згоду на купівлю-продаж частки, яка наявна за спірним договором, а тому його позовні вимоги не є обґрунтованими.

Щодо висновків з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів та правових положень суд вважає, що:

- Позивач, як учасник ТОВ «Оздоровчий комплекс «Сонячний», має корпоративні права щодо цього Товариства, у зв`язку з чим спір між сторонами має характер корпоративного,

- Статутом ТОВ «Оздоровчий комплекс «Сонячний» у редакції 2016 року не встановлено будь-яких особливостей у порядку відчуження частки учасником, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення щодо наявності у ОСОБА_3 права на відчуження належної їй частки без обмеження такого рішення іншими особами,

- правовими положеннями встановлений алгоритм дій учасників щодо реалізації переважного права на купівлю частки іншим учасником, а саме обов`язок учасника письмово повідомити іншого про відповідне відчуження та поінформувати про ціну, розмір частки, що відчужується, інші умови продажу,

- Статутом Товариства у редакції 2016 року не було встановлено іншого порядку реалізації переважного права та можливості його незастосування, а тому наведений судом алгоритм дій повинен був бути дотриманим при купівлі-продажу частки,

- при застосуванні і тлумаченні положень статті 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» необхідно виходити із широкого розуміння термінів «порушення» та «повідомлення учасника» і застосовувати механізм переведення прав лише у випадку свідомого неповідомлення учасником іншого учасника про відчуження належної частки, тобто нехтування «переважним правом іншого учасника»,

- у даному випадку ОСОБА_3 повідомляла Позивача про власне бажання продати належну їй частку ОСОБА_2 , та більш того сам Позивач висловив пропозицію про її продаж,

- Позивач у день здійснення купівлі-продажу частки та безпосередньо після її завершення приймав участь у Загальних зборах Товариства, на яких вирішувалося питання виходу ОСОБА_3 зі складу учасників та входження до складу ОСОБА_2 ,

- приймаючи участь у Загальних зборах Позивач не тільки не висловився із запереченнями щодо порушення його переважного права, але й проголосував, маючи 85 % голосів, за прийняття відповідного рішення, тобто фактичної реалізації договору купівлі-продажу частки.

- за таких обставин Позивач був обізнаний із майбутньою угодою про купівлю-продаж частки, при її наявності не висловився із відповідними запереченнями та не вказав ОСОБА_3 на порушення його переважного права придбання частки, у зв`язку з чим його право не порушене,

- у даному випадку відсутнє встановлене законом письмове повідомлення Позивача від імені ОСОБА_3 про намір продати частку, але при застосуванні такого правила необхідно виходити із мети «письмового повідомлення», а саме «дотримання переважного права учасника на купівлю частки», яка у даному випадку була досягнута іншими способами, зокрема, усно та шляхом відповідних дій обох учасників, котрі вказують на відсутність заперечень Позивача у продажі частки іншій особі,

- оскільки Позивач не заперечив проти відчуження частки ОСОБА_3 іншій особі ( ОСОБА_2 ) та особисто запропонував таке відчуження, вважається, що він надав свою згоду на купівлю-продаж частки, яка наявна за спірним договором, а тому його позовні вимоги не є обґрунтованими.

За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору у сумі 1 921 грн, які згідно з приписами статті 129 ГПК України відносяться на нього.

Щодо сплаченої Позивачем суми на депозитний рахунок

Відповідно до квитанції від 02.10.2019 Позивачем на депозитний рахунок суду сплачено 21 179 грн, яка підлягає поверненню йому, оскільки позовні вимоги не є обґрунтованими.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Повернути ОСОБА_1 із депозитного рахунку Господарського суду Херсонської області 21 179 грн після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене - 17.06.2020

Суддя М.К. Закурін