РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.05.2020Справа № 910/892/20
Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., при секретарі судового засідання Бордуновій К.Е., розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження

За позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тясмин» (20934, Черкаська область, Чигиринський район, с. Новоселиця)

до відповідача Акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - МІНІСТЕРСТВО РОЗВИТКУ ЕКОНОМІКИ, ТОРГІВЛІ ТА СІЛЬСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА УКРАЇНИ

про стягнення грошових коштів

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Салюк С.М. (адвокат);

від відповідача: Ємельянчиков Д.А.;

від третьої особи: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

23 січня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тясмин» (позивач) надійшла позовна заява № 13 від 21.01.2020 року до Акціонерного товариства «Укрпошта» (відповідач) про стягнення грошових коштів, а саме: збитків у вигляді упущеної вигоди на суму в розмірі 265 500, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що протиправна поведінка відповідача (несвоєчасна обробка, перевезення та доставка (вручення) поштового відправлення), незважаючи на вжиті позивачем заходи, призвела до неодержання позивачем дотації, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи № 910/892/20 ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі № 910/892/20 призначено на 19.02.2020 року.

19 лютого 2020 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В підготовчому засіданні 19.02.2020 року представники сторін надали пояснення по справі.

Суд, в підготовчому засіданні 19.02.2020 року вирішив залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - МІНІСТЕРСТВО РОЗВИТКУ ЕКОНОМІКИ, ТОРГІВЛІ ТА СІЛЬСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА УКРАЇНИ (01008, м. Київ, ВУЛИЦЯ МИХАЙЛА ГРУШЕВСЬКОГО, будинок 12/2, ) та задовольнити клопотання позивача про витребування доказів, підготовче засідання відкласти на 18.03.2020 року.

Підготовче засідання 18.03.2020 року не відбулось з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.04.2020 року було призначено підготовче засідання у справі на 29.04.2020 року.

29.04.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.03.2020 року.

В судове засідання з'явились представники позивача та відповідача.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився.

Представник позивача наполягав на задоволенні позову, просив його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

СТОВ «Тясмин», з метою отримання дотації за утримання корів, 20 вересня 2019 року засобами поштового зв'язку через поштове відділення в селі Новоселиця Чигиринського району Черкаської області скерувало на адресу Мінагрополітики пакет документів на розгляд комісії. Поштове відправлення №323 з незрозумілих для позивача причин надійшло адресату лише 2 жовтня 2019 року. Зважаючи на належне та своєчасне виконання СТОВ «Тясмин» вимог законодавства, позивачем 09 жовтня 2019 року надіслано на адресу Мінагрополітики нового листа з роз'ясненням причин несвоєчасного отримання розпорядником бюджетних коштів заявки товариства. Натомість, листом за №3801-05/45737-07 від 05.11.2019 Мінекономіки, з підстав несвоєчасного надходження, відмовлено в розгляді заявки СТОВ «Тясмин» по суті.

Судом встановлено таке, Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для підтримки тваринництва, зберігання та переробки сільськогосподарської продукції, аквакультури (рибництва), затверджений постановою Кабінету Міністрів України №107 від 7 лютого 2018 року регулює механізм використання коштів, передбачених Мінагрополітики у державному бюджеті за програмою «Державна підтримка тваринництва, зберігання та переробки сільськогосподарської продукції, аквакультури (рибництва)».

Згідно п. 8 Порядку, зокрема, дотація за утримання корів надається на безповоротній основі двічі на рік суб'єктам господарювання, які є юридичними особами і власниками корів, за кожну наявну станом на 1 січня та 1 липня поточного року ідентифіковану та зареєстровану в установленому порядку корову в розмірі 900 гривень за одну голову. Для отримання дотації за утримання корів суб'єкти господарювання, які є юридичними особами і власниками корів, подають до 1 травня (станом на 1 січня) та до 1 жовтня станом на 1 липня) до Мінагрополітики такі документи: заявку; довідку про відкриття поточного рахунка, видану банком; копію звіту про стан тваринництва (форма 24-сг) станом на 1 січня та 1 липня поточного року з підтвердженням про прийняття органом державної статистичної служби; довідку, чинну на дату подання заявки, про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, у паперовій або електронній формі. Вчасно поданими вважаються заявка та документи, які надійшли до Мінагрополітики та зареєстровані в системі електронного документообігу. Документи, подані не в повному обсязі, повертаються суб'єкту господарювання у п'ятиденний строк. Заявки, що надійшли після закінчення строку їх подання, не розглядаються. Комісія Мінагрополітики до 15 травня та до 15 жовтня поточного року на підставі поданих документів визначає обсяг дотації за утримання корів за кожним суб'єктом господарювання, який є юридичною особою і власником корів, та приймає рішення про включення їх до реєстру суб'єктів господарювання, які є юридичними особами і власниками корів та яким нарахована дотація за утримання корів. Мінагрополітики протягом п'яти робочих днів затверджує розподіл бюджетних коштів між суб'єктами господарювання, які є юридичними особами і власниками корів, пропорційно нарахованим сумам дотації за утримання корів у межах обсягу відкритих бюджетних асигнувань та не пізніше 5 червня та 5 листопада поточного року спрямовує бюджетні кошти на їх рахунки, відкриті у банках.

Відповідач зазначив, що не погоджується з позовними вимогами та надав графік роботи відділення з якого було здійснено поштове відправлення, а саме поштового відділення в селі Новоселиця Чигиринського району Черкаської області 20934.

У вказаному графіку зазначено, що вказане відділення працює по вівторках, четвергах і п'ятницях з 10:00 до 15:00.

20.09.2019 року за календарем був п'ятницею. Позивач не заперечував, що відправлення було доставлено на пошту о другій половині дня, а отже транспортування відправлення в той же день вже було неможливим, оскільки останнє виймання відбулось раніше, ніж позивач здійснив своє поштове відправлення. Відповідно до Порядку пересилання поштових відправлень від 12.05.2006 року №211 виймання письмової кореспонденції - сукупність операцій з виймання простої письмової кореспонденції з поштових скриньок, транспортування і передавання їх до об'єкта поштового зв'язку, в якому здійснюватиметься оброблення.

Даний факт не заперечувався сторонами в судовому засіданні.

Наступним робочим днем, в який було здійснено направлення відправлення в сортувальний центр був вівторок 24.09. 2019 року.

Як вбачається з трекінгу поштового відправлення №223, 25.09.2020 року в системі було зареєстровано поштове відправлення, 26.09.2019 року було направлено в сортувальний вузол Черкаси.

Відповідно до Порядку пересилання поштових відправлень від 12.05.2006 року №211 сортувальний вузол - виробничий підрозділ оператора поштового зв'язку, який здійснює обмін пошти, її обробку та тимчасове зберігання.

Далі 27.09.2019 року поштове відправлення надійшло на поштове відділення Київ 33, проте на конверті поштового відправлення №323 було вказано адресатом «Департамент тваринництва (вул. Хрещатик, 24, м. Київ, 01033, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплат поштового переказу від 02.10.2019 року)», який не є юридичною особою, а отже не може виступати адресатом (одержувачем) поштових відправлень. Право на одержання поштових відправлень має Міністерство аграрної політики та продовольства України, яке є юридичною особою відповідно до законодавства.

Поштове відділення, яке обслуговує Міністерство аграрної політики та продовольства є Київ-1. Отже відправником, а саме позивачем, було не правильно вказано назву адресата та його індекс.

Відділення поштового зв'язку Київ 33 здійснило пересилання поштового відправлення на відділення Київ 44, проте на поштовому конверті було вказано не правильний індекс одержувача і з вказаного відділення було здійснено пересилання на дільницю Київ 1, отже доставка була здійснена 02.10.2019 року.

Суд, при дослідженні доказів в порядку ст. 210 ГПК України, конверт поштового відправлення №223. На вказаному конверті було зазначено таке «Відправник - СТОВ «Тясмин», с. Новоселиця, Чигиринський район, Черкаська обл., 20934 з повідомлення, з описом, одержувач - Департамент тваринництва Міністерство розвитку економіки, торгівлі та с/г України, вул. Хрещатик, 24, м. Київ, 01033».

Відповідно до даних Інформаційно-аналітичного порталу АПК України, в розділі «Тваринництво», підрозділі «Підтримка тваринництва» визначено, що для одержання підтримки до Мінагрополітики подаються Заявки на дотацію за утримання корів за адресою: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик,24, Мінагрополітики (https://agro.me.gov.ua/ua/naprvamki/tvarinnictvo/pidtrimka-tvarinnictva/kudi-podavati-dokumenti).

Відповідно до перебігу поштового відправлення №323 відповідач вживав всіх заходів для пошуку належного адресата, а тому відсутня його вина, як обов'язковий елемент для відшкодування збитків.

Відповідно до Нормативів і строків пересилання поштових відправлень, а саме п.4 ч.1 розділу між населеними пунктами різних областей України - Д+5, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або пускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання.

Третя особа - МІНІСТЕРСТВО РОЗВИТКУ ЕКОНОМІКИ, ТОРГІВЛІ ТА СІЛЬСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА УКРАЇНИ надала письмові пояснення, в яких зазначила, що заявки, що надійшли після закінчення строку на їх подання не розглядались, а тому суд не може встановити чи був повний пакет документів для отримання дотації позивачем.

Правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв'язку, а також відносини між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв'язку і користувачами їх послуг регламентовано Законом України «Про поштовий зв'язок».

За змістом статті 1 Закону №2759-111, зокрема: послуги поштового зв'язку - продукт діяльності оператора поштового зв'язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій, спрямований на задоволення потреб користувачів; пересилання поштових відправлень (поштових переказів) - сукупність операцій з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень (поштових переказів); національний оператор поштового зв'язку (національний оператор) - оператор, який в установленому законодавством порядку надає універсальні послуги поштового зв'язку на всій території України і якому надаються виключні права на провадження певних видів діяльності у сфері надання послуг поштового зв'язку.

Відповідно до вимог статті 13 Закону №2759-111 оператори надають користувачам послуги поштового зв'язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв'язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв'язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості. У договорі про надання послуг поштового зв'язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов'язково зазначаються найменування оператора та об'єкта поштового зв'язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв'язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв'язку. Договір про надання послуги поштового зв'язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону №2759-111 національний оператор забезпечує надання на всій території України універсальних послуг поштового зв'язку за переліком, який затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідальність операторів визначено статтею 18 Закону №2759-111.

Порядок надання послуг поштового зв'язку, права та обов'язки операторів поштового зв'язку і користувачів послуг поштового зв'язку, а також відносини між ними врегульовано Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №270 від 5 березня 2009 року (далі - Правила).

Згідно з п. 2 Правил, зокрема, рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист, поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок «М», які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

Оператори поштового зв'язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів. До внутрішніх поштових відправлень належать листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю (пункт 8 Правил).

Відповідно до вимог п. 9 Правил, зокрема, національний оператор поштового зв'язку забезпечує надання універсальних послуг поштового зв'язку на всій території України. До універсальних послуг поштового зв'язку належать послуги з пересилання поштових карток, листів, бандеролей, відправлень для сліпих - простих та рекомендованих.

За приписами абз. 2, 3 п. 10 Правил оператори поштового зв'язку зобов'язані забезпечувати: надання послуг поштового зв'язку встановленого рівня якості відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують діяльність операторів поштового зв'язку, умов договору; пересилання поштових відправлень, що належать до універсальних послуг поштового зв'язку, у нормативні строки, встановлені Мінінфраструктури.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Письмова кореспонденція залежно від швидкості обробки і перевезення поділяється на пріоритетну та непріоритетну. Пріоритетною письмовою кореспонденцією є письмова кореспонденція, що обробляється у першочерговому порядку. Поштові відправлення, поштові перекази поділяються на внутрішні (пересилаються в межах України) та міжнародні (пересилаються за межі України, надходять до України, переміщуються через територію України транзитом) (пункти 12, 14 Правил).

Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень затверджено наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, зареєстрованим 28.01.2014 у Міністерстві юстиції України за №173/24950.

Поштові відправлення - листи, поштові картки, бандеролі, секограми, дрібні пакети, міжнародні відправлення з оголошеною цінністю, посилки, прямі поштові контейнери, оформлені відповідно до законодавства України.

Згідно абз. 18 ч. 1 п. 2 Правил, поштова адреса - адреса відправника та адресата, яка зазначена на поштовому відправленні, бланку поштового переказу у спеціально призначеному для цього місці.

Зі змісту п. 42 Правил на поштовому відправленні зазначається найменування адресата: для юридичних осіб - повне найменування підприємства, установи, організації, а також якщо відомо посада, ім'я та прізвище адресата за наявності номер мобільного телефону адресата (для реєстрованих поштових відправлень).

Поштова адреса вказується в такій послідовності: найменування вулиці (проспекту, бульвару, провулку), номер будинку, квартири; найменування населеного пункту, району, області; поштовий індекс; країна призначення.

Поштовий індекс - код поштової адреси у вигляді умовного цифрового позначення об'єктів поштового зв'язку, в тому числі сільських населених пунктів, у яких відсутні відділення зв'язку - абз. 27 ч. 1 ст. 1 Закону.

Пунктом 45 Правил встановлено, що поштова адреса повинна бути точною та повною, без скорочених найменувань чи будь-яких знаків, що її не стосуються.

Адресат (одержувач) - юридична або фізична особа, якій адресується поштове відправлення, телеграфне чи інше повідомлення - абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону.

Статтею 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно з п. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У Постанові ВП ВС від 14.04.2020 по справі № 925/1196/18 зазначено, що доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Статтею 611 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

При цьому, збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 cm. 22 ЦК України).

Відповідно до ст. 42 ГК підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Судом встановлено при огляді конверта, що позивачем допущено дві помилки при заповненні вказаного відправлення, а саме не правильно вказано адресата та вказано не правильний індекс одержувача.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Таким чином, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини та встановлення заходів, вжитих стороною з метою одержання вигоди.

Разом з тим, пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання (правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 4 липня 2011 року по справі №51/250).

Позивачем не доведено наявність протиправної поведінки відповідача, оскільки ним було допущено дві помилки в адресі (назві адресата та індексі поштового відділення адресата), що ускладнило процес доставки поштового відправлення. Також позивачем не доведено, що існує причинний зв'язок між діями відповідача та тим, що позивач не отримав дотації, оскільки документи, які направлялись повинні були бути поставлені на розгляд комісії, а отже не доведено, що рішення комісії було б позитивним для позивача. Позивач не вжив всіх заходів для отримання своєї вигоди, тобто не оскаржував рішення Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та не скористався своїм правом направити документи не тільки засобами поштового зв'язку, а й на електронну адресу, також позивачем не враховано те, що населений пункт, з якого було здійснено поштове відправлення є віддаленим від адресата, а тому позивач повинен був врахувати цей факт при здійсненні поштового відправлення.

Суд звертає увагу, що Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для підтримки тваринництва, зберігання та переробки сільськогосподарської продукції, аквакультури (рибництва), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №107 від 7 лютого 2018 року була передбачена можливість направлення документів засобами електронного зв'язку, про що в своїх поясненнях повідомило Мінекономіки, а також те, що пакет документів, надісланий позивачем не розглядався.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, приймаючи до уваги, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження, викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тясмин» не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 614, 623, 611 Цивільного кодексу України, ст. ст. 224, 255 Господарського кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 19, 56, 73, 74, 76, 86, 80, 162, 164, 171, 231, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення з урахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв'язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ X "Прикінцеві положення" доповнити пунктом 4 такого змісту: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов'язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19)".

Повне рішення складено 01.06.2020 р.

Суддя М.В. Данилова