УХВАЛА

м. Київ

18.06.2020Справа № 910/8505/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., розглянувши заяву Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль (46002, м. Тернопіль, вул. Галицька, 1, ) про видачу судового наказу до боржника -Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» (04116, м. Київ, вул. Маршала Рибалки, буд. 10/8, ) за вимогою про стягнення 525 605, 04 грн основної заборгованості та 6 201, 67 пені за спожиті комунальні послуги за період з березня по травень 2020 року.

ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Тернопіль звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» про стягнення 525 605, 04 грн основної заборгованості та 6 201, 67 грн пені за спожиті комунальні послуги за період з березня по травень 2020 року.

Частиною першою статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до частини другої статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною першою та другою статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Заявлені заявником вимоги не можуть бути розглянуті у наказному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення безспірної грошової заборгованості.

Заявник просить стягнути суму заборгованості за договором про відшкодування вартості теплопостачання, спожитого в процесі надання послуг з харчування № 31 від 30.01.2019, договору про відшкодування вартості природного газу, спожитого в процесі надання послуг з харчування № 12 від 25.01.2019, договору про відшкодування та надання послуг водопостачання та водовідведення № 14 від 25.01.2019, договору про відшкодування вартості електричної енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування № 13 від 25.01.2019 та договору про відшкодування витрат за вивезення ТПВ, утворених в процесі надання послуг з харчування № 15 від 25.01.2019.

Проте, заявник не визначив змісту заявлених вимог в розрізі окремих заявлених до стягнення сум з огляду на їх правову природу та підстави виникнення, зокрема, основного боргу окремо за кожним з вищезазначених договорів та здійснення нарахувань.

Вказана вимога не може бути розглянута у наказному провадженні, оскільки наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення безспірної грошової заборгованості. Ці факти потребують детального дослідження судом.

Положеннями статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається зі змісту поданої Квартирно-експлуатаційним відділом м. Тернопіль заяви, останнє просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» грошові кошти у розмірі 531 806, 37 грн, з врахуванням пені.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року складає 2 102, 00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги заявника про стягнення 531 806, 37 грн, не можуть бути розглянуті судом в порядку наказного провадження, оскільки вона перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 грн *100=210 200 грн).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

За наведених обставин, суд відмовляє Квартирно-експлуатаційному відділу м. Тернопіль у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» 525 605, 04 грн основної заборгованості та 6 201, 67 пені.

Разом із тим, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (частина друга статті 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи наведене та керуючись статтями 147-153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Квартирно-експлуатаційному відділу м. Тернопіль у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» 525 605, 04 грн основної заборгованості та 6 201, 67 пені.

Відповідно до частини 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та згідно з положеннями статті 256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Дата підписання ухвали: 18.06.2020

Суддя І.О. Андреїшина