УХВАЛА

15 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 916/177/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

Катеринчук Л.Й. - головуючої, Банаська О.О., Пєскова В.Г.

учасники справи:

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Аквавінтекс",

кредитор - Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк",

кредитор - Приватне мале підприємство "Лоцмен",

кредитор - Приватне підприємство "Юридична фірма "Р.О.В",

кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "DABLE",

кредитор - Акціонерне товариство "ROMANESTI",

кредитор - Головне управління ДФС в Одеській області,

кредитор - Одеське управління Офісу великих платників податків ДФС України,

розпорядник майна - арбітражний керуючий Ковальчук Микола Миколайович

розглянувши матеріали касаційної скарги Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

від 21.01.2020

у складі колегії суддів: Богатир К.В. (головуючий), Бєляновський В.В., Мишкіна М.А.

за заявою Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС України

про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Одеської області від 25.05.2017 про затвердження реєстру вимог кредиторів

у справі № 916/177/17

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Аквавінтекс"

ВСТАНОВИВ:

21.02.2020 поштовим відправленням Одеське управління Офісу великих платників податків ДПС звернулося безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою №1188/9/28-10-53-18-12 від 20.02.2020 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 у справі №916/177/17 в порядку статей 286, 287, 289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/177/17 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Катеринчук Л.Й. - головуючої, Банаська О.О., Пєскова В.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2020.

Ухвалою Верховного Суду від 17.03.2020 касаційну скаргу Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 у справі №916/177/17 залишено без руху у зв`язку з тим, що скаржником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, та не зазначено як підстави (підстав) для касаційного оскарження судового рішення посилання на постанову (-и) Верховного Суду, в якій (-их) викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та (або) не зазначено обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; надано скаржнику строк на усунення недоліків до 13.04.2020.

Ухвалою Верховного Суду від 07.05.2020 відмовлено Одеському управлінню Офісу великих платників податків ДПС у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 у справі №916/177/17, за клопотанням Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС продовжено скаржнику строк на усунення недоліків касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 у справі №916/177/17 до 05.06.2020.

10.06.2020 на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшло надіслане 03.06.2020 поштовим відправленням клопотання Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС про усунення недоліків касаційної скарги у справі №916/177/17, до якого долучено оригінал платіжного доручення №534 від 22.05.2020 про сплату судового збору на суму 9 600 грн. на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 17.03.2020 (з урахуванням продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги ухвалою Суду 07.05.2020).

Колегія суддів Верховного Суду приймає подане Одеським управлінням Офісу великих платників податків ДПС клопотання про усунення недоліків касаційної скарги та вважає подану скаржником касаційну скаргу такою, що відповідає вимогам процесуального закону щодо її форми та змісту.

Відповідно до частини четвертої статті 294 ГПК України, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Пунктом 4 частини першої статті 287 ГПК України визначено право учасників справи, осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, на подання касаційної скарги на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Предметом касаційного оскарження у справі №916/177/17 Одеським управлінням Офісу великих платників податків ДПС визначено постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020, якою скасовано прийняту за результатами перегляду за нововиявленими обставинами ухвали місцевого суду від 25.05.2017 про затвердження реєстру вимог кредиторів у справі №916/177/17 ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.10.2019 та відмовлено у задоволенні заяви Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС України про перегляд ухвали місцевого суду від 25.05.2017 про затвердження реєстру вимог кредиторів за нововиявленими обставинами та залишено в силі ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2017 у справі №916/177/17.

При вирішенні питання про можливість відкриття провадження за касаційними скаргами на постанови апеляційних судів, прийняті після набрання чинності з 21.10.2019 Кодексом України з процедур банкрутства, необхідно застосовувати приписи статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, якими визначено порядок оскарження судових рішень у процедурі банкрутства.

Частиною першою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини третьої статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Частиною сьомою статті 325 ГПК України визначено, що судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Відсутність рішення суду першої інстанції, прийнятого за результатами розгляду заяви учасника справи про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в переліку судових рішень, які можуть переглядатися касаційним судом разом із постановою апеляційного господарського суду, прийнятою за результатами перегляду такого судового рішення (частина третя статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства), не виключає можливості касаційного перегляду постанови апеляційного суду, прийнятої за результатами апеляційного перегляду судового рішення про розгляд по суті заяви про перегляд судового рішення з нововиявленими обставинами, оскільки право на касаційне оскарження таких судових рішень передбачено процесуальним законом (частина сьома статті 325 та пункт 1 частини першої статті 287 ГПК України).

Отже, постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 у справі №916/177/17 про відмову у задоволенні заяви податкової інспекції про перегляд ухвали місцевого суду від 25.05.2017 про затвердження реєстру вимог кредиторів за нововиявленими обставинами та залишення в силі ухвали місцевого суду від 25.05.2017 може бути предметом касаційного перегляду.

Згідно з частиною другою статті 287 ГПК України, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У касаційній скарзі Одеське управління Офісу великих платників податків ДПС зазначило про порушення апеляційним судом приписів статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та статті 236 ГПК України; скаржник зауважив на помилковості висновків апеляційного суду про те, що станом на дату звернення податкової інспекції 16.09.2019 до місцевого суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не була прийнята ухвала місцевого суду від 08.10.2019 про визнання вимог податкової інспекції на суму 21 803 456, 52 грн., а, відтак, не існувало обставини, що була оцінена місцевим судом як нововиявлена, оскільки податковий борг, що його було визнано місцевим судом як кредиторські вимоги до боржника ухвалою суду від 08.10.2019, існував з 2017 року та відомості про таке були відомі учасникам даної справи; скаржник доводив, що внаслідок прийняття оскаржуваної постанови апеляційного суду вимоги податкової інспекції до боржника на суму 21 803 456, 52 грн., визнані ухвалою місцевого суду 08.10.2019, безпідставно не були включені до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство №916/177/17.

Оскаржувану до Верховного Суду постанову Південно-західним апеляційним господарським судом прийнято 21.01.2020, тобто після набрання чинності 21.10.2019 Кодексом України з процедур банкрутства, що в силу приписів пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу застосовується до процедури банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Аквавінтекс" у справі №916/177/17, яке перебуває на стадії розпорядження майном боржника. Зазначене зумовлює обов`язок судів під час розгляду заяв учасників справи про перегляд за нововиявленими обставинами прийнятих у цій справі судових рішень керуватися, поряд з нормами ГПК України, положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики.

Завданням Верховного Суду, як найвищої судової установи в Україні, є формування обґрунтованої правової позиції щодо застосування судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно застосована судом нижчої інстанції; на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах із вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, судам нижчих інстанцій результату вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Водночас, необхідно враховувати, що Рекомендацією №R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої (касаційної) інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій (касаційний) судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

З огляду на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування господарськими судами Кодексу України з процедур банкрутства системно з приписами ГПК України (статті 320-325) під час перегляду за нововиявленими обставинами ухвали попереднього засідання про затвердження реєстру вимог кредиторів, та з метою забезпечення єдності судової практики, Верховний Суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 у справі №916/177/17 про відмову у задоволенні заяви податкової інспекції про перегляд ухвали місцевого суду від 25.05.2017 про затвердження реєстру вимог кредиторів за нововиявленими обставинами та залишення в силі ухвали місцевого суду 25.05.2017, приймаючи до уваги приписи пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Виходячи з положень частини четвертої статті 294 та частини восьмої статті 165 ГПК України та зважаючи на установлення Кабінетом Міністрів України на усій території України в період з 12.03.2020 по 22.06.2020 карантину з метою протидії поширенню коронавірусної інфекції COVID-19, а також з урахуванням приписів пункту 4 Розділу X Прикінцеві положення, яким ГПК України доповнено Законом України №540-IX від 30.03.2020, щодо визначення тривалості процесуального строку, який встановлює суд в умовах дії карантину, колегія суддів Верховного Суду вважає необхідним надати учасникам справи строк на подання відзиву на касаційну скаргу до 30.06.2020.

На підставі викладеного та керуючись статтями 165, 234, 287, 290, 291, 294, пунктом 4 Розділу X Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

У Х В А Л И В:

1. Відкрити касаційне провадження у справі №916/177/17 Господарського суду Одеської області за касаційною скаргою Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2020.

2. Призначити розгляд касаційної скарги Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС на 02 липня 2020 року о 09:45 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 в залі судових засідань №330.

3. Надати учасникам справи №916/177/17 строк на подання відзиву на касаційну скаргу Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС до 30 червня 2020 року.

4. Довести до відома учасників справи, що нез`явлення їх представників у судове засідання не є перешкодою для розгляду касаційної скарги.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді О.О. Банасько

В.Г. Пєсков