ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
11.06.2020 Справа № 905/1073/20
Суддя господарського суду Донецької області Чернова О.В., розглянувши матеріали
позовної заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальянс ЛТД», м. Знам`янка Кіровоградської області
до відповідача: Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Краматорськ Донецької області
про визнання протиправним та скасування рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №55/12-р/к від 09.04.2020,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроальянс ЛТД», м. Знам`янка Кіровоградської області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Краматорськ Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №55/12-р/к від 09.04.2020.
Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 10.06.2020 позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі №905/1073/20.
Разом з позовною заявою позивач надав заяву б/н від 02.06.2020 про забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №55/12-р/к від 09.04.2020 у справі №55/21-2018 в частині пунктів 2, 5, 8, 11 його резолютивної частини, які стосуються накладання штрафів на Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроальянс ЛТД» та заборони Донецькому обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України вчиняти дії, спрямовані на примусове стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальянс ЛТД» штрафів, накладених рішенням №55/12-р/к від 09.04.2020 у справі №55/21-2018 до вирішення спору по суті.
В обґрунтування своїх вимог Позивач посилається на протиправність рішення Адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №55/12-р/к від 09.04.2020, яким накладено на останнього штрафи на загальну суму 272 000,00 грн., сплата яких завдасть позивачу суттєві матеріальні збитки. На думку заявника, хоча приписи ч.4 ст.60 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» й передбачають автоматичне зупинення рішення після відкриття судового провадження, але не виключають, що за наявності відповідного рішення відповідача, оскаржуване рішення може бути звернено до виконання. Водночас, позивач зазначає, що ч.5 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що незалежно від положень частини четвертої цієї статті, у разі наявності достатніх підстав, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, з огляду наступне.
Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.
Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;
6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;
7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
За приписами ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).
Як зазначено вище, в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає про можливість прийняття відповідачем відповідного рішення, за яким зупинення рішення Адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №55/12-р/к від 09.04.2020 не відбудеться.
Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» з метою захисту суспільних інтересів чи відвернення негативних або непоправних наслідків для суб`єктів господарювання органи Антимонопольного комітету України приймають рішення про визнання рішення, прийнятого відповідно до частини першої цієї статті, частини першої статті 30 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», таким, дія якого не зупиняється у зв`язку з: порушенням господарським судом провадження у справі про визнання його недійсним; переглядом відповідного рішення (постанови) господарського суду. Рішення органу Антимонопольного комітету України, передбачене цією частиною, може бути прийняте за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи органів Антимонопольного комітету України. Таке рішення може прийматись як перед поданням відповідної заяви до господарського суду, так і після подання такої заяви, якщо господарським судом не зупинено дію рішення органу Антимонопольного комітету України, що оскаржується.
Частиною 3 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою 4 цієї статті.
Порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого: згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою 30 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»; за результатами перевірки відповідно до частини п`ятої статті 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше (ч.4 ст.60 ЗУ «Про захист економічної конкуренції»).
Водночас, згідно з ч.5 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» незалежно від положень частини четвертої цієї статті, у разі наявності достатніх підстав, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України.
Однак, частина п`ята ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є спеціальною нормою, яка застосовується до правових відносин, що регулюються цим Законом, і згідно з якою дія рішення органу Антимонопольного комітету України може бути зупинена господарським судом лише за наявності достатніх підстав.
Право суду зупинити дію оскаржуваного рішення органу Антимонопольного комітету України за заявою, поданою суду відповідно до частини п`ятої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», не може розглядатися як підстава для забезпечення позову.
У зв`язку з цим, суд приймає до уваги, що відповідно до антиконкурентного законодавства рішення органів Антимонопольного комітету України приймаються з метою припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема - антиконкурентної змови під час торгів, а згідно з приписом частини одинадцятої статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 14.11.2019 у справі №914/938/19.
Крім цього, позивачем належним чином не доведено наявність достатніх підстав для забезпечення позову, оскільки доказів прийняття відповідачем рішення відповідно до частини третьої статті 48 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» не надано, як і не надано доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на примусове стягнення штрафів.
Враховуючи вищевикладене, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви про забезпечення позову.
Враховуючи відсутність підстав для забезпечення позову шляхом зазначеним позивачем, питання про зустрічне забезпечення позову, в порядку ст.141 ГПК України, судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальянс ЛТД», м. Знам`янка Кіровоградської області б/н від 02.06.2020 про забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення Адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №55/12-р/к від 09.04.2020 у справі №55/21-2018, в частині пунктів 2, 5, 8, 11 його резолютивної частини, які стосуються накладання штрафів на Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроальянс ЛТД» та заборони Донецькому обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України вчиняти дії, спрямовані на примусове стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальянс ЛТД» штрафів, накладених рішенням №55/12-р/к від 09.04.2020 у справі №55/21-2018 до вирішення спору по суті відмовити.
Ухвала складена та підписана 11.06.2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена у Східний апеляційний господарський суд в порядку, передбаченому розділом IV ГПК України, з урахуванням положень п.4 розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України.

Суддя О.В. Чернова