РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.06.2020Справа № 910/17936/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Вегера А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Управління капітального будівництва, архітектури та землекористування

Подільської районної в місті Києві державної адміністрації

до Приватного підприємства "Водоліт"

про стягнення 1 916 990, 98 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: Квашук Т.О. - довіреність № 10660-82 від 07.02.2020;

від відповідача: Косачов Ю.Б. - довіреність від 03.12.2019.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління капітального будівництва, архітектури та землекористування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Водоліт» (далі - відповідач) про стягнення збитків в розмірі 1 916 990, 98 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що 10.08.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 8 на проведення робіт по будівництву з добудовою зовнішніх мереж водопроводу та каналізації на вулиці Косенка на житловому масиві «Виноградар» у Подільському районі міста Києва. Відповідно до умов означеного Договору відповідач зобов`язався виконати, а позивач - прийняти та оплатити роботи. У зв`язку з тим, що відповідачем було завищено вартість робіт й тим самим завдано позивачу збитки, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.12.2019 року подану Управлінням капітального будівництва, архітектури та землекористування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

08.01.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.01.2020 відкрито провадження у справі № 910/17936/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.02.2020 року.

04.02.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано відзив на позов в порядку статті 165 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до змісту якого відповідач проти задоволення позову заперечує, оскільки зобов`язання за Договором виконані повністю, передачу-приймання виконаних робіт оформлено без будь-яких зауважень і претензій після їх перевірки щодо якості та обсягу за відповідними актами, які підписані та скріплені печатками сторін. Позивач повністю оплатив вартість виконаних відповідачем робіт. Разом з тим, позивач заявляючи про виявлення завищень, в т.ч. неефективного використання коштів за будівельними роботами посилаючись на висновки Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київекспертиза», у такий спосіб намагається змінити умови укладеного між сторонами Договору та відмовитись від фактично виконаних відповідачем робіт за цим Договором.

При цьому, відповідач зазначає, що висновок Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київекспертиза», який викладено у довідці, не є належним доказом на підтвердження вартості завищення робіт.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.02.2020 підготовче засідання відкладено на 11.03.2020 року.

17.02.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано відповідь на відзив в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до змісту якої позивач зазначає, що саме довідка є самим основним доказом на підтвердження нанесення відповідачем збитків за обставин, викладених у позовній заяві. При цьому, позивач зазначає, що Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київекспертиза» було створено саме для проведення перевірки якості, вартості та обсягів виконаних підрядних робіт, що фінансується з бюджету м. Києва.

25.02.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив, відповідно до змісту якого відповідач вважає доводи позивача безпідставними.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.03.2020 закрито підготовче провадження у справі № 910/17936/19 та призначено її до судового розгляду до 31.03.2020 року.

Проте, згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Враховуючи вищевикладене, ухвалою від 19.03.2020 господарський суд міста Києва повідомив учасників справи про те, що судове засідання, призначене на 31.03.2020 року, не відбудеться та зазначив, що про дату і час судового засідання учасників справи буде повідомлено додатково.

24.04.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано заяву про розгляд справи без його участі.

28.04.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.05.2020 судове засідання призначено на 03.06.2020 року.

Представник позивача у судовому засіданні 03.06.2020 року заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.06.2020 року проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 03.06.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2018 року між позивачем (Замовник) та відповідачем (Підрядник) було укладено Договір підряду № 8 (далі - Договір), відповідно до п. 2.1. якого Підрядник у межах договірної ціни, виконує на свій страх і ризик власними та залученими силами і засобами роботи з будівництва з добудовою зовнішніх мереж водопроводу та каналізації на вулиці Косенка на житловому масиві «Виноградар» у Подільському районі міста Києва, передає в зазначені терміни об`єкт в експлуатацію Замовнику, усуває протягом гарантійного терміну експлуатації об`єкта недоліки, обумовлені неякісним виконанням робіт.

За умовами п. 3.1. Договору договірна ціна робіт, доручених для виконання Підряднику, становить 3 850 000, 00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 641 666, 67 грн. Договірна ціна складена відповідно до вимог ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 на підставі потреби в трудових та матеріально-технічних ресурсів, необхідних для здійснення проектних рішень з реконструкції об`єкту та поточних цін на них. Вид договірної ціни Динамічна та наведена у Додатку № 1 до Договору. Підрядник несе особисту відповідальність за достовірність та правильність нарахування (розрахунку) розміру кошторисної заробітної плати, який враховується у вартість будівництва об`єкта.

Пунктами 12.1., 12.2. Договору передбачено, що Підрядник виконує роботи відповідно до проектної документації, ДСТУ, графіком виконання робіт. Замовник здійснює контроль за відповідністю якості, об`ємів і ціни виконаних робіт по кошторису, а матеріалів, конструкцій і виробів - Державним стандартам та технічним умовам та забезпечує виконання технічного нагляду шляхом залучення спеціалізованої (експертної) організації, яка має відповідні ліцензії та дозвільні документи, що відповідають вимогам діючого законодавства. При виявленні відхилень Замовник видає Підряднику розпорядження (припис) про їх усунення, а при серйозних порушеннях приймає рішення на призупинення робіт.

Здача-приймання робіт після завершення робіт з реконструкції об`єкта здійснюється у відповідності з діючим порядком і оформляється актом вводу в експлуатацію. Порядок і черговість здачі об`єкта, зобов`язання сторін визначаються особливими умовами. Перелік документів, які оформлюються при введенні об`єкта в експлуатацію, відповідають вимогам чинного законодавства. З моменту підписання акта вводу об`єкта в експлуатацію Замовник відповідає за його збереження (п. 16.1. Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору Замовник здійснює будь-які виплати по даному договору відповідно до річних призначень, затверджених Програмою економічного і соціального розвитку м. Києва на відповідні роки зі змінами та доповненнями. Програма економічного і соціального розвитку затверджується щорічно рішенням Київської міської ради після прийняття бюджету міста Києва.

В силу приписів п. п. 5.2., 5.3. Договору Замовник забезпечує фінансування проведення робіт на об`єкті відповідно до календарного плану виконання робіт, що визначається у Додатку № 2 до Договору. Кінцеві розрахунки за виконані роботи з Підрядником здійснюються через 20 днів після підписання акта вводу об`єкта в експлуатацію. Замовник вправі затримати кінцеві розрахунки за роботи, виконані неякісно, які були виявлені під час приймання об`єкта в експлуатацію, до їх повного усунення.

Згідно з п. 5.4. Договору щомісячні платежі, здійснюються в межах 100% від вартості робіт, що були виконані на підставі актів виконаних робіт (форма КБ-2в) в обсягах 95% договірної ціни. Невиплачені 5% договірної ціни перераховуються Підряднику при кінцевих розрахунках після введення об`єкта в експлуатацію.

Підрядник зобов`язується акти виконаних робіт (форма КБ-2в) засвідчити особою, сертифікованим інженером-проектувальником в кошторисній частині, підпис якої завіряється зареєстрованою печаткою (п. 5.5. Договору).

Пунктом 5.6. Договору передбачено, що Замовник здійснює щомісячну оплату за виконані роботи на підставі довідки (форма КБ-3) та актів виконаних робіт (форми КБ-2в) підписаної уповноваженими особами сторін.

За умовами п. 5.7. Договору акти виконаних робіт (форма КБ-2в, КБ-3) готує Підрядник та разом з виконавчою документацією передає на перевірку передає на підписання уповноваженому представнику Замовника в термін не пізніше п`ятого числа місяця наступного за звітним. Уповноважений представник Замовника протягом трьох днів перевіряє дійсність акту і підписує його в частині фактично виконаних об`ємів. Несвоєчасність підписання акта, а також необґрунтована претензія відносно фактичного виконання робіт, розглядається як несвоєчасна оплата. Оплата виконаних робіт здійснюється протягом десяти днів після підписання акта при умові своєчасного фінансування з міського бюджету. У разі затримки бюджетного фінансування, розрахунки за виконані роботи здійснюються протягом 10 календарних днів з дня отримання Замовником відповідного бюджетного фінансування на свій рахунок.

Положеннями п. 20.1. Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному Договору.

На виконання умов Договору відповідач виконав будівельні роботи на загальну суму 3 850 000, 00 грн., що підтверджується Довідками про вартість виконаних робіт ф. КБ-3 за жовтень 2018 року від 22.10.2018 на суму 1 155 000, 00 грн., за листопад 2018 року від 03.12.2018 на суму 1 960 647, 72 грн., за грудень 2018 року від 12.12.2018 на суму 664 707, 53 грн., за грудень 2018 року від 21.12.2018 на суму 69 644, 75 грн., а також актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в № 1 за жовтень 2018 року, № 3 від 03.12.2018, № 4 від 12.12.2018, № 5 від 21.12.2018.

Позивач, у свою чергу, виконані відповідачем роботи оплатив в сумі 3 850 000, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 5 від 23.07.2018 на суму 1 155 000, 00 грн., № 27 від 03.12.2018 на суму 1 960 647, 72 грн., № 34 від 12.12.2018 на суму 664 707, 53 грн., № 47 від 26.12.2018 на суму 69 644, 75 грн.

Наведені обставини також підтверджені як позивачем у позовній заяві, так і відповідачем у відзиві на позов.

В подальшому, Комунальним підприємством «Київекспертиза» було проведено перевірку вартості виконаних обсягів робіт у 2007-2019 роках по об`єкту: «Будівництво з добудовою зовнішніх мереж водопроводу та каналізації на вул. Косенка на житловому масиві «Виноградар» у Подільському районі м. Києва», за наслідками якої складено довідку від 29.10.2019 (далі - Довідка).

Відповідно до змісту вищевказаної Довідки встановлено завищення вартості виконаних робіт за наданими актами ф. КБ-2в, в т.ч. неефективне використання коштів, на загальну суму 1 916 990, 98 грн. з ПДВ, або 49,79%, а саме: а) завищення вартості обсягів робіт складає 1 600 421, 13 грн.; б) неефективне використання коштів, до якого призвело завищення вартості матеріалів складає 249 913, 00 грн.; в) завищення вартості, пов`язане з невірним застосуванням РЕКН, складає 4 100, 43 грн.; г) завищення вартості пов`язане з окремим включенням до актів форми № КБ-2в робіт по вартості ОДР, вартості відключення/включення водопровідної мережі та вартості оформлення контрольної картки становить 58 928, 35 грн.; д) завищення вартості експлуатації машин і механізмів складає 3 628, 07 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини позивач вважає, що відповідачем було завдані збитки під час виконання умов Договору на суму 1 916 990, 98 грн.

У зв`язку з цим позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Нормативно позовні вимоги позивач обґрунтовує приписами статей 22, 526, 611 Цивільного кодексу України, статей 193, 218,224 Господарського кодексу України,

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 2 статті 217 ГК України унормовано, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ст. 224 ГК України).

Згідно зі ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, передбаченої ст. 224 ГК України, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправність діяння боржника, тобто поведінка боржника має порушувати як приписи законодавства так і умови договору; 2) наявність збитків та їх розміру; 3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками; 4) наявність вини порушника зобов`язання, тобто особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність лише за наявності вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Звертаючись з даним позовом позивач посилається на те, що згідно з довідкою Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київекспертиза" встановлено завищення вартості робіт на суму 1 916 990, 98 грн.

За твердженнями позивача, факт нанесення відповідачем збитків при виконанні будівельних робіт по Договору на виконання робіт по будівництву з добудовою зовнішніх мереж водопроводу та каналізації на вулиці Косенка на житловому масиві «Виноградар» у Подільському районі міста Києва підтверджується Довідкою перевірки вартості виконаних робіт у 2007-2019 роках, затвердженої 29.10.2019 року В.о. директора Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київекспертиза», яке діяло за дорученням Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту № 070-5-17/1621 від 20.08.2019 та наказом по КП «Київекспертиза № 147-КО від 23.08.2019 з метою перевірки відповідності обсягів виконаних підрядних робіт затвердженій проектно-кошторисній документації, поданих до сплати обсягів робіт шляхом безпосередніх обмірів в натурі та документальної перевірки.

Позивач зазначає, що саме ця Довідка і є самим основним доказом на підтвердження нанесення відповідачем збитків, які за обставин, викладених у позовній заяві, підлягають стягненню з відповідача.

Одночасно позивач вказує на те, що Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київекспертиза» було створене саме для проведення перевірки якості, вартості та обсягів виконаних підрядних робіт, що фінансуються з бюджету міста Києва. Вказане підприємство провело перевірку виконання відповідачем робіт за Договором та за результатами перевірки надало Довідку, в якій зазначило вартість робіт, які не були виконані або які були виконані неналежним чином. Така довідка є результатом перевірки і фактично закріпила факт нанесення відповідачем збитків.

Таким чином, позивач вважає, що ним надано доказ, який свідчить про нанесення відповідачем збитків і таким доказом є висновок Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київекспертиза», в якому зазначено суму нанесених збитків.

Проте, суд вважає вказані твердження позивача безпідставними та до уваги не приймає, враховуючи наступне.

Відповідно до Положення про Департамент внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради № 151/151 від 18.09.2014 (в редакції на час проведення перевірки) (далі, Положення), Департамент внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підзвітним та підконтрольним Київському міському голові та Київській міській раді.

Пунктом 1.8. Положення Департамент діє в інтересах територіальної громади міста в особі Київської міської ради, є органом оперативного контролю та не підміняє контрольних функцій будь-яких державних органів.

Департаменту підпорядковується Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київекспертиза» (пункт 1.11. Положення).

Відповідно до пункту 2.1. Положення основним завданням Департаменту є надання незалежних висновків та рекомендацій за результатами здійснення контролю за ефективністю діяльності та дотриманням законодавства структурними підрозділами Київської міської ради, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підприємствами, установами та організаціями комунальної форми власності територіальної громади міста Києва та районів міста Києва, іншими суб`єктами в частині використання ними відповідних комунальних ресурсів (майна, коштів та іншої комунальної власності) (далі - підконтрольні суб`єкти), спрямованих на забезпечення ефективного і результативного управління комунальними ресурсами.

Внутрішній аудит як система контролю за діяльністю підконтрольних суб`єктів створюється з метою ефективної оцінки та вдосконалення системи внутрішнього контролю та управління ризиками.

Отже, з урахуванням наведеного, Департамент внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проводить виключно внутрішній аудит підконтрольних суб`єктів, в тому числі позивача, для ефективного управління комунальними ресурсами, є органом оперативного контролю та не підміняє контрольних функцій будь-яких державних органів.

Таким чином, суд вважає, що обставини, які встановлені Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київекспертиза" під час проведення фінансової ревізії не можуть впливати на умови договірних відносин між позивачем та відповідачем, а тим більше їх змінювати.

До того ж, у відповідності до ч. 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання сторонами не допускається.

При цьому, викладений Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київекспертиза" у довідці висновок не є тією беззаперечною підставою для стягнення збитків, оскільки вказані документи перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб.

Висновок є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась та є документами, на підставі яких приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне відзначити, що викладений у довідці висновок може бути підставою для вжиття ним у межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, у тому числі притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов`язання у межах господарсько-договірних відносин.

Акти перевірки контролюючого органу не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором, оскільки, в силу статті 19 ГК України, забороняється втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Отже, висновок не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти, оскільки за умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Тобто акти перевірки фінансово-господарської діяльності самі по собі не можуть бути достатнім доказом в розумінні приписів ст. 79 ГПК України щодо підтвердження обставин порушення Товариством зобов`язань за договором.

Так, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Вимогами частини першої статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Таким чином, обсяг прав, обов`язків та відповідальності сторін по справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних робіт та договором.

Разом з цим, судом встановлено, що зобов`язання за договором сторонами виконані повністю, передачу-приймання виконаних робіт оформлено без будь-яких зауважень і претензій відповідними актами, які підписані та скріплені печатками сторін, позивач повністю оплатив вартість виконаних відповідачем робіт.

Вартість робіт, у відповідності до приписів ст. ст. 6, 627, 628 ЦК України, за взаємною згодою сторін узгоджена в п. 3.1 Договору та відповідає розміру сум, визначених в довідках ф. КБ-3 та актах ф. КБ-2в про прийняття позивачем виконаних робіт.

Доказів того, що у встановленому законом порядку спростовано презумпцію правомірності правочину, до матеріалів справи не представлено.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивачем належними і достатніми засобами доказування не було доведено завищення вартості виконаних відповідачем робіт на суму 1 916 990, 98 грн, а відтак і порушення останнім договірних зобов`язань, як необхідної передумови для відшкодування збитків в порядку ст. 224 ГК України.

Крім того, суд зазначає, що у контексті спірних правовідносин, які склалися між сторонами, та виходячи із законодавчо визначеного змісту терміну "збитки" заявлена до стягнення з Товариства перерахована йому як виконавцю робіт за Договором сума не може бути кваліфікована збитками у розумінні статті 22 ЦК України та статті 225 ГК України.

За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими, у зв`язку з чим відмовляє у їх задоволенні з підстав, наведених вище.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії), від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Водночас вимога пункту 1 статті 6 названої Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову Управління капітального будівництва, архітектури та землекористування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації до Приватного підприємства "Водоліт" про стягнення 1 916 990, 98 грн.

2. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Відповідно до підпункту 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 12.06.2020 року.

Суддя В.С. Ломака