РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.05.2020Справа № 911/131/20
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Фізичної особи - підприємця Поди Юрія Володимировича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Добродія Трейд"

про стягнення 55 828, 19 грн.

Представники учасників справи:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Пода Юрій Володимирович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Добродія Трейд" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 55 828,19 грн, з яких: 46 500, 00 грн. основний борг, 9 328,19 грн. штрафні санкції.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки № 24/07-1 від 24.07.2019 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2020 відкрито провадження у справі № 911/131/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

24.02.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2020 частково задоволено заяву відповідача та вирішено здійснювати розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 25.03.2020.

27.03.2020 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судове засідання, призначене на 25.03.2020, не відбулося у зв`язку з необхідністю попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 №211, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16.03.2020 9/рс-186/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2020 судове засідання призначено на 20.05.2020.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 20.05.2020 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 404, № 390.

З протоколу судового засідання від 20.05.2020 вбачається, що розгляд справи № 911/131/20 було завершено о 12:30 год.

Проте, як вбачається з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» після закінчення судового засідання судом отримано заяву представника відповідача про відкладення розгляду справи № 15/05/201 від 15.05.2020, яка зареєстрована о 17 год.15 хв.

Суд зазначає, що відповідна заява відповідача про відкладення розгляду справи надійшла вже після оголошення вступної та резолютивної частини рішення по справі № 911/131/20.

Враховуючи вищевикладене суд залишає без розгляду подану представником відповідача заяву про відкладення розгляду справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2019 року між Фізичною особою - підприємцем Подою Юрієм Володимировичем (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд» (далі - покупець) укладено Договір поставки № 24/07-01.

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти й оплатити такий Товар.

Обсяг, найменування, асортимент Товару, умови поставки визначається сторонами (п. 1.2.) у Специфікації (у випадку її укладення) та у Видатковій накладній, яка з моменту підписання є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.2.1. Договору).

Як встановлено п. 1.3. Договору Постачальник гарантує, що Товар, зазначений у даному Договорі, на момент укладання Договору належить Постачальнику на праві власності, не знаходиться під забороною відчуження арештом, не є предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь - якими фізичними або юридичними особами чи державою, а також не обтяжений будь-яким іншим чином передбаченим діючим законодавством України.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що поставка Товару здійснюється на умовах:

- FCA (франко-перевізник Покупця), Умови цього Договору викладені Сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (в редакції 2010 року), які застосовують урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього Договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору датою поставки Товару Постачальником вважається: При поставці на умовах FCA - дата завантаження Товару зазначена у товарно - транспортній: даній або дата експрес-накладної, за якою Товар був переданий кур`єрській службі доставки.

Згідно з п. 2.3. Договору перехід права власності на Товар виникає з моменту здійснення Покупцем повної оплати за товар що поставляється.

Пунктом 2.8. Договору встановлено, що Постачальник здійснює передачу Товару, перевізнику Покупця протягом 21 (двадцять одного) календарного дня з моменту отримання передплати від Покупця. Постачальник вважається таким, що здійснив свій обов`язок з поставки, з моменту передачі Товару перевізнику Покупця.

Під партією Товару для цілей цього Договору сторони розуміють Товар зазначений у видатковій накладній (п. 2.9. Договору).

Пунктом 4.1. встановлено, що вартість Товару, що поставляється за цим Договором визначається відповідно до Специфікації (у випадку її укладення), Видаткової накладної.

Як встановлено п. 4.2. Договору Покупець здійснює оплату за Товар на умовах 50% передплати на підставі рахунку наданого Постачальником згідно заявки Покупця. Рахунок Постачальника дійсний протягом 5 (п`ять) днів. Решта, тобто 50% вартості Товару, оплачується Покупцем протягом 5 (п`ять) днів з моменту отримання Товару.

Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з банківського рахунка Покупця; Зобов`язання Покупця по оплаті вважаються виконаними з дати списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця (п.4.3. Договору).

Згідно з п. 5.3. Договору за порушення строків оплати Товару, передбачених цим Договором, покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення.

Пунктом 8.1. Договору встановлено, що Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2019 року, але у будь - якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

24.07.2019 до Договору поставки № 24/07-01 від 24.07.2019 підписано Специфікацію № 1.

В п. 2 Специфікації № 1 зазначено, що продавець передає товар на умовах FCA (франко - перевізник Покупця ) за адресою: Запорізька область, м. Оріхів, вул. Лесі Українки, 21 у строк, що не перевищує 21 (двадцять один) календарний день з моменту внесення передоплати Покупцем

Як встановлено п. 3 Специфікації № 1 оплата за Товар здійснюється на наступних умовах: 50% передплата на підставі рахунку, наданого Постачальником, згідно заявки Покупця; 50 % протягом 5 днів з моменту отримання Товару.

Постачальником було виставлено Покупцеві рахунок - фактуру № 01/08-01 від 01.08.2019 на суму 153 000, 00 грн.

06.08.2019 покупець оплатив предоплату 50% у розмірі 76 500, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 743381563.

27.08.2019 позивачем поставлено товар на суму 153 000, 00 грн., що підтверджується накладною № 27/08-01, яка підписана сторонами.

11.10.2019 позивач направив на електронну пошту відповідача претензію про сплату заборгованості.

Платіжним дорученням № 777966491 від 11.10.2019 відповідачем сплачено 30 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідачем порушено умови Договору поставки № 24/07-01 від 24.07.2019 в частині повної оплати за поставлений позивачем товар у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 46 500, 00 грн. основного боргу та 9 328, 19 грн. штрафних санкцій., з яких пеня у розмірі 6 218, 69 грн. та штраф на підставі ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України у розмірі 3 109, 50 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що він за своєю правовою природою є договором поставки.

Положеннями ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З аналізу Договору вбачається, що він є рамковим договором, тобто таким, що укладений з метою багаторазового застосування, який містить загальні умови поставки товару постачальником, та при цьому погодження істотних умов (найменування товару, кількість, вартість, тощо) кожного окремого зобов`язання з поставки товару (партії товару) погоджується сторонами у специфікаціях (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 8.1. Договору Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2019 року, але у будь - якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, які б свідчили про припинення дії Договору (в порядку п. 8.1 Договору), суд дійшов висновку, що Договір був чинним у спірний період.

На виконання своїх зобов`язань за Договором позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 153 000, 00 грн., що підтверджується накладною № 27/08-01 від 27.08.2019.

Вказана накладна підписана уповноваженими представниками позивача та відповідача, скріплені печатками Фізичної особи - підприємця Поди Юрія Володимировича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд.

Крім того, позивачем на підтвердження виконання ним своїх зобов`язань також було надано суду товарно-транспортну накладну № 27/1 від 27.08.2019.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується здійснення позивачем поставки відповідачу товару загальною вартістю 153 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено п. 4.2. Договору Покупець здійснює оплату за Товар на умовах 50% передплати на підставі рахунку наданого Постачальником згідно заявки Покупця. Рахунок Постачальника дійсний протягом 5 (п`ять) днів. Решта, тобто 50% вартості Товару, оплачується Покупцем протягом 5 (п`ять) днів з моменту отримання Товару.

Із долученого позивачем до позовної заяви платіжного доручення № 743381563 від 06.08.2019 підтверджується перерахування відповідачем 50% передоплати у розмірі 76 500, 00 грн. та 30 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 777966491 від 11.10.2019.

Відповідачем не сплачено за накладною № 27/08-01 від 27.08.2019 суму заборгованості у розмірі 46 500, 00 грн.

Відповідач, у відзиві на позовну заяву зазначив, що через фінансові труднощі покупця між сторонами було погоджено інший графік сплати решти вартості товару (50 %), відповідно до якого відповідач здійснив наступний платіж 11.10.2019 на суму 30 000, 00 грн., а наступні платежі повинні були здійснюватись за погодженням сторін.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає про те, що розрахунок штрафних санкцій, який долучений позивачем до позовної заяви невірний та надає власний розрахунок.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись наведеними нормами господарського процесуального закону, суд приходить до висновку, що у відповідача наявне грошове зобов`язання перед позивачем за Договором у розмірі 46 500, 00 грн.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Щодо доводів відповідача про погодження іншого графіку сплати решти вартості товару суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь - які доповнення, додаткові угоди до Договору поставки № 24/07-01 від 24.07.2019 в частині зміни порядку розрахунків, який передбачений п.4.2. Договору.

Наявність та обсяг заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд» у розмірі 46 500, 00 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Поди Юрія Володимировича про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд» суми основного боргу у розмірі 46 500, 00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 6 218, 69 грн. та штраф на підставі ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України у розмірі 3 109, 50 грн.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У пункті 5.3. Договору встановлено, що за порушення строків оплати Товару, передбачених цим Договором, покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З наведеного пункту Договору вбачається, що сторонами було визначено розмір пені (подвійна облікова ставка НБУ), проте не визначено строк такого нарахування, а відтак в силу приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України період нарахування штрафних санкцій обмежено піврічним терміном.

Так, позивачем у позові наведено розрахунок пені, яку він просить стягнути з відповідача.

Згідно вказаного розрахунку позивачем нараховано:

- 2 766, 40 грн. пені за період з 02.09.2019 по 11.10.2019 на суму основного боргу

76 500, 00 грн.:

- 3 452, 29 грн. пені за період з 11.10.2019 по 09.01.2020 на суму основного боргу

46 500, 00 грн.

Перевіривши розрахунок пені, викладений позивачем у позовній заяві, суд дійшов висновку в його необґрунтованості, оскільки позивачем невірно визначено початок періоду нарахування пені та не враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування пені.

За таких обставин, суд здійснив власний розрахунок пені та дійшов висновку, що обґрунтованим розміром пені, що підлягає стягненню з відповідача є пеня у загальному розмірі 6 044, 20 грн., яка складається з:

- 2 634, 53 грн. за період з 03.09.2019 по 10.10.2019 на суму основного боргу 76 500, 00 грн. ;

- 3 409, 67 грн. за період з 12.10.2019 по 08.01.2020 на суму основного боргу 46 500, 00 грн.

Таким чином, позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Поди Юрія Володимировича в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Добродія Трейд» пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 6 044, 20 грн.

Щодо стягнення штрафних санкцій у розмірі 3 109, 50 грн. нарахованих на підставі ч. 6 ст. 231 ГК України, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 343 ГК України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Між тим, ч. 6 ст. 231 ГК України на яку посилається позивач, в обґрунтування штрафної санкції, не встановлює розмір штрафної санкції за порушення грошового зобов`язання, а визначає певний спосіб її формування (у відсотковому відношенні, розмір відсотків визначається через облікову ставку Національного банку України), а відтак не може бути застосована у даному випадку як законна підстава для визначення розміру стягуваної пені, оскільки умовами спірного договору встановлений розмір пені у подвійної облікової ставки НБУ, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми у розмірі 3 109, 50 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5 000, 00 грн. - оплата виконаної роботи адвоката та 15 000, 00 грн. послуги адвоката по розгляду справи у суді.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, окрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2019 між позивачем (клієнтом) та адвокатом Макаренко О.М. укладений договір про надання правової (правничої) допомоги, за умовами якого адвокат зобов`язався представляти інтереси клієнта з правом підпису від його імені всіх документів, необхідних для виконання наданих повноважень .

До позовної заяви надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2336 від 14.11.2006.

Разом з тим, суд вказує на те, що в матеріалах справи наявний Акт виконаних робіт від 08.01.2020, відповідно до якого загальна вартість послуг, наданих адвокатом складає 15 000, 00 грн.

Позивач сплатив на користь адвоката грошові кошти в розмірі 5 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 08.01.2020.

Суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами, та саме на сторону, яка вказує на неспівмірність витрат, покладається обов`язок з надання доказів на обґрунтування невідповідності адвокатських витрат.

Відповідач у відзиву на позовну заяву заперечив щодо стягнення з останнього витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн. та послуг адвоката по розгляду справи у суді - 15 000, 00 грн. та вказав, що така сума є завищена та не відповідає критеріям розумності та співмірності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі № 904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

За висновками суду, заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, що наведені у ч. 4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України.

Наразі, позивачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту надання адвокатом Макаренко О.М. професійної правничої допомоги позивачу в межах даної справи на суму 5 000,00 грн.

Із врахуванням викладеного вище, витрати на професійну правничу допомогу відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Поди Юрія Володимировича

задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Добродія Трейд" (03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 1, корп. 2-6, оф. 207/2; ідентифікаційний код 36424505) на користь Фізичної особи - підприємця Поди Юрія Володимировича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 52 544, 20 грн., з яких: 46 500 (сорок шість тисяч п`ятсот) грн. основний борг, пеня у розмірі 6 044 (шість тисяч сорок чотири) грн. 20 коп., витрати на послуги адвоката у розмірі 4 705 (чотири тисячі сімсот п`ять) грн. 88 коп. та судовий збір у розмірі 1 978 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят вісім) грн. 35 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.06.2020.

Суддя М.Є.Літвінова