УХВАЛА

12 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 904/5710/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс-Офіс»

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2019 (головуючий суддя Білецька Л. М., судді Парусніков Ю. Б., Чередко А. Є.)

про відмову у відкритті апеляційного провадження

у справі № 904/5710/18

за первісним позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис»

про визнання недійсним одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог

і за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис»

до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

про визнання правочину дійсним та визнання припиненим зобов`язання

ВСТАНОВИВ:

06.05.2020 скаржник подав через Центральний апеляційний господарський суд до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2019 у справі № 904/5710/18.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 27.05.2020 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.

01.06.2020 від АТ КБ «ПриватБанк» до Касаційного господарського суду надійшло заперечення проти відкриття касаційного провадження у справі. Просить відмовити у відкритті касаційного провадження, визнати подання касаційної скарги ТОВ «Люкс-Офіс» зловживанням процесуальними правами та застосувати до останнього заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

За результатами перевірки матеріалів поданої касаційної скарги Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2019 у справі № 904/5710/18 і в обґрунтування цієї відмови зазначає про таке.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 повернуто без розгляду позовну заяву ТОВ «Тайлон», як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до АТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсними односторонніх правочинів і додані до неї документи.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ТОВ «Приватофис» оскаржило її до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Приватофис» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 у справі № 904/5710/18 на підставі частини п`ятої статті 272 Господарського процесуального кодексу України.

Оскаржувана ухвала апеляційного господарського суду мотивована тим, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 у справі № 904/5710/18, яка є предметом апеляційного оскарження за апеляційною скаргою ТОВ «Приватофис», вже була переглянута в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ТОВ «Тайлон», за результатом розгляду якої Центральними апеляційним господарським судом було винесено постанову 17.04.2019. Судом було розглянуто наступні доводи скаржника: порушення судом першої інстанції вимог статей 49, 180 Господарського процесуального кодексу України; у разі виявлення будь-яких недоліків у позовній заяві ТОВ «Тайлон» суд першої інстанції у відповідності до положень статті 174 Господарсько процесуального кодексу України мав надати строк ТОВ «Тайлон» для усунення відповідних недоліків; оскаржуваною ухвалою суд позбавив ТОВ «Тайлон» права на захист прав у суді, яке гарантовано статтею 55 Конституції України та статті 6 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, суд керувався частиною п`ятою статті 272 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи, оскільки суд вже розглянув наведені ТОВ «Приватофис» доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з ухвалою апеляційного суду, ТОВ «Люкс-Офіс» звернулося до касаційного суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2019, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги.

Оцінивши доводи скаржника, Верховний Суд вважає, що судом апеляційної інстанції правильно застосовано частину п`яту статті 272 Господарського процесуального кодексу України шляхом відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Приватофис», оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм Господарського процесуального кодексу України під час прийняття оскаржуваної ухвали є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

Відповідно до частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, зокрема і у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» заява № 52854/99).

В контексті викладеного суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією №(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ , яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23.10.1996; «Brualla Gomes de la Torre v. Spain» від 19.12.1997).

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Люкс-Офіс» на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2019 у справі № 904/5710/18 у зв`язку з її необґрунтованістю, оскільки правильне застосування норм права апеляційним судом є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Аналогічну правову позицію викладено в ухвалах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 906/451/18 і від 22.11.2019 у справі № 904/4900/18.

Щодо заявленого АТ КБ «ПриватБанк» клопотання про застосування заходів процесуального примусу, враховуючи конкретні обставини у цій справі, колегія суддів не вбачає підстав для визнання дій зловживанням процесуальними правами та застосування заходу процесуального примусу.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до частини другої статті 43 Господарського процесуального кодексу України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню або вчинення інших дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Керуючись статтями 234, 235, 287, частиною другою статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс-Офіс» на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2019 у справі № 904/5710/18.

2. Матеріали касаційної скарги повернути скаржникові разом доданими до неї додатками.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил