ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/18384/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Білоуса В.В., Жукова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Громак В.О.

за участю представників: ТОВ "ПГ Інвест"- директора Сіленка А.М., адвоката Заворотнюка М.С.; АТ "Альфа Банк" - адвоката Суічмезова Р.В.; ліквідатора УК "Екосорб" - арбітражного керуючого Ковалко Г.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ліквідатора Українського консорціуму "Екосорб" - арбітражного керуючого Ковалко Г.І.

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2020

у справі №910/18384/15

за позовом Українського консорціуму "Екосорб" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Ковалко Г.І.

до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області

про скасування рішення № 65 про призначення повторних земельних торгів

в межах справи № 910/18384/15

про банкрутство УК "Екосорб",-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 порушено провадження у справі № 910/18384/15 про банкрутство Українського консорціуму "Екосорб".

Постановою Господарського суду міста Києва від 02.03.2017 у справі №910/18384/15 Український консорціум "Екосорб" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Ковалко Г.І.

У грудні 2019 року ліквідатор УК "Екосорб" - арбітражний керуючий Ковалко Г.І. звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про скасування рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №65 "Про проведення повторних земельних торгів (аукціону) з продажу земельних ділянок комунальної власності" (земельні ділянки за кадастровими номерами :02:001:5623, :03:004:5625, :03:004:5626).

Крім того, ліквідатор банкрута подала заяву про забезпечення позову, в якій просила суд накласти арешти на земельні ділянки за кадастровими номерами :02:001:5623, :03:004:5625, :03:004:5626 та заборонити Петропавлівсько-Борщагівській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області проводити повторні земельні торги щодо спірних земельних ділянок..

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 (суддя Пасько М.В.), зокрема, задоволено заяву УК "Екосорб" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Ковалко Г.І. про забезпечення позову та до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі:

-накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:5623, площею 5,0852 га, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вулиця Коцюбинського, 9 ;

-накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:5626, площею 6,5418 га, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вулиця Коцюбинського, 9 ;

-накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:5625, площею 2,4041 га, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вулиця Коцюбинського, 9 ;

-заборонено проведення земельних торгів земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:5623, площею 5,0852 га, розташованою за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, с. Чайки, вулиця Коцюбинського, 9 ;

-заборонено проведення земельних торгів земельною ділянкою з кадастровим номером :03:004:5626, площею 6,5418 га, розташованою за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вулиця Коцюбинського , 9 ;

-заборонено проведення земельних торгів земельною ділянкою з кадастровим номером :03:004:5625, площею 2,4041 га, розташованою за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вулиця Коцюбинського, 9 .

Постановою Північного апеляційного господарський суду від 12.02.2020 (колегія суддів: Отрюх Б.В. - головуючий, Остапенко О.М., Грек Б.М.) ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 у справі № 910/18384/15 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, ліквідатор УК "Екосорб" - арбітражний керуючий Ковалко Г.І. звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 та залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 у справі №910/18384/15.

Підставами для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду заявник касаційної скарги зазначає порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги та наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, заявник доводить, що обставини справи свідчать про наявність реальної загрози настання обставин, які можуть унеможливити виконання судового рішення у цій справі та ускладнити ефективний захист прав УК "Екосорб", за якими позивач звернувся до суду.

Крім того, ліквідатор УК "Екосорб" - арбітражний керуючий Ковалко Г.І. у касаційній скарзі посилається на те, що накладення арешту на земельні ділянки та прийняття судом рішення про заборону на вчинення дій щодо проведення земельних торгів відносно спірних земельних ділянок унеможливить проведення дій щодо відчуження майнових прав, що забезпечить можливість ефективного захисту прав позивача у даній справі.

При цьому ліквідатор УК "Екосорб" послався на практику Верховного Суду (постанови від 18.12.2018 у справі № 912/1616/18 та від 13.12.2018 у справі № 587/225/18), згідно якої вжиття заходів забезпечення позову, спрямованих на обмеження розпорядження земельною ділянкою до вирішення судом спору щодо неї, є достатнім та співмірним видом забезпечення позову, який жодним чином не порушує права власника та користувача такої земельної ділянки.

За твердженням заявника касаційної скарги, заявлені заходи забезпечення позову є співмірними із позовними вимогами, а вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, який просить ліквідатор УК "Екосорб, не порушує законних прав та інтересів власника земельних ділянок, оскільки накладення арешту на земельні ділянки та заборона на вчинення дій щодо проведення земельних торгів не впливає на правомочність їхнього власника володіти ними та користуватися такими земельними ділянками до вирішення спору по суті.

Як зазначає ліквідатор УК "Екосорб", останній не оспорює право власності територіальної громади на спірні земельні ділянки чи право сільської громади управляти комунальним майном, але наголошує, що для органів державної влади та органів місцевого самоврядування встановлений спеціально-дозвільний тип правового регулювання, а отже органи місцевого самоврядування не можуть діяти не дотримуючись законодавчо встановлених норм та процедур.

Заявник касаційної скарги наголошує, що продаж на конкурентних засадах земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, є прямим порушенням закону, а саме ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України. А відтак, на за твердженням ліквідатора УК "Екосорб", прийняття рішення про проведення повторних земельних торгів (аукціону) з продажу земельних ділянок комунальної власності, на території яких в даному випадку розміщене нерухоме майно боржника, є порушенням встановленої законодавством процедури розпорядження майном.

На думку ліквідатора УК "Екосорб" - арбітражного керуючого Ковалко Г.І., судом першої інстанції були досліджені усі обставини справи відповідно до вимог закону та зроблено правильний висновок, що вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, а в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду.

Водночас, скаржник вважає, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про необґрунтованість та недоведеність ліквідатором УК "Екосорб" наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги ліквідатора УК "Екосорб" - арбітражного керуючого Ковалко Г.І. у справі №910/18384/15 визначено колегію суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючого (доповідача), Жукова С.В.., Білоуса В.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 16.03.2020.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 910/18384/15 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ліквідатора УК "Екосорб" - арбітражного керуючого Ковалко Г.І. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 у справі № 910/18384/15; призначено розгляд справи за касаційною скаргою ліквідатора УК "Екосорб" - арбітражного керуючого Ковалко Г.І. на 13.05.2020 о 10 год. 45 хв.

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому сільська рада просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що оскаржувана постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, міжнародної практики і не підлягає скасуванню.

При цьому, відповідач за даним позовом в межах справи про банкрутство, пославшись на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 11.03.2019 у справі №925/1528/18, наголосив, що спірні земельні ділянки є комунальною власністю територіальної громади і безпосередньо мають брати участь у розвитку села та наповненні сімейного бюджету, а тому заборона на проведення земельних торгів призводить до порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Першого Протоколу до неї у розрізі дотримання прав учасників справи та не залучених до справи осіб, гарантованих ст. 6 цієї Конвенції, "Права на справедливий суд" та права на мирне володіння майном, крізь призму доктрини "легітимного сподівання".

Крім того, Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області звертає увагу, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 було скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.08.2019 (на якій ґрунтувалися позовні вимоги про скасування рішення ради № 65), а в задоволенні заяви ліквідатора УК "Екосорб" - арбітражного керуючого Ковалко Г.І. про визнання права власності на об`єкти, які розташовані на спірних земельних ділянках, - відмовлено.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.05.2020 розгляд справи №910/18384/15 за касаційною скаргою ліквідатора Українського консорціуму "Екосорб" арбітражного керуючого Ковалко Г.І. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 відкладено на 10.06.2020 на 10:30.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення ліквідатора УК "Екосорб"- арбітражного керуючого Ковалко Г.І., представників АТ "Альфа Банк", ТОВ "ПГ Інвест", перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та доводи відзиву на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову в межах даної справи про банкрутство УК "Екосорб" є вимоги ліквідатора боржника прo визнання незаконним і скасування рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №65 "Про проведення повторних земельних торгів (аукціону) з продажу земельних ділянок комунальної власності" (земельні ділянки за кадастровими номерами :02:001:5623, :03:004:5625, :03:004:5626).

В обґрунтування позовних вимог ліквідатор зазначає, що рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №65 "Про проведення повторних земельних торгів (аукціону) з продажу земельних ділянок комунальної власності" суперечить ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України та порушує майнові права боржника, оскільки на вказаних земельних ділянках розташоване належне УК "Екосорб" нерухоме майно, право власності на яке було визнано за боржником ухвалою господарського суду м. Києва від 22.08.2019 у даній справі.

Крім того, ліквідатор УК "Екосорб" - арбітражний керуючий Ковалко Г.І. подала заяву про забезпечення даного позову, в якій просила суд вжити заходи забезпечення позову УК "Екосорб" до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області шляхом накладення арешту на земельні ділянки за кадастровими номерами :02:001:5623, :03:004:5625, :03:004:5626, та заборони Петропавлівсько-Борщагівській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області проводити земельні торги щодо вказаних земельних ділянок.

Вказана заява мотивована тим, що дії Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району по призначенню торгів з продажу права власності спірних земельних ділянок, не дивлячись на повідомлення УК "Екосорб" про місцезнаходження майна останнього на цих земельних ділянках, свідчать про те, що сільська рада може до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом, що поданий боржником, вчинити дії з метою набуття майнових прав на земельні ділянки іншими особами в порушення положень Земельного кодексу України, що матиме наслідком неможливість виконання судового рішення у даній справі та ускладнить ефективний захист прав, за захистом яких ліквідатор УК "Екосорб" звернувся до господарського суду.

При цьому, ліквідатор УК "Екосорб" зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, у який просить позивач, не порушує законних прав та інтересів власника земельних ділянок, адже накладення арешту на земельні ділянки та заборона на вчинення дій щодо проведення земельних торгів не впливає на правомочність їхнього власника володіти ними та користуватися до вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Як встановлено апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи, спірні земельні ділянки є комунальною власністю, рішення щодо яких приймаються Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області.

Отже, в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову має бути співставлене з правом територіальної громади в особі відповідача на мирне володіння майном у розумінні Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод крізь призму доктрини "легітимного сподівання".

Доктрина легітимного сподівання у даній ситуації вимагає констатації того факту, що відповідач, як особа, що здійснює права власника відповідних земельних ділянок від імені українського народу (відповідної територіальної громади), має легітимне очікування від реалізації земельних ділянок не менше, аніж легітимне сподівання позивача на користування нерухомим майном, що розташоване на зазначених земельних ділянках.

За таких обставин, у справі, що розглядається, господарський суд, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, повинен забезпечити виконання гарантій територіальної громади сіл Петропавлівська Борщагівка та Чайки щодо невтручання у мирне володіння майном.

Здійснюючи реалізацію таких гарантій, можливість забезпечення позову у даному випадку має бути піддана трискладовому тесту (Рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 "Федоренко проти України") на визначення того чи було втручання законним у контексті національного законодавства; чи переслідувало таке втручання мету, спрямовану на задоволення інтересів суспільства та чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи.

Таким чином, судом не може бути вжито будь-яких заходів забезпечення позову, які б обмежували легітимні приватні сподівання відповідача, як органу місцевого самоврядування, що здійснює повноваження власника від імені відповідної територіальної громади.

Такий підхід ґрунтується на принципі верховенства права (закріпленому у статті 129 Конституції України), відповідає засадам справедливого суду, закріпленим у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відображає реалізацію принципу необхідності дотримання при обранні заходу забезпечення позову належного балансу інтересів всіх зацікавлених осіб, суспільства, до яких у даному випадку належить в т.ч. відповідач.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.03.2019 у справі №922/1528/18.

Враховуючи викладене, а також дослідивши матеріали справи та встановивши, що ліквідатором УК "Екосорб" в даному випадку не доведено існування реальної загрози порушення його права користування нерухомим майном у разі зміни власника спірних ділянок користування нерухомим майном стане неможливим, не наведено обґрунтувань на підтвердження того, як дії відповідача по проведенню земельних торгів можуть вплинути на виконання рішення у даній справі, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірні земельні ділянки та заборони Петропавлівсько-Борщагівській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області проводити земельні торги щодо цих земельних ділянок.

Водночас, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції та вбачається зі змісту ухвали Господарського суду ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2019, місцевим судом розгляді заяви ліквідатора УК "Екосорб" про забезпечення позову не було надано належну оцінку обставинам, що мають значення для справи, не було встановлено та досліджено докази на підтвердження наявності фактичних обставин з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову в даному конкретному випадку та залишено поза увагою відсутність зв`язку між предметом спору, підставою його виникнення та імовірними діями відповідач у вказаний послідовності, відтак, суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив заяву про забезпечення позову.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, а лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (ст. 300 ГПК України).

Відтак, виходячи з аналізу наведених вище норм та встановлених судами обставин справи, з огляду на повноваження касаційного суду, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про скасування ухвали місцевого господарського суду та відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову ліквідатора УК "Екосорб" у даній справі.

Доводи заявника касаційної скарги про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, які, на його думку, безпідставно скасував суд апеляційної інстанції, фактично зводяться до вимог здійснити переоцінку обставин та доказів доцільності вжиття у даній справі заходів забезпечення позову, що в силу вимог ст.300 ГПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

При цьому, посилання ліквідатора УК "Екосорб" - арбітражного керуючого Ковалко Г.І. на практику Верховного Суду (постанова від 18.12.2018 у справі № 912/1616/18 та від 13.12.2018 у справі №587/225/18), згідно якої вжиття заходів забезпечення позову, спрямованих на обмеження розпорядження земельною ділянкою до вирішення судом спору щодо неї, є достатнім та співмірним видом забезпечення позову, який жодним чином не порушує права власника та користувача такої земельної ділянки, не приймаються колегією суддів, оскільки, у цих справах та у справі, що розглядається, суди встановили різні фактичні обставини та прийняли відповідні рішення, що не свідчить про різне застосування одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах.

Так, у справі, що розглядається, спірним є питання наявності підстав для накладення арешту на земельні ділянки та заборони сільській раді проводити повторні земельні торги щодо земельних ділянок в забезпечення позову прo визнання незаконним і скасування рішення про проведення повторних земельних торгів (аукціону) з продажу земельних ділянок комунальної власності, який обґрунтований наявністю нерухомого майна позивача на вказаних земельних ділянках.

Водночас, у справі № 912/1616/18, на яку послався скаржник, розглядалось питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, обґрунтованого положеннями ч. ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", якими врегульовано порядок реалізації орендарем переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, і судами було прийняті рішення забезпечення позову шляхом заборони відповідачу розпоряджатися земельною ділянкою, яка є частиною об`єкта оренди за договором оренди.

З огляду на викладене, аргументи заявника касаційної скарги про невідповідність постанови апеляційного господарського суду положенням чинного законодавства та законність ухвали суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час касаційного розгляду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Устименко проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нєлюбін проти Російської Федерації"), які з огляду на положення статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Відтак, наведені ліквідатором УК "Екосорб" - арбітражним керуючим Ковалко Г.І. у касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами та не доводять порушення або неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, а колегія суддів не встановила фундаментальних порушень судом апеляційної інстанції при розгляді питання про забезпечення позову в межах справи про банкрутство УК "Екосорб".

Таким чином, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 у справі №910/18384/15 прийнята судом у відповідності до фактичних обставин, вимог матеріального та процесуального права і підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається, судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ліквідатора Українського консорціуму "Екосорб" - арбітражного керуючого Ковалко Г.І. залишити без задоволення.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 у справі №910/18384/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя - Ткаченко Н.Г.

Судді - Білоус В.В.

Жуков С.В..