РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2020Справа № 905/2315/19

за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний

комбінат імені Ілліча»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 1.382.614,49 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

за участю представників сторін

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

04.11.2019 Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення 1.382.614,49 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу (справа № 905/2054/19).

Ухвалою Господарського суду Донецької області № 905/2054/19 від 04.12.2019 позовні вимоги за залізничними накладними, перевезення вантажу по яким здійснювалось залізничним сполученням від станцій регіональних філій «Південно-Західна залізниця», «Львівська залізниця», «Одеська залізниця», «Південна залізниця», «Придніпровська залізниця», акціонерного товариства «Українська залізниця» до відповідних станцій регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» виділено в самостійне провадження (справа № 905/2315/19). Вимоги за залізничними накладними, перевезення вантажів за якими здійснювалось в межах Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», залишені в провадженні № 905/2054/19.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 04.12.2019 справу № 905/2315/19 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Вказані матеріали надійшли до Господарського суду міста Києва 13.01.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 905/2315/19 від 20.01.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

10.02.2020 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідної заяви. У поданій заяві позивач визначив відповідачем Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідно до залізничних накладних № 33766791, № 33819202, № 33819376, № 33819533, № 33819608, № 33824566, № 33824673, № 33858820, осн. № 33885476, дос. № 47768320, осн. № 33885476, дос. № 47770714, № 33886052, № 33886748, № 33889882, № 33896077, № 33896747, № 33896812, № 33898024, № 33898032, № 33898230, № 33898263, № 33899949, № 33899972, № 33901091, № 33957440, № 33971573, № 33972092, № 33983032, № 34023796, № 34028126, осн. № 34078246, дос. № 34160572, № 34128223, № 34128231, № 34128249, № 34175711, № 34199802, № 34207373, осн. № 34215384, дос. № 40826422, № 34224386, № 34225219, № 34226480, № 34226506, № 34228429, № 34231217, № 34235424, № 34240168, № 34240184, № 34250258, № 34250274, № 34250407, № 34251520, № 34252049, № 34253260, № 34264994, № 34266841, № 39495478, № 39498852, № 39510292, № 39510904, № 39517941, № 39523295, № 39567748, № 39597505, № 39624903, № 39731807, № 39731997, № 39732326, № 39734645, № 39735451, № 39768049, № 39768783, № 39780259, № 39780309, № 39766107, № 39796180, осн. № 39856349, дос. № 39858865, № 39865464, № 39865951, № 39938204, № 39938220, № 39944665, № 39944681, № 39945530, № 40007403, № 40007429, № 40127433, № 40433807, № 40433815, № 40433831, № 40548000, № 40612657, № 40647091, № 40647133, № 40683666, № 40740284, № 40740334, № 40740342, № 40780298, № 40860298, № 40860330, № 40891137, № 41619925, № 42932616, № 43032200, № 43036755, № 43054592, № 43056522, № 43085422, № 43099522, № 43174366, № 43174440, № 43180116, № 43180124, № 43180132, осн. № 45019080, дос. № 45028313, осн. № 45019627, дос. № 45038288, осн. № 45054475, дос. № 45060654, № 45077799, осн. № 45103314, дос. № 45115805, осн. № 45103926, дос. № 45123304, № 45128196, осн. № 45128196, дос. № 50772904, осн. № 45135902, дос. № 45144672, осн. № 45135902, дос. № 45144680, № 45165156, осн. № 45176344, дос. № 45356102, № 45176344, осн. № 45204120, дос. № 45208329, осн. № 45204120, дос. № 45208311, № 45220613, № 45228467, осн. № 45231784, дос. № 45265709, № 45250834, осн. № 45280492, дос. № 45322757, дос. № 45414315, № 45310018, осн. № 45317039, дос. № 45417946, № 45348752, № 46118964, № 47416565, № 47419932, осн. № 47419932, дос. № 47705421, осн. № 47444278, дос. № 47455886, осн. № 47444278, дос. № 47455878, осн. № 47444278, дос. № 47455894, № 47447123, осн. № 47466982, дос. № 47500368, № 47481064, № 47481072, осн. № 47525209, дос. № 47590989, осн. № 47526975, дос. № 47530142, осн. № 47526975, дос. № 47530159, осн. № 47542519, дос. № 47003793, осн. № 47569363, дос. № 47590997, № 47614144, осн. № 47614177, дос. № 47616784, осн. № 47614177, дос. № 47616735, осн. № 47614177, дос. № 47616776, осн. № 47614177, дос. № 47832969, осн. № 47614177, дос. № 47853577, № 47614177, № 47614524, № 47614540, № 47622659, № 47622667, № 47622683, № 47626247, осн. № 47635453, дос. № 47669320, дос. № 47775010, осн. № 47635453, дос. № 47669320, осн. № 47635552, дос. № 47655733, № 47657176, № 47657192, № 47657259, № 47657267, № 47657275, осн. № 47660162, дос. № 47690243, осн. № 47663356, дос. № 47682265, осн. № 47663828, дос. № 47797832, осн. № 47663828, дос. № 47686589, № 47668009, № 47672878, № 47675723, осн. № 47675723, дос. № 47820501, осн. № 47675723, дос. № 47766902, дос. № 50596527, осн. № 47675723, дос. № 47766902, осн. № 47675723, дос. № 47718093, осн. № 47677182, дос. № 47682919, осн. № 47677182, дос. № 47682890, № 47694302, № 47694443, № 47694468, № 47694542, № 47694658, осн. № 47694864, дос. № 47703079, осн. № 47694864, дос. № 47703079, дос. № 47858139, осн. № 47696919, дос. № 47763008, осн. № 47696927, дос. № 47762935, осн. № 47698097, дос. № 47739149, осн. № 47707401, дос. № 47708227, осн. № 47726468, дос. № 47744511, осн. № 47726500, дос. № 47271341, осн. № 47728126, дос. № 47752761, осн. № 47731625, дос. № 47815170, осн. № 47731625, дос. № 47861315, осн. № 47742499, дос. № 47493853, осн. № 47755517, дос. № 47822671, дос. № 50625144, осн. № 47755517, дос. № 47822671, дос. № 47493903, осн. № 47758578, дос. № 47822663, осн. № 47759832, дос. № 47804844, осн. № 47759832, дос. № 47839154, осн. № 47786157, дос. № 47792809, № 47841663, осн. № 47845730, дос. № 47870076, дос. № 47978986, № 47852942, № 47852975, № 47852991, № 47859962, № 47860002, № 47860101, № 47861570, № 47861588, № 47861604, № 47861612, № 47861836, № 47861851, № 47861869, осн. № 47884556, дос. № 50614007, осн. № 47886361, дос. № 47493994, № 47898705, осн. № 47946132, дос. № 47989835, осн. № 47948716, дос. № 47966353, № 47953856, осн. № 47976907, дос. № 45083094 відповідач взяв на себе зобов`язання по перевезенню вантажу. Відповідно до Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата. У відповідності до ст. 116 Статуту залізниць за несвоєчасну доставку вантажу залізниця сплачує штраф в залежності від кількості діб прострочення. Вантаж за спірними накладними доставлений з простроченням. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 1.345.726,85 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 відкрито провадження у справі № 905/2315/19 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 17.03.2020.

Даною ухвалою зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 17.02.2020 було направлено відповідачу 19.02.2020 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 192 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця (Тверська), 5, яка згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням АТ «Українська залізниця».

Відповідач ухвалу суду від 17.02.2020, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 21.02.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштових відправлень № 192, а отже відповідач мав подати відзив на позовну заяву у строк до 10.03.2020 включно.

12.03.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (поданий до поштового відділення зв`язку 06.03.2020), відповідно до якого відповідач вважає, що позивач припустився помилок при обчисленні термінів доставки вантажу та суми штрафу. Так, у накладних №№ 33899949, 33899972, 33901091, 34175711, 34226506, 34251520, 34252049, 34264994, 34266841, 39495478, 39498852, 39510292, 39510904, 39858865, 40548000, 40612657, 40860298, 40860330, 45128196, 45176344, 47841663 допущено помилки в обчисленні терміну доставки, оскільки мало місце збільшення терміну доставки. За накладеними №№ 43085422, 47668009, 47616784, 47616735, 47616776, 47744511, 50809854 допущено помилки при визначені розміру штрафу. На думку відповідача математично вірною сумою штрафу є сума 1.194.590,52 грн, у зв`язку з чим в частині стягнення 151.136,33 грн відповідач просить в позові відмовити.

Разом з відзивом надійшла заява відповідача про зменшення розміру штрафу до 5% від обґрунтованої ціни позову, тобто до 67.286,34 грн.

16.03.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач проти викладених у відзиві обставин заперечує зазначаючи, що у залізничних накладних, на які посилається відповідач у розрахунку, в графі 49 відсутні відмітки про причини затримки вантажу, яка б давала залізниці право на збільшення терміну доставки. Позивач заперечує проти зменшення розміру штрафу. також позивач просить суд розглядати справу без участі представника позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 905/2315/19 від 17.03.2020, у зв`язку з нез`явленням в підготовче засідання представників позивача і відповідача, підготовче засідання відкладено на 14.04.2020.

30.03.2020 від відповідача на електрону пошту суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із винесенням постанову Кабінету міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» та не розглядати справу без участі відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 905/2315/19 на 30 (тридцять) днів; відкладено підготовче засідання на 30.04.2020.

16.04.2020 від позивача до суду надійшло клопотання, в якому позивач позовні вимоги підтримує повністю та просить розглядати справу без участі представника позивача.

24.04.2020 від позивача на електрону пошту суду надійшло клопотання, в якому позивач позовні вимоги підтримує повністю та просить розглядати справу без участі представника позивача.

30.04.2020 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач наполягає на тому, що вимога про стягнення штрафу є завищена на 151.136,33 грн та вірною сумою штрафу є 1.194.590,52 грн. Просить врахувати заяву відповідача про зменшення розміру штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 905/2315/19 від 30.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.05.2020.

19.05.2020 від позивача до суду надійшло клопотання, в якому позивач позовні вимоги підтримує повністю та просить розглядати справу без участі представника позивача.

Позивач в судове засідання 21.05.2020 не з`явився.

Відповідач в судове засідання 21.05.2020 не з`явився.

Суд вважає відзначити наступне.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (стаття 6 Конституції України).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 Кабінетом Міністрів України установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 16.03.2020 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020» введено заборону залізничних, авіа- та автобусних міжміських та міжобласних пасажирських перевезень, а також робота метрополітенів; заборонено проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, у яких бере участь понад 10 осіб. Дозволено лише заходи, необхідні для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України № 239 від 25.03.2020 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та установлено з 12 березня до 24 квітня 2020 року на усій території України карантин.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 338-р від 25.03.2020 «Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації» (із змінами) відповідно до статті 14 та частини другої статті 78 Кодексу цивільного захисту України з метою ліквідації наслідків медико-біологічної надзвичайної ситуації природного характеру державного рівня, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення та з урахуванням поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, висновків Всесвітньої організації охорони здоров`я щодо визнання розповсюдження COVID-19 у країнах світу пандемією установлено для єдиної державної системи цивільного захисту на всій території України режим надзвичайної ситуації до 22 травня 2020 року.

Постановами Кабінету Міністрів України № 291 від 22.04.2020, № 343 від 04.05.2020 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та установлено з 12 березня до 22 травня 2020 року на усій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» установлено з 22.05.2020 по 22.06.2020 на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Рада суддів України листом № 9/рс-186/20 від 16.03.2020 враховуючи постанову Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020, з метою убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, роз`яснено громадянам про можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами та можливість розгляду справ в режимі відеоконференції.

Проте відповідач наданим йому правом не скористався та клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представників позивача і відповідача.

В судовому засіданні 21.05.2020, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» здійснила перевезення різних вантажів на адресу Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» по наступним залізничним накладним: № 33766791, № 33819202, № 33819376, № 33819533, № 33819608, № 33824566, № 33824673, № 33858820, осн. № 33885476, дос. № 47768320, осн. № 33885476, дос. № 47770714, № 33886052, № 33886748, № 33889882, № 33896077, № 33896747, № 33896812, № 33898024, № 33898032, № 33898230, № 33898263, № 33899949, № 33899972, № 33901091, № 33957440, № 33971573, № 33972092, № 33983032, № 34023796, № 34028126, осн. № 34078246, дос. № 34160572, № 34128223, № 34128231, № 34128249, № 34175711, № 34199802, № 34207373, осн. № 34215384, дос. № 40826422, № 34224386, № 34225219, № 34226480, № 34226506, № 34228429, № 34231217, № 34235424, № 34240168, № 34240184, № 34250258, № 34250274, № 34250407, № 34251520, № 34252049, № 34253260, № 34264994, № 34266841, № 39495478, № 39498852, № 39510292, № 39510904, № 39517941, № 39523295, № 39567748, № 39597505, № 39624903, № 39731807, № 39731997, № 39732326, № 39734645, № 39735451, № 39768049, № 39768783, № 39780259, № 39780309, № 39766107, № 39796180, осн. № 39856349, дос. № 39858865, № 39865464, № 39865951, № 39938204, № 39938220, № 39944665, № 39944681, № 39945530, № 40007403, № 40007429, № 40127433, № 40433807, № 40433815, № 40433831, № 40548000, № 40612657, № 40647091, № 40647133, № 40683666, № 40740284, № 40740334, № 40740342, № 40780298, № 40860298, № 40860330, № 40891137, № 41619925, № 42932616, № 43032200, № 43036755, № 43054592, № 43056522, № 43085422, № 43099522, № 43174366, № 43174440, № 43180116, № 43180124, № 43180132, осн. № 45019080, дос. № 45028313, осн. № 45019627, дос. № 45038288, осн. № 45054475, дос. № 45060654, № 45077799, осн. № 45103314, дос. № 45115805, осн. № 45103926, дос. № 45123304, № 45128196, осн. № 45128196, дос. № 50772904, осн. № 45135902, дос. № 45144672, осн. № 45135902, дос. № 45144680, № 45165156, осн. № 45176344, дос. № 45356102, № 45176344, осн. № 45204120, дос. № 45208329, осн. № 45204120, дос. № 45208311, № 45220613, № 45228467, осн. № 45231784, дос. № 45265709, № 45250834, осн. № 45280492, дос. № 45322757, дос. № 45414315, № 45310018, осн. № 45317039, дос. № 45417946, № 45348752, № 46118964, № 47416565, № 47419932, осн. № 47419932, дос. № 47705421, осн. № 47444278, дос. № 47455886, осн. № 47444278, дос. № 47455878, осн. № 47444278, дос. № 47455894, № 47447123, осн. № 47466982, дос. № 47500368, № 47481064, № 47481072, осн. № 47525209, дос. № 47590989, осн. № 47526975, дос. № 47530142, осн. № 47526975, дос. № 47530159, осн. № 47542519, дос. № 47003793, осн. № 47569363, дос. № 47590997, № 47614144, осн. № 47614177, дос. № 47616784, осн. № 47614177, дос. № 47616735, осн. № 47614177, дос. № 47616776, осн. № 47614177, дос. № 47832969, осн. № 47614177, дос. № 47853577, № 47614177, № 47614524, № 47614540, № 47622659, № 47622667, № 47622683, № 47626247, осн. № 47635453, дос. № 47669320, дос. № 47775010, осн. № 47635453, дос. № 47669320, осн. № 47635552, дос. № 47655733, № 47657176, № 47657192, № 47657259, № 47657267, № 47657275, осн. № 47660162, дос. № 47690243, осн. № 47663356, дос. № 47682265, осн. № 47663828, дос. № 47797832, осн. № 47663828, дос. № 47686589, № 47668009, № 47672878, № 47675723, осн. № 47675723, дос. № 47820501, осн. № 47675723, дос. № 47766902, дос. № 50596527, осн. № 47675723, дос. № 47766902, осн. № 47675723, дос. № 47718093, осн. № 47677182, дос. № 47682919, осн. № 47677182, дос. № 47682890, № 47694302, № 47694443, № 47694468, № 47694542, № 47694658, осн. № 47694864, дос. № 47703079, осн. № 47694864, дос. № 47703079, дос. № 47858139, осн. № 47696919, дос. № 47763008, осн. № 47696927, дос. № 47762935, осн. № 47698097, дос. № 47739149, осн. № 47707401, дос. № 47708227, осн. № 47726468, дос. № 47744511, осн. № 47726500, дос. № 47271341, осн. № 47728126, дос. № 47752761, осн. № 47731625, дос. № 47815170, осн. № 47731625, дос. № 47861315, осн. № 47742499, дос. № 47493853, осн. № 47755517, дос. № 47822671, дос. № 50625144, осн. № 47755517, дос. № 47822671, дос. № 47493903, осн. № 47758578, дос. № 47822663, осн. № 47759832, дос. № 47804844, осн. № 47759832, дос. № 47839154, осн. № 47786157, дос. № 47792809, № 47841663, осн. № 47845730, дос. № 47870076, дос. № 47978986, № 47852942, № 47852975, № 47852991, № 47859962, № 47860002, № 47860101, № 47861570, № 47861588, № 47861604, № 47861612, № 47861836, № 47861851, № 47861869, осн. № 47884556, дос. № 50614007, осн. № 47886361, дос. № 47493994, № 47898705, осн. № 47946132, дос. № 47989835, осн. № 47948716, дос. № 47966353, № 47953856, осн. № 47976907, дос. № 45083094.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші угоди.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із статтею 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Частиною першою статті 919 Цивільного кодексу України передбачено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Відповідно до частини 1 статті 313 Господарського кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Згідно із статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (стаття 2 Статуту).

Відповідно до статті 5 Статуту на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує:

а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила);

б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів;

в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів);

г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно із статтею 6 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Абзацами першим, другим і п`ятим статті 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1 і 1.2. Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 пункту 1.1 Правил у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Пунктом 2.1 Правил передбачено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на число місяць».

Згідно з пунктом 2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до пункту 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

За приписами ч. 2 ст. 313 Господарського кодексу України розмір штрафів, що стягуються з перевізників за прострочення в доставці вантажу, визначається відповідно до закону.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною першою статті 23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Згідно із статтею 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/420/2012 від 04.04.2012 нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Реченням другим абзацу першого пункту 8 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 передбачено, що оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної.

Згідно з абзацом другим пункту 8 вказаних Правил датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Календарними штемпелями на залізничних накладних, доданих до позовної заяви, підтверджується, що вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Зокрема з матеріалів справи вбачається, що враховуючи відстань від станції відправлення до станції призначення (із розрахунку 200 км за добу) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) за всіма залізничними накладними, окрім № 45128196 мало місце прострочення доставки вантажу.

Відповідно до п. 2.9 Правил № 644 у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін:

виконання митних та інших адміністративних правил;

тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці;

необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;

вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника;

інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

В п. 3.11 роз`яснення Президії Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» зазначено, що згідно з пунктом «в» статті 130 Статуту належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна. Доказом затримки, яка трапилася з вини відправника чи одержувача, що дає право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу відповідно до пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів, є відмітка у перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції і календарним штемпелем. Тому відсутність такої відмітки на накладній позбавляє залізницю права на збільшення терміну доставки вантажу.

Відповідно до розрахунку позивача, загальна сума штрафу за несвоєчасну доставку вагонів складає 1.345.726,85 грн.

Судом перевірено наведений позивачем розрахунок розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею з урахуванням наведених відповідачем у відзиві заперечень щодо певних накладних та встановлено, що розмір штрафу становить 1.339.060,25 грн.

При цьому судом встановлено, що позивачем при здійсненні розрахунку штрафу враховано зазначені відповідачем терміни, на які доставку вантажу збільшено, окрім накладних №№ 45128196, 45176344, 47841663.

Судом вставлено, що позивачем за накладними № 47616784 та № 47616735 невірно визначено терміни прострочення доставки та відповідно розмір штрафу мав бути застосований у розмірі 10%.

Стосовно зазначення відповідачем у відзиві невірного нарахування позивачем штрафу за накладною № 50809854 слід зазначити, що вона не є предметом розгляду у даній справі, а була предметом розгляду у справі № 905/2054/19.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 1.339.060,25 грн штрафу є обґрунтованими, документально підтвердженими.

Разом з тим, відповідач подав клопотання про зменшення розміру штрафу до 5% від обґрунтованої суми позову. В обґрунтування клопотання відповідач посилається на провадження господарської діяльності на території проведення антитерористичної операції; єдиним залізничним сполученням з м. Маріуполь є ділянка між станцією Волноваха та станцією Камиш Зоря, яка обслуговує разом з позивачем ще декілька підприємств, що розташовані між станціями Маріуполь та Южнодонбаська, та на адресу яких надходять вантажі залізницею, що в свою чергу зумовило згущений підхід вантажів та несвоєчасне їх забирання на під`їзні колії вантажоодержувачами. Крім того, проведення АТО та бойові дії у межах Донецької та Луганської областей суттєво вплинули на фінансове становище регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Пунктом 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора.

Як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Відповідно до ст.ст. 73, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не надано доказів понесення ним збитків або невиконання ним своїх зобов`язань перед іншими особами внаслідок несвоєчасної доставки вантажів відповідачем.

Указом президента України № 405/2014 від 14.04.2014 введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (АТО) на території Донецької та Луганської області.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено м. Лиман, м. Маріуполь та інші.

Проведення АТО значно ускладнило транспортне сполучення у межах регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця».

На підтвердження обставин, які зазначені в клопотанні про зменшення розміру штрафу, щодо ускладнення доставки вантажу до м. Маріуполя, відповідачем надано відповідну схему. Частина залізничної мережі регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» знаходиться на непідконтрольній території України, що значно ускладнює транспортне сполучення у межах регіональної філії «Донецька залізниця», зокрема в напрямку м. Маріуполя.

Крім того, виходячи з наданого відповідачем звіту про фінансові результати за перше півріччя 2019 року, проведення антитерористичної операції на території Донецької області суттєво вплинуло на фінансове становище Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», збиток становить 336.819,00 грн.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/64/18, від 06.09.2019 у справі № 910/16925/18, від 21.10.2019 у справі № 910/1005/19.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, враховуючи недоведеність позивачем понесення ним збитків чи будь-яких інших негативних наслідків, викликаних несвоєчасною доставкою вантажу відповідачем, виходячи з загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення нарахованого відповідачу штрафу на 50%.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення штрафу підлягають задоволенню в сумі 669.530,13 грн (1.339.060,25 грн - 50%).

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги або заперечення.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Таким чином, позов Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» обґрунтований та підлягає задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому судом враховано, що судовий збір в разі зменшення судом розміру штрафних санкцій покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця (Тверська), 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ) 669.530 (шістсот шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот тридцять) грн 13 коп. штрафу, 20.085 (двадцять тисяч вісімдесят п`ять) грн 90 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 04.06.2020.

Суддя В.В.Сівакова