ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2020 р. Справа№ 910/4116/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання: Добрицької В.С.

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго"

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.03.2020

у справі № 910/4116/20 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу 1 259 832,30 грн

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" з позовом до Акціонерного товариства "Укрзалізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вагонів у загальному розмірі 1 259 832,30 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.03.2020 у справі №910/4116/20 повернуто позовну заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" до Акціонерного товариства "Укрзалізниця" про стягнення 1 259 832,30 грн.

Повертаючи позовну заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" суд першої інстанції зазначав, що поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню 301 окремі спори між тими ж сторонами, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги, підставами виникнення спірних правовідносин сторін є різні залізничні накладні, за якими пред`являлися окремі претензії, які мають різну ціну, різні строки та розмір штрафів.

Не погодившись із винесеною ухвалою суду, Акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.03.2020 у справі №910/4116/20. Справу №910/4116/20 направити до Господарського суду м. Києва для вирішення питання про відкриття провадження за позовною заявою Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 1 259 832,30 грн. Також скаржник просив суд поновити АТ "ДТЕК Західенерго" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду м. Києва від 25.03.2020 у справі №910/4116/20.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що при зверненні з указаним позовом до суду не було порушено правила об`єднання позовних вимог, оскільки указані вимоги пов`язані між собою підставою виникнення та поданими доказами; позовні вимоги є вимогами за однотипними (однорідними) зобов`язаннями з доставки вантажу до станцій призначення, що виникли з незначним розривом у часі на підставі договору про надання послуг від 16.02.2018 №00078/ЦТЛ-2018 та мають абсолютно ідентичні умови їх виконання, що підтверджує відсутність суттєвих ускладнень при дослідженні доказів та установленні обставин справи за всіма залізничними накладними в одному провадженні; ураховуючи, що на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог, тому висновок суду про не пов`язаність доданих до позовної заяви доказів із заявленими позивачем позовними вимогами є передчасним; посилання суду на те, що сумісний розгляд об`єднаних вимог утруднить вирішення спору є безпідставним, оскільки таке право суду було передбачено статтею 63 ГПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017, проте на час постановления оскаржуваної ухвали статтею 174 ГПК України в редакції, що діє після 15.12.2017, не передбачено повернення позовної заяви з таких мотивів.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Буравльов С.І., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 клопотання Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду м. Києва від 25.03.2020 у справі №910/4116/20 - задоволено. Поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/4116/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго". Призначено справу до розгляду на 16.06.2020.

28.05.2020 та 01.06.2020 на адресу суду повернулись рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень під №№ 048 та 040 з яких убачається, що представник позивача отримав відправлення (ухвалу суду від 18.05.2020) - 26.05.2020, представник відповідача 25.05.2020.

У судове засідання, яке відбулось 16.06.2020 представники сторін не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ГПК України, учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, установленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Станом на дату слухання справи відзиви учасники не направили.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Також, п. 1 ч. 3 указаної статті передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Частиною 6 зазначеної статті визначено, що у разі розгляду справи за відсутності позивача або відповідача суддя-доповідач оголошує стислий зміст позовної заяви або відзиву відповідно.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню. Справу №910/4116/20 передати на розгляд Господарського суду м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Місцевий господарський суд виносячи ухвалу про повернення позовної заяви Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" зазначив, що позивачем порушено правила об`єднання вимог, що суттєво утруднить вирішення спору, а саме, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафів за несвоєчасну доставку вагонів за період з 21.10.2019 по 08.12.2019, що виникли на підставі 301 залізничній накладній. На думку суду першої інстанції за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню 301 окремі спори між тими ж сторонами, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги, оскільки підстави виникнення спірних правовідносин сторін є різні залізничні накладні, за якими пред`являлися окремі претензії, які мають різну ціну, різні строки та розмір штрафів.

Колегія суддів не погоджується зі указаним висновком місцевого господарського суду та керується при цьому наступним.

У відповідності до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала місцевого господарського суду, про повернення позивачеві позовної заяви на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з порушенням позивачем правил об`єднання позовних вимог.

Згідно із пунктом 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За змістом частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, у зазначеній нормі процесуального права визначено право позивача об`єднати в одній позовній заяві декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач порушив правила об`єднання позовних вимог в одній позовній заяві, оскільки заявив різні вимоги, не пов`язані між собою підставами виникнення (зобов`язання є окремими) і поданими доказами (за кожним зобов`язання докази є самостійними), єдиною спорідненістю вимог за позовом є склад учасників, а тому повернув позовну заяву без розгляду на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 ГПК України.

Зі змісту позовної заяви АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» від 16.03.2020 № юр-8 убачається, що позивач у цій справі заявив вимогу про стягнення з АТ "Українська залізниця" на користь АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 1 259 832,30 грн. Наявність тільки однієї вимоги виключає можливість порушення правил об`єднання позовних вимог в одній позовній заяві.

Колегія суддів звертає увагу, що на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог, тому висновок суду про непов`язаність доказів, доданих до позовної заяви, є передчасним. При цьому на стадії відкриття провадження у справі суд має надати оцінку доказам, доданим позивачем до матеріалів позовної заяви, виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог ГПК України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору.

Необхідно зауважити, що порядок заявлення і розгляду претензій з приводу платежів, зборів і штрафів, пов`язаних із залізничним перевезенням пасажирів, багажу і вантажів урегульовано Правилами заявлення та розгляду претензій (статті 130-137 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334.

За змістом пункту 3 таких Правил претензії про відшкодування за втрату, псування або пошкодження вантажу пред`являються щодо кожної відправки окремо. На однорідні вантажі, завантажені на одній станції одним відправником на одну станцію призначення на адресу одного одержувача, допускається пред`явлення однієї претензії на групу відправок, але не більше п`яти, а на вантажі, на які складено один комерційний акт на маршрут або групу вагонів, - на всі відправки, зазначені в акті.

Щодо претензій, які пред`являються з інших підстав, наприклад, про стягнення штрафу за невиконання плану перевезень або штрафу за несвоєчасну доставку вантажів, кількість об`єднаних в одній претензії вимог не обмежується. Статут залізниць України не обмежує права позивача об`єднати кілька вимог в одній позовній заяві. У вирішенні відповідного питання слід керуватися статтею 173 ГПК України.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 28.01.2019 у справі № 905/1729/18.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що при визначенні наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі суд має ураховувати принцип процесуальної економії. Такий принцип господарського судочинства передбачає, що господарський суд, учасники судового процесу економно та ефективно використовують всі установлені законом процесуальні засоби для правильного та оперативного розгляду справ з дотриманням строків.

Оскільки позивач у справі заявив тільки одну вимогу, яка випливає із правовідносин щодо залізничного перевезення вантажу; беручи до уваги, що кількість накладних як перевізних документів у цьому спорі не є визначальною умовою для повернення позову без розгляду; оскільки Правила заявлення та розгляду претензій і Статут залізниць України не установлюють обмежень щодо претензій/позовів про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції безпідставно наголосив на порушенні позивачем правил об`єднання позовних вимог, такого висновку суд дійшов без урахування принципу процесуальної економії.

Отже, суд першої інстанції безпідставно, всупереч вимогам статей 173, 174 ГПК України повернув позовну заяву без розгляду.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає нормам процесуального права та фактичним обставинам справи, а покладений в основу оскаржуваної ухвали висновок суду про повернення позовної заяви є передчасним.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Беручи до уваги вищенаведене, ухвала Господарського суду м. Києва від 25.03.2020 у справі №910/4116/20 підлягає скасуванню, а справа передачі на розгляд Господарського суду м. Києва.

Питання розподілу судових витрат визначено у статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно з частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Водночас, розподіл судового збору здійснюється між сторонами спору відповідно до частини 1 названої статті в залежності від результатів розгляду справи по суті. Господарським процесуальним кодексом України не передбачено розподілу судових витрат за результатами апеляційного перегляду ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.

Також, Господарський процесуальний кодекс України не ставить вирішення питання розподілу судових витрат в залежності від стадії розгляду справи в судах першої чи апеляційної інстанцій.

При цьому, суд апеляційної інстанції здійснює новий розподіл судових витрат у справі лише у разі прийняття ним постанови про скасування чи зміну судового рішення суду першої інстанції, прийнятого за результатами розгляду справи по суті.

Отже, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції в даному випадку не здійснює розподіл судових витрат, в тому числі судового збору.

Колегія суддів відзначає, що аналогійної правової позиції дотримується також Верховний Суд в ухвалі від 18.06.2018 у справі № 914/31/18.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.03.2020 у справі № 910/4116/20 скасувати.

3. Справу №910/4116/20 передати на розгляд Господарського суду м. Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 17.06.2020.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна