ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року Справа № 923/62/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. за участю секретаря судового засідання Борхаленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО", м.Тетіїв Київської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Басматі", м. Херсон

про стягнення 857483,05 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Бонтлаб В.В. - адвокат

від відповідача: не з`явився

ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" (, Київська область, Тетіївський район, м. Тетіїв, вул. Соборна, 3) звернулось до суду із позовною заявою до ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Басматі" (, м. Херсон, вул. Нафтовиків, 2-А) про стягнення на підставі договору купівлі-продажу № 53/19/8 від 19.02.2019 основної заборгованості у розмірі 654447,33грн., 49167,94грн. - пені, 4852,93грн. - 3%-річних, 145432,74грн. - штрафу, 3582,11грн. - інфляційних втрат.

Позов обґрунтовано твердженням про неналежне виконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором. Так позивач зазначає, що Відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по оплаті поставленого товару не виконав і допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, тому його дії є порушенням договірних зобов`язань, і він вважається таким, що прострочив виконання. У зв`язку з чим у Відповідача перед Позивачем виник борг, який на сьогоднішній день є не погашеним.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2020, справу розподілено судді Ярошенко В. П.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 21.01.2020 відкрито провадження у справі № 923/62/20, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 20.02.2020 о 10:00.

13.02.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачу у задоволені позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Даний відзив з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до справи (т. 1, а.с.96-103).

Зокрема, у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на ті обставини, що позивачем не виконувалися в належному обсязі обов`язки за Договором, а саме: порушувалися строки поставки товару, самостійно замінено товари на товари гіршої якості, не надано взагалі товару, використання якого є необхідним для рисових культур. Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів поставки товару за видатковими накладними №№ 115 від 20.02.2019, 4234 від 22.08.2019 та 4601 від 16.09.2019. Крім того, відповідач зазначає, що у видатковій накладній № 4234 від 22.08.2019 міститься відтиск печатки ТОВ "СП "Басматі" і схожий підпис з підписом директора ТОВ "СП "Басматі" про отримання такого препарату є підробним. Крім того, відповідач вказує на те, що є неприпустимим одночасна вимога про стягнення 49167,94 грн. пені та 145432,74 грн. штрафу, а також не погоджується і з визначеними у розрахунку заборгованості періодами нарахування штрафних санкцій.

Ухвалою від 20.02.2020, суд задовольнив клопотання відповідача ТОВ "СП "Басматі" про перехід проведення судового провадження у справі зі спрощеного в загальний порядок з викликом сторін. Постановлено розгляд справи № 923/62/20 здійснювати в порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання по справі призначено на 12.03.2020 о 10:00 год.

02.03.2020 до суду від позивача у справі надійшла відповідь на відзив відповідача на позовну заяву, в якій позивач наполягає на задоволені позовних вимог та наводить доводи щодо спростування тверджень відповідача згідно наданого відзиву. Дану відповідь на відзив суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Ухвалою від 12.03.2020 суд задовольнив клопотання ТОВ "СП "Басматі" про витребування оригіналів документів, закрив підготовче провадження у справі № 923/62/20 та призначив справу до судового розгляду по суті на 09.04.2020 о 12:00 год.

Ухвалою суду від 09.04.2020 відкладено розгляд справи по суті на 28.04.2020 о 14:00, у зв`язку із запровадженням Урядом України карантинних заходів, спрямованих на запобігання корона вірусної інфекції.

Ухвалою суду від 28.05.2020 відмовлено відповідачу у задоволенні заяви в частині зупинення провадження у справі до закінчення карантинних заходів, відкладено розгляд справи по суті на 28.05.2020 о 15:30, у зв`язку із запровадженням Урядом України карантинних заходів, спрямованих на запобігання корона вірусної інфекції.

28.05.2020 до суду від відповідача у справі надійшло клопотання про призначення експертизи. Відповідач просить призначити комплексну експертизу (почеркознавчу та технічну) документів первинного бухгалтерського обліку за Договором укладеним між ТОВ "СП "Басматі" та ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" у 2019 та додатків до нього.

Представник позивача в судовому засіданні 28.05.2020 заперечував проти задоволення вищевказаного клопотання, просив залишити без розгляду, мотивуючи тим, що клопотання подано з порушенням норм чинного законодавства, вважає, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами та затягує процес розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 181 ГПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Частинами 1 та 2 статті 177 ГПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Статтею 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України cуд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Статтею 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 12.03.2020 підготовче засідання у справі № 923/62/20 закрито та призначено розгляд справи по суті, а відтак подане ТОВ "СП "Басматі" клопотання про призначення експертизи, суд залишає без розгляду.

Представник відповідача у судове засідання 28.05.2020 не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 28.05.2020 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Судом проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

З`ясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності надані докази, суд

в с т а н о в и в:

19.02.2019 року між ДП "Тетіївська Агропромислова Компанія", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО" (далі по тексту Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Басматі" (далі - Відповідач, Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу № 53/19/8.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не розірвано, не визнано недійсним.

Таким чином, Договір поставки є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 1.1. Договору, продавець зобов`язується в строки, визначені цим Договором, додатком до цього Договору або фінансовою/товарною аграрною розпискою, передати у власність покупця (поставити) товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити його вартість.

У п. 1.2 Договору сторонами узгоджено, що найменування товару визначене в Додатках до цього Договору, які складають його невід`ємну частину.

Відповідно до п. 2.1. Договору, розгорнутий асортимент та кількість товару, що поставляється, визначається у Додатках-спеціфікаціях до цього Договору або у товарній аграрній розписці.

Відповідно до п. 2.1. Договору, у випадку розбіжності даних у Додатках-спеціфікаціях до цього Договору та у видаткових накладних або товарних аграрних розписках щодо кількості товару, перевагу має видаткова накладна/товарна аграрна розписка.

Відповідно до п. 4.1. Договору, строк поставки товару визначається у Додатках до цього Договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору, ціна за одиницю товару кожного найменування в національній валюті наводиться в додатках до цього Договору. Загальна вартість товару з ПДВ визначається шляхом складання окремих партій товару, визначених у додатках до цього Договору.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що загальна вартість товару повинна бути сплачена покупцем у строк, встановлений в Додатках-спеціфікаціях до цього Договору.

Договір укладено до 31.12.2018, а в частині виконання грошових зобов`язань до їх повного виконання (п.9.1. Договору).

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем було здійснено поставку товару на загальну суму 727 163,00 грн.

Факт здійснення поставки товару у зазначеній кількості, на визначену суму, а також факт отримання товару Відповідачем підтверджується наступними документами:

- видаткова накладна № 115 від 20.02.2019 (довіреність № 300 від 19.02.2019) на суму 12 370,08 грн.;

- видаткова накладна № 82 від 25.02.2019 (довіреність № 300 від 19.02.2019) на суму 2 284,80 грн.;

- видаткова накладна № 1762 від 23.04.2019 (довіреність № 305 від 22.04.2019) на суму 13 537,44 грн.;

- видаткова накладна № 1734 від 24.04.2019 (довіреність № 305 від 22.04.2019; товарно-транспортна накладна № ХС-33 від 24.04.2019) на суму 16 142,40 грн.;

- видаткова накладна № 1864 від 25.04.2019 (довіреність № 306 від 25.04.2019; товарно-транспортна накладна № ХС-50 від 25.04.2019) на суму 70 713,24 грн.;

- видаткова накладна № 2783 від 27.05.2019 (довіреність № 310 від 27.05.2019; товарно-транспортна накладна № ХС-155 від 27.05.2019) на суму 2 154,06грн.;

- видаткова накладна № 2838 від 28.05.2019 (довіреність № 310 від 27.05.2019; товарно-транспортна накладна № ХС-160 від 28.05.2019) на суму 15 171,84 грн.;

- видаткова накладна № 2839 від 29.05.2019 (довіреність № 310 від 27.05.2019; товарно-транспортна накладна № ХС-161 від 29.05.2019) на суму 3 656,40грн.;

- видаткова накладна № 3550 від 26.06.2019 (довіреність № 315 від 26.06.2019) на суму 96 248,88 грн.;

- видаткова накладна № 3551 від 26.06.2019 (довіреність № 315 від 26.06.2019) на суму 68 234,88 грн.;

- видаткова накладна № 3647 від 03.07.2019 (довіреність № 316 від 03.07.2019; товарно-транспортна накладна № ХС-230 від 03.07.2019) на суму 7 227,36 грн.;

- видаткова накладна № 3887 від 30.07.2019 (товарно-транспортна накладна № ХС-263 від 30.07.2019) на суму 25 239,06 грн.;

- видаткова накладна № 3888 від 30.07.2019 (товарно-транспортна накладна № ХС-263 від 30.07.2019) на суму 104 561,82 грн.;

- видаткова накладна № 4234 від 22.08.2019 на суму 263 8825,88 грн.;

- видаткова накладна № 4601 від 16.09.2019 на суму 25 738,55 грн.;

Позивач зазначає, що після отримання товару, Відповідач, на виконання умов Договору, здійснив часткову оплату за поставлений товар, на суму 72 716,36 грн., на підтвердження чого, надав спільно підписані акти звірки взаємних розрахунків.

Позивач стверджує, що Відповідач в порушення умов Договору своєчасно не оплатив всю вартість отриманого товару, внаслідок чого за Відповідачем обліковується заборгованість в сумі 654 447,33 грн.

За неналежне виконання грошового зобов`язання, позивач нарахував відповідачу 49167,94 грн. - пені, 4852,93 грн. - 3%-річних, 145432,74 грн. - штрафу, 3582,11 грн. - інфляційних втрат.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Установлені судом обставини наявності укладеного договору, свідчать про виникнення між його сторонами майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на його підставі, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим у відповідності до ч. 1 статті 692 того ж Кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми слідує висновок, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Виходячи із зазначеного, якщо сторони у договорі по окремим партіям поставок товару, строк не визначили, то оплата вартості отриманого товару має бути здійснена із врахуванням положення ч. 1 ст. 692 ЦК України.

Статтею 193 ГК України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими: "Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що відповідачем допущено порушення статті 193 ГК України у вигляді несплати коштів за отриманий товар у загальній сумі 654 447,33 грн. у встановлений строк та прострочив виконання зобов`язання на цю суму.

Таким чином, відповідач неналежним чином виконував свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору купівлі-продаж №53/19/8, а також вищевказані приписи чинного законодавства, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основної суми заборгованості у сумі 654 447,33 грн. - є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Суд критично ставиться до доводів відповідача з приводу того, що позивачем не надано доказів поставки товару за видатковими накладними №№ 115 від 20.02.2019, 4234 від 22.08.2019 та 4601 від 16.09.2019 враховуючи наступне.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, факт здійснення позивачем господарської операції, а саме, поставки товару відповідачу, повинен підтверджуватися належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами.

Відповідні видаткові накладні, що надані позивачем, підписані в двосторонньому порядку представниками позивача та відповідача та скріплені печатками юридичних осіб. Претензій щодо якості чи кількості отриманої продукції на час її прийняття матеріали справи не містять, а отже вказаний у видаткових накладних товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про виконання позивачем своїх зобов`язань згідно з договорами, а тому продукція вважається прийнятою без зауважень.

Крім того, суд зазначає, що позивачем надано акти звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 по 13.09.2019 та період з 01.01.2019 по 04.12.2019 (а.с. 59-60), який скріплено підписами та печатками відповідача.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у сумі 654447,33 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені).

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217 та частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до приписів ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

В ч. 2 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за увесь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до пункту 12.2 Договору, позивач та відповідач узгодили, що за порушення строків виконання зобов`язань за цим договором сторона, яка допустила прострочення, сплачує другій стороні, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який вона сплачується, нарахованої на суму простроченого зобов`язання за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 12.3. Договору, в разі ухилення від оплати вартості товару понад 15 календарних днів Покупець, крім пені, сплачує Продавцеві штраф в розмірі 20% від загальної вартості Товару.

Позивач у зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару нарахував штраф в розмірі 145 432,74 грн. та пеню в розмірі 49 167,94 грн.

Розрахунок штрафу та пені судом перевірено та встановлено, що він здійснений відповідачем арифметично та методологічно вірно та підлягає задоволенню.

Щодо відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, суд зазначає наступне.

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України "боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом".

Сплата інфляційних та річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних в сумі 4 852,93 грн. та інфляційні втрати в розмірі 3 582,11.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат судом перевірено та встановлено, що він здійснений відповідачем арифметично та методологічно вірно та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст.129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 129, 232-240 ГПК України, суд

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Басматі" (, м. Херсон, вул. Нафтовиків, 2-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО" (, Київська область, Тетіївський район, м. Тетіїв, вул. Соборна, 3) 654 447,33 грн. основної суми заборгованості, 49 167,94 грн. пені, 4 852,93 грн. - 3% річних, 145 432,74 грн. - штрафу, 3 582,11 грн. - інфляційних втрат на підставі договору купівлі-продажу № 53/19/8 від 19.02.2019 та судові витрати в сумі 12 862,25 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Дата складання повного тексту рішення - 15.06.2020

Суддя В.П.Ярошенко