РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.06.2020Справа № 910/5353/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-гарант», м. Київ

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Провідна"», м. Київ

про стягнення 13 119,30 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТзДВ СК «Альфа-Гарант»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Провідна"» (далі - ПрАТ «СК "Провідна"»/відповідач) про стягнення 13 119,30 грн страхового відшкодування внаслідок пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує виплатою потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 06-GR/01-024-02977 від 22.02.2018, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки відповідачем в порядку досудового врегулювання спору частково сплачено страхове відшкодування у розмірі 18 715,70 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення решти суми страхового відшкодування у розмірі 13 119,30 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 21.04.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.

Положеннями статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.02.2018 між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - страховик) та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06-GR/01-024-02977 від 22.02.2018, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito», державний номер НОМЕР_1 .

Строк дії договору: з 24.02.2018 по 23.02.2019.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.03.2018 о 18:30 по проспекту Маяковського, 38/10 в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Mercedes-Benz Vito», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Mitsubishi Colt», державний номер НОМЕР_2 , водієм якого була ОСОБА_3 .

При цьому, в результаті ДТП було пошкоджено застрахований у ТзДВ СК «Альфа-Гарант» автомобіль «Mercedes-Benz Vito», державний номер НОМЕР_1 .

Деснянський районний суд м. Києва постановою від 24.04.2018 визнав ОСОБА_3 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно зі звітом №28-D/40/6 від 10.04.2018, складеного оцінювачем ФОП Видута Д. Ю. , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mercedes-Benz Vito», державний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження складає 33 874,26 грн з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та податку на додану вартість.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, 18.07.2018 ФОП Савченко Н.Г. виставлено рахунок №51, згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes-Benz Vito», державний номер НОМЕР_1 , складає 31 835,00 грн.

04.09.2018 позивачем складено страховий акт № СТ/18/0076 та здійснено розрахунок страхового відшкодування на підставі виставленого ФОП Савченко Н.Г. рахунку, відповідно до якого виплата страхового відшкодування становить 31 835,00 грн.

Згідно страхового акту позивачем виплачено на користь ФОП Савченко Н.Г. страхове відшкодування у розмірі 31 835,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ID-109655 від 04.09.2018.

19.09.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою (регресною вимогою) на виплату страхового відшкодування в розмірі 31 835,00 грн.

17.12.2018 відповідач платіжним дорученням № 55628 від 17.12.2018 здійснив страхове відшкодування на користь позивача в розмірі 18 715,70 грн.

Отже, не погоджуючись із сумою страхового відшкодування, сплаченого відповідачем на лише в сумі 18 715,70 грн, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ПрАТ «СК "Провідна"» 13 119,30 грн.

Відповідач, в свою чергу, решту суми страхового відшкодування не сплатив, відзиву на позовну заяву не надав.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія, за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля «Mitsubishi Colt», державний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «СК "Провідна"» за полісом № АК006246489 .

За таких обставин, у зв?язку із настанням страхового випадку - пошкодженням ОСОБА_3 автомобіля «Mercedes-Benz Vito», державний номер НОМЕР_1 , у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачу витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом, вартість страхового відшкодування автомобіля «Mercedes-Benz Vito», державний номер НОМЕР_1 , виплачено ТзДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 06-GR/01-024-02977 від 22.02.2018 та страхового акту № СТ/18/0076 від 04.09.2018 на рахунок станції технічного обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що 19.09.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в розмірі 31 835,00 грн.

Проте, відповідач вказану заяву задовольнив частково в сумі 18 715,70 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 55628 від 17.12.2018.

Тож, враховуючи встановлене, з огляду на те, що позивач виплатив страхове відшкодування застрахованого автомобіля «Mercedes-Benz Vito», державний номер НОМЕР_1 , у нього виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку до ПрАТ «СК "Провідна"» в повному обсязі.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, які відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд відзначає наступне.

Як вбачається із позовних матеріалів, ТзДВ СК «Альфа-Гарант» просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

У відповідності до положень ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, позивачем надано витяг з договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019, укладений між Адвокатським бюро «Грідін і Партнери» та ТзДВ СК «Альфа-Гарант», завдання-доручення №17 від 10.09.2019, акт прийому-передачі наданої правової допомоги на суму 4 000,00 грн, детальний розрахунок та опис робіт, виконаних за договором про надання правової допомоги від 14.05.2019, згідно якого кількість витраченого часу складає 5 годин, а також платіжне доручення № 9546 від 12.09.2019.

Отже, оскільки в матеріалах справи міститься підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що позивачем надано суду належні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, тому заявлена вимога підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Провідна"» (03049, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 25; ідентифікаційний код 23510137) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26; ідентифікаційний код 32382598) суму страхового відшкодування у розмірі 13 119 (тринадцять тисяч сто дев`ятнадцять) грн 30 коп, судовий збір у сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України та пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук