ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.06.2020 Справа № 905/1328/17 (199/6577/16-ц)

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І., при секретарі судового засідання Турко А.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1 , м. Харків, Харківська область

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис», м. Бахмут, Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі 75000,00грн, 3% річних у сумі 8870,55грн, інфляційних втрат у сумі 66839,90грн, боргу з урахуванням нарахованих 9% річних у розмірі 10034,81 доларів США, інфляційних втрат у сумі 8858,54 доларів США, 3% річних у сумі 1175,65 доларів США

в межах справи:

за заявою кредитора ОСОБА_2 , м. Синельникове, Дніпропетровська область

до боржника Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис», м.Бахмут, Донецька область ()

про банкрутство

ліквідатор арбітражний керуючий Бортняк В.В.

За участю представників :

позивач: ОСОБА_1

від відповідача: представник не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №199/6577/16 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2016 у цивільній справі №199/6577/16 позов ОСОБА_1 , м.Харків, Харківська область, задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис» на користь позивача суму заборгованості у розмірі 75000,00 грн, збитки від інфляції у розмірі 66839,90грн, 3% річних у розмірі 8870,55грн, всього 150710,45 грн; борг з урахуванням нарахованих 9% річних у розмірі 10034,81дол. США, 3% річних у розмірі 1175,65дол. США, всього 11210,46 дол. США; в задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.01.2018 апеляційну скаргу задоволено частково; заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.12.2016 скасовано; позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу задоволено частково; стягнуто загальну заборгованість за договором №45/0 та №224/1-к у розмірі 75000,00грн; в задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Верховного суду від 26.02.2020 заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2016 та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.01.2018 у цивільній справі №199/6577/16 скасовано; постановлено матеріали справи №199/6577/16-ц передати до господарського суду Донецької області, на розгляді якого перебуває справа №905/1328/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис».

10.04.2020 згідно з витягом з протоколу передачі судової справи №199/6577/16-ц вказана справи передана до провадження судді Аксьоновій К.І. на підставі ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства з мотивів перебування у провадженні вказаної судді справи №905/1328/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис» ().

Справу розглянуто судом в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.04.2020 прийнято до провадження позовну заяву ОСОБА_1 , м.Харків, Харківська область, до Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис», м.Бахмут, Донецька область, про стягнення заборгованості у розмірі 75000,00грн, 3% річних у сумі 8870,55грн, інфляційних втрат у сумі 66839,90грн, боргу з урахуванням нарахованих 9% річних у розмірі 10034,81 доларів США, інфляційних втрат у сумі 8858,54 доларів США, 3% річних у сумі 1175,65 доларів США в межах справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства «АКБ «БАЗИС» №905/1328/17; призначено підготовче засідання на 14.05.2020 з викликом сторін; ухвалою суду від 14.05.2020 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 10.06.2020.

У судове засідання 10.06.2020 з`явився позивач, наполягав на задоволенні позовних вимог; відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про розгляд справи по суті за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи 06.10.2011 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Базис» (банк) та ОСОБА_1 (вкладник) був укладений договір банківського вкладу №224/1-к.

Відповідно до п.1.1 договору №224/1-к від 06.10.2011 вкладник зобов`язався в день підписання сторонами цього договору внести грошову суму у розмірі 15000,00грн, а банк зобов`язався видати вкладнику сертифікат (Сертифікати) банку відповідно до переліку, зазначеному в додатку №1 до договору, і після настання термінів сплати процентів та терміну повернення депозиту здійснити платежі проти пред`явлення сертифіката (сертифікатів) на умовах та в порядку, встановленому в даному договорі та сертифікаті (сертифікатів).

Пред`явник зобов`язаний при пред`явленні сертифіката до погашення повідомити про це банк шляхом подання письмової заяви та документів передбачених цим договором (пп.2.2.5 п.2.5 договору №224/1-к від 06.10.2011).

За умови настання строку вимоги депозиту банк здійснює платіж проти пред`явлення сертифіката (п.3.5 договору №224/1-к від 06.10.2011).

Згідно з п.4.1 договору №224/1-к від 06.10.2011 договір набирає чинності з дня внесення (зарахування) вкладником грошових коштів в банк, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до додатку №1 до договору №224/1-к від 06.10.2011 перелік ощадних (депозитних) сертифікатів, що отримані за договором банківського вкладу №224/1-к від 06.10.2011, дата видачі сертифіката - 06.10.2011; дата, з якої пред`явник сертифіката отримує право вимоги вкладу - 07.10.2012.

06.06.2011 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Базис» (банк) та ОСОБА_1 (вкладник) був укладений договір банківського вкладу №44/0, відповідно до п.1.1 якого вкладник зобов`язався в день підписання сторонами цього договору внести грошову суму у розмірі 9200,00 доларів США, а банк зобов`язався видати вкладнику сертифікати відповідно до переліку, зазначеному в додатку №1 до договору, і після настання терміну (термінів) повернення депозиту здійснити платежі проти пред`явлення сертифіката (сертифікатів) на умовах та в порядку, встановленому в даному договорі та сертифікаті (сертифікатах).

Пред`явник зобов`язаний при пред`явленні сертифіката до погашення повідомити про це банк шляхом подання письмової заяви та документів передбачених цим договором (пп.2.2.5 п.2.5 договору №44/0 від 06.06.2011).

За умови настання строку вимоги депозиту банк здійснює платіж проти пред`явлення сертифіката (п.3.5 договору №44/0 від 06.06.2011).

Згідно з п.4.1 договору №44/0 від 06.06.2011 договір набирає чинності з дня внесення (зарахування) вкладником грошових коштів в банк, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до додатку №1 до договору №44/0 від 06.06.2011 перелік ощадних (депозитних) сертифікатів, за договором банківського вкладу №44/0 від 06.06.2011, дата видачі сертифіката - 06.06.2011; дата, з якої пред`явник сертифіката отримує право вимоги вкладу - 07.06.2012.

06.06.2011 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Базис» (банк) та ОСОБА_1 (вкладник) був укладений договір банківського вкладу №45/0, відповідно до п.1.1 якого вкладник зобов`язався в день підписання сторонами цього договору внести грошову суму у розмірі 60000,00грн, а банк зобов`язався видати вкладнику сертифікат (сертифікати) банку відповідно до переліку, зазначеному в додатку №1 до договору, і після настання термінів сплати процентів та терміну (термінів) повернення депозиту здійснити платежі проти пред`явлення сертифіката (сертифікатів) на умовах та в порядку, встановленому в даному договорі та сертифікаті (сертифікатах).

Пред`явник зобов`язаний при пред`явленні сертифікату до погашення повідомити про це банк шляхом подання письмової заяви та документів передбачених цим договором (пп.2.2.5 п.2.5 договору №45/0 від 06.06.2011).

За умови настання строку вимоги депозиту банк здійснює платіж проти пред`явлення сертифіката (п.3.5 договору №45/0 від 06.06.2011).

Згідно з п.4.1 договору №45/0 від 06.06.2011 договір набирає чинності з дня внесення (зарахування) вкладником грошових коштів в банк, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до додатку №1 до договору №45/0 від 06.06.2011 перелік ощадних (депозитних) сертифікатів, за договором банківського вкладу №45/0 від 06.06.2011, дата видачі сертифіката - 06.06.2011; дата, з якої пред`явник сертифіката отримує право вимоги вкладу - 07.06.2012.

Постановою Правління Національного банку України від 20.04.2012 №168 в Публічному акціонерному товаристві «Акціонерний комерційний банк «Базис» призначена тимчасова адміністрація строком на шість місяців з 23.04.2012 до 23.10.2012 та з метою створення сприятливих умов для відновлення фінансового стану введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на три місяці з 23.04.2012 до 23.07.2012.

23.08.2012 Правлінням Національного Банку України прийнято постанову №357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Базис» (м. Харків)», відповідно до якої з 28.08.2012 відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ПАТ «АКБ «Базис»; з 28.08.2012 припинені повноваження тимчасового адміністратора, правління (ради директорів), ради і загальних зборів ПАТ «АКБ «Базис» та призначено ліквідатором ПАТ «АКБ «Базис» службовця Національного Банку України.

Як зазначає позивач, 28.09.2012 позивач звернулась до ПАТ «АКБ «Базис» з вимогою про визнання кредиторських вимог у загальній сумі 158069,20грн, яка не підлягає відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, пред`явила сертифікати.

З наявного у матеріалах справи листа №09-71/6003/25 від 13.11.2012 ПАТ «АКБ «БАЗИС» вбачається, що грошові вимоги ОСОБА_1 було акцептовано в розмірі 158069,20грн та віднесено до сьомої черги задоволення вимог кредиторів. Натомість грошові кошти позивачу відповідач не сплатив.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.08.2014 у справі №826/2238/13-а, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 та Вищого адміністративного суду України від 24.12.2014, визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 23.08.2012 №357 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис».

Ліквідаційна процедура, розпочата відносно відповідача, фактично припинена з дати її прийняття за рішенням суду, яке набрало чинності 21.10.2014.

Протоколом позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Базис» () від 08.12.2014 було змінено найменування юридичної особи, затверджено нову редакцію статуту товариства; новим найменуванням є Публічне акціонерне товариство «АКБ «Базис» (), скорочена назва - ПАТ «АКБ «Базис».

Позивач зазначає, що повернення грошових вкладів не відбулось. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1 ч. ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину та нараховані проценти на першу вимогу вкладника. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (п.3.3 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого Постановою правління Національного банку України за №516 від 03.12.2003).

Згідно зі ст.1060 Цивільного кодексу України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Частиною 5 ст.1061 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок банку щодо виплати вкладникові процентів на суму вкладу у розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Згідно з ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ст.ст. 525,615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

Обставини справи свідчать, що відповідач суму грошових коштів з нарахованими процентами не повернув, прийнятих на себе зобов`язань за договорами банківського вкладу не виконав.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договорами №224/1-к від 06.10.2011 та №45/0 від 06.06.2011 у загальному розмірі 75000,00грн, боргу з урахуванням нарахованих 9% річних у розмірі 10034,81 доларів США.

Водночас суд зауважує, що несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання щодо повернення грошових коштів є порушенням зобов`язання (неналежним виконанням) в розумінні ст.610 Цивільного кодексу України.

Розглядаючи позов в частині стягнення з відповідача на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат у сумі 66839,90грн за період з 01.10.2012 по 01.08.2016 та 3% річних у сумі 8870,55грн за період з 01.10.2012 по 01.08.2016, інфляційних втрат у сумі 8858,54 доларів США за період з 01.10.2012 по 01.08.2016 та 3% річних у сумі 1175,65 доларів США за період з 01.10.2012 по 01.08.2016, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних за заявлені позивачем періоди з 01.10.2012 по 01.08.2016 на суму заборгованості 75000,00грн та за період з 01.10.2012 по 01.08.2016 на суму боргу з урахуванням нарахованих 9% річних 10034,81 доларів США, суд встановив неправильність визначення позивачем кількості днів прострочення у бік збільшення, чим зумовлено заявлення до стягнення 3% річних у більшому розмірі.

Отже заявлені позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 8870,55грн за період з 01.10.2012 по 01.08.2016 на суму заборгованості 75000,00грн та 1175,65доларів США за період з 01.10.2012 по 01.08.2016 на суму на суму боргу з урахуванням нарахованих 9% річних 10034,81 доларів США підлягають задоволенню частково у розмірах 8631,15грн та 1154,83 доларів США; решта вимог щодо стягнення 3% річних задоволенню не підлягає.

За результатом проведеної перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат нарахованих за період з 01.10.2012 по 01.08.2016 на суму заборгованості 75000,00грн, судом встановлено його невідповідність фактичним обставинам справи в частині невірної методології нарахування, а саме з невірним застосуванням сукупного індексу інфляції за повні місяці прострочення, які входять до заявленого періоду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2018 у справі №910/24266/16, вимога сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто, мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Індекс інфляції є показником, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За змістом рекомендацій Верховного Суду України №62-97р від 03.04.1997 сукупний коефіцієнт інфляції за певний період визначається шляхом перемноження місячних індексів інфляції цього періоду.

Кількість місячних індексів інфляційної індексації в межах визначеного проміжку часу (перемноження яких між собою утворюють сукупний коефіцієнт другий множник) визначається кількістю цілих місяців, впродовж яких існувала непогашеним відповідна сума грошового зобов`язання тобто починаючи з наступного, за місяцем дати початку відліку періоду, і завершуючи місяцем, що передує місяцю, в якому відбулося погашення.

Як встановлено судом, сукупний індекс інфляції за заявлений позивачем період жовтень 2012 - липень 2016 складає 1,887.

З огляду на викладене, за розрахунком суду інфляційні втрати, нараховані за період жовтень 2012 - липень 2016 на суму заборгованості 75000,00грн складають 66556,08грн. Отже позов в цій частині є таким, що підлягає частковому задоволенню у розмірі 66556,08грн.

Враховуючи, що індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці - гривні, індексації внаслідок знецінення підлягає лише національна грошова одиниця - гривня, тоді як іноземна валюта не підлягає індексації.

Таким чином позов в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 8858,54 доларів США є таким, що задоволенню не підлягає з мотивів безпідставності.

З огляду на звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» за приписами ч.2 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, виходячи з встановленого ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) розміру станом на час подання позову 16.09.2016 стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , м. Харків, Харківська область, до Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис», м. Бахмут, Донецька область, про стягнення заборгованості у розмірі 75000,00грн, 3% річних у сумі 8870,55грн, інфляційних втрат у сумі 66839,90грн, боргу з урахуванням нарахованих 9% річних у розмірі 10034,81 доларів США, інфляційних втрат у сумі 8858,54 доларів США, 3% річних у сумі 1175,65 доларів США, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис» (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Незалежності, б.63, кв.10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 і", РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 75000,00грн, 3% річних у сумі 8631,15грн, інфляційні втрати у сумі 66556,08грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис» (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Незалежності, б.63, кв.10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 і", РНОКПП НОМЕР_1 ) борг з урахуванням нарахованих 9% річних у розмірі 10034,81 доларів США, 3% річних у сумі 1154,83 доларів США.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис» (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Незалежності, б.63, кв.10, ) на користь держави (стягувач: Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 6651,46грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 10.06.2020 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.06.2020.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України продовжується на строк дії такого карантину.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.І. Аксьонова