ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року Черкаси справа № 925/396/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О. І.,

без виклику учасників справи, розглянув справу за позовом

фізичної особи-підприємця Барана Ярослава Олексійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП»

про стягнення 22000,00 грн,

Фізична особа-підприємець Баран Ярослав Олексійович звернувся у Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» про стягнення заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу, згідно з договором про перевезення вантажів від 26.09.2019 №190 у розмірі 22000,00 грн, відшкодування судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3900,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 07.04.2020 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, (висновки експертів і заяви свідків), що підтверджують заперечення проти позову протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

21.05.2020 відповідач надіслав до суду відзив від 20.05.2020 на позовну заяву, у якому у задоволенні позову просить відмовити повністю, у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю вимог позивача. Відповідач вказав, що позивач не вжив усіх заходів, необхідних для належного виконання ним зобов`язання у розумінні статті 193 Господарського кодексу України. Підтвердженням чого є те, що жодних листів з уточненням чи розрахувався замовник із експедитором за договором на адресу відповідача не надходило. Відповідач зазначив, що на погоджених умовах договору сторони домовились про розрахунок за надані послуги лише коштами замовника і жодних виключень з пунктів 2.1.3 та 5.4 договору не передбачено, а тому виконання договору має бути відповідно до умов статті 193 Господарського кодексу України, яка перетинається зі статтею 526 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25.05.2020 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» про розгляд справи з повідомленням сторін у судовому засіданні, відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» від 20.05.2020 на позовну заяву залишено без розгляду, оскільки відповідачем не було надано доказів його надіслання позивачу.

Відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами

Оскільки учасниками справи у встановлений у Кодексі та в ухвалі суду строк не подано інших заяв по суті, суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» (експедитором - відповідач у справі), в особі директора Возмілова Д.В., що діє на підставі Статуту, та фізичною особою-підприємцем Баран Ярославом Олексійовичем (перевізником - позивач у справі) було укладено договір про перевезення вантажів №190 (далі - договір, а.с. 6-11), за умовами якого перевізник зобов`язався доставити погоджений із експедитором вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій особі, а експедитор зобов`язався сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з пунктом 1.3 договору вартість перевезення, порядок розрахунків/форма та інші істотні умови договору погоджуються сторонами і вказуються в заявці на перевезення вантажу (додаток №1 до договору).

Відповідно до пункту 1.4 договору факт виконання кожного автомобільного перевезення підтверджується шляхом підписання сторонами відповідних актів виконаних робіт (надання послуг). Якщо інше не зазначено в заявці, то акт (окрім інформації, яка відповідно до вимог законодавства зазначається в ньому) повинен бути складений державною мовою та обов`язково містити інформацію про: 1) номер/дату договору; 2) номер/дату заявки; 3) маршрут перевезення; 4) вид/марку/реєстраційний номер транспортного засобу. Інформація вказана у акті не повинна суперечити інформації, вказаній у заявці/CMR/ТТН, а наявність протиріч прирівнюється до помилки (із наслідками передбаченими договором).

У пункті 1.6 договору сторони домовились, що:

заявка є обов`язковою та пріоритетною частиною договору, а сканована (фото) копія підписаної заявки, яка передана за допомогою засобів електронного зв`язку має юридичне та/або доказове значення і силу оригінального (паперового) примірника заявки (підпункт 1.6.1);

факт підписання перевізником заявки є належним та достатнім свідченням того, що перевізник у повній мірі проінформований експедитором про вид/особливості вантажу, про вимоги щодо його завантаження/кріплення/перевезення/розвантаження, та погодився на дотримання/забезпечення цих вимог (подальші претензії з цього приводу не пред`являються та/або не розглядаються (підпункт 1.6.2);

заявка підписана представниками сторін і скріплена печатками (штампами) експедитора і перевізника є підтвердженою заявкою (підпункт 1.6.3).

Відповідно до пункту 3.1 договору ціни в договорі є договірними, встановленими в національній валюті України - гривні. Загальну ціну договору становить сума усіх цін фрахтів/заявок (ставок за перевезення) за підтвердженими заявками, які було виконано протягом строку дії договору.

У пункті 3.2 договору закріплено, що ціна фрахту/заявки (ставка за перевезення)і строк її оплати узгоджується сторонами та зазначається в заявках. Якщо ціну фрахту (ставку за перевезення) визначено в іноземній валюті, то остаточні розрахунки між сторонами здійснюються в гривні за офіційним курсом НБУ на день розвантаження (якщо інше не вказано в заявці), а у випадку, коли сторони визначили розмір неустойки/компенсації в іноземній валюті, то її сплата здійснюється також у гривні за офіційним курсом НБУ на день порушення/події (якщо інше не вказано в заявці).

Згідно з пунктом 3.5 договору розрахунки за договором здійснюються у безготівковій формі протягом п`яти банківських днів після підписання сторонами акту (якщо інше не передбачено у заявці).

Відповідно до пункту 5.5 договору договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року. Якщо жодна із сторін за тридцять днів до закінчення строку дії договору письмово не попередить іншу сторону про припинення договору на майбутнє, то даний договір зберігає свою чинність для сторін кожного разу на один рік (є пролонгованим). Кількість пролонгацій сторонами не обмежується.

На виконання вищевказаних вимог договору 26.09.2019 сторонами була підписана Заявка №262-2 (а.с. 12), відповідно до якої перевізник зобов`язався з 12:00 26.09.2019 до 30.09.2019 доставити вантаж - автомобільні фільтри за маршрутом: м.Вільнюс (Литва) - м.Київ (Україна), ставка за перевезення: 30 000,00 грн. У заявці також встановлено умови оплати - безготівковий розрахунок на протязі 5 днів при отриманні оригіналів документів (заявка - 2 шт.), рахунок, акт - 2 шт., CMR - 2 шт. оригінали, договір - 2 шт., реєстраційні документи, завірені мокрою печаткою (копія вірна), та за умови відсутності помилок у їх оформленні.

На підтвердження виконання Заявки 30.09.2019 складена міжнародна товаротранспортна накладна типу CMR А№881421 (а.с. 13).

30.09.2019 сторонами складено акт приймання-виконання робіт №ОУ-0000240. Акт приймання-виконання робіт підписано сторонами за договором, сторони не мають претензій одне до одного (а.с. 19).

Документи, які є підставою для здійснення оплати, 04.10.2019 були направлені на адресу експедитора поштовим перевізником Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» за експрес-накладною № 4946 (а.с. 14).

Враховуючи те, що документи були направлені без опису вкладення, їх перелік був відображений в Журналі реєстрації вихідної кореспонденції (а.с.15-18). За даними сервісу відстеження «НОВОЇ ПОШТИ», що обліковується у вільному доступі в мережі Інтернет, вказане відправлення було отримане одержувачем 06.10.2019.

Позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №СФ-0000238 від 30.09.2019 на оплату наданих транспортних послуг на суму 30000,00 грн (а.с. 31).

Згідно з платіжним дорученням №1868 від 14.11.2019 відповідач сплатив позивачу вартість послуг у сумі 3000,00 грн (а.с. 20) та згідно з платіжним дорученням № від 03.12.2019 позивач сплатив відповідачу вартість послуг у сумі 5000,00 грн (а.с. 21). Всього сплачено 8000,00 грн.

У зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором у частині несплати заборгованості, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу у сумі 22000,00 грн (30000,00-8000,00).

Перевезенням вантажів згідно з положеннями статті 306 Господарського кодексу визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

Допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень (стаття 307 Господарського кодексу).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» відносини в галузі транспортно-експедиторської діяльності регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, законами України «Про транспорт», «Про зовнішньоекономічну діяльність», «Про транзит вантажів», цим Законом, іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Транспортно-експедиторська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання різних форм власності, які для виконання доручень клієнтів чи відповідно до технологій роботи можуть мати: склади, різні види транспортних засобів, контейнери, виробничі приміщення тощо. Експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України. (стаття 4 Закону).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між сторонами дійсно виникли господарські відносини, які за своєю правовою природою охоплюються визначенням договору на перевезення вантажу автомобільним транспортом на підставі письмового строкового оплатного договору, згідно з яким відповідач як експедитор замовив позивачу перевезення вантажу, від відправника UAD «BALTIC FILTER» до отримувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Оптимал», про що зазначено у транспортній накладній CMR (ЦМР)

Транспортна накладна CMR виписується для підтвердження укладення договору перевезення, який визначає відповідальність відправника, перевізника та одержувача товару та діє на підставі Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, яка містить загальні дані про вид, зміст, і правила заповнення накладної. У транспортній накладній CMR відображаються такі дані: кількість товару; юридичне найменування компанії перевізника; час, витрачений на транспортування вантажу; маршрут, по якому перевозили товар; інформація про документи, на підставі яких здійснювалася поставка; назва компанії відправника; назва компанії вантажоодержувача.

Судом також встановлено, що на виконання умов договору відповідачем було подано заявку, яка прийнята позивачем до виконання. Позивачем було надано автомобільний транспорт під завантаження та доставлено вантаж у місце призначення. Сторонами у заявці також було узгоджено вартість виконаних перевізником послуг на суму 30000,00 грн.

Враховуючи відсутність претензій відповідача стосовно неналежного надання транспортних послуг чи іншого невиконання умов договору, суд дійшов висновку, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання.

У статті 929 Цивільного кодексу України, зазначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Сторонами у Заявці №262-2 погоджено ставку за перевезення і порядок оплати. Відповідач частково виконав свої зобов`язання, сплативши 8000,00 грн, хоча згідно з умовами договору оплаті підлягала уся сума у розмірі 30000,00 грн на протязі 5 днів при отриманні оригіналів документів.

Вищевказані документи 04.10.2019 були направлені на адресу відповідача поштовим перевізником Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА» і було отримане відповідачем 06.10.2019. Відповідач даних обставин не спростував, підтвердивши отримання визначених документів, частковою оплатою послуг перевізника.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Як встановлено судом з врахуванням наведених обставин п`ятиденний строк оплати закінчився 11.10.2019.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних допустимих та належних доказів належного та повного розрахунку за надані транспортні послуги, у розумінні вимог статей 74, 76 Господарського процесуального кодексу України, відповідач суду не подав, тому вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 22000,00 грн є обґрунтованою, отже підлягає до задоволення.

Щодо заперечень відповідача, які полягають у посиланні останнього на обов`язок проведення розрахунку за надані послуги лише коштами замовника, то суд вважає, що вони є необґрунтованими, тому суд відхиляє їх з огляду на зазначене.

Згідно з частиною першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 даного Кодексу і статтею 193 Господарського Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд вважає, що відсутність надходження коштів від замовника не є підставою невиконання зобов`язання, тобто здійснення розрахунків з перевізником. Крім того, питання оплати послуг експедитора замовником не є предметом регулювання договору, який укладений між позивачем та відповідачем, тому питання отримання оплати від замовника не відноситься до предмету спору. Отже, суд не приймає до уваги посилання відповідача на невиконання зобов`язання по оплаті наданих послуг, у зв`язку з відсутністю у нього коштів, які він повинен отримати від замовника.

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відповідно до пункту 1 частини третьої зазначеної статті належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина першої статті 124 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 16, 58 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Представником у суді може бути адвокат.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро.

В свою чергу пункт 4 частини 1 статті 1 вказаного закону визначає, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частина друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України). Поряд з цим, згідно з вимогами частини восьмої статті 129 цього кодексу розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво У суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3900,00 грн.

На підтвердження наданих адвокатом Лозою В.М. послуг з правничої допомоги надано договір про правову допомогу від 20.02.2020 №21/2019, який укладений між фізичною особою-підприємцем Баран Ярославом Олексійовичем та адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем, акт приймання-передачі наданих послуг від 27.02.2020. Про оплату правничих послуг свідчить квитанція від 27.02.2020 №06-02 про отримання від фізичної особи-підприємця Баран Я.О. суми у розмірі 3900,00 грн.

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до положень частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд повністю задовольнив позов позивача, з відповідача на користь позивача підлягає до відшкодування 3900,00 грн витрат за надану професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні повністю, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 2102,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕКСТРАНС ГРУП» (вул. Пушкіна, 100, офіс 1, м. Черкаси, 18001, ідентифікаційний код 39505251) на користь фізичної особи-підприємця Баран Ярослава Олексійовича (с. Піщани, Стрийський район, Львівська область, 82428, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_2 ) 22000,00 грн заборгованості, 2102,00 грн судового збору та 3900,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко