ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

04.06.2020м. ДніпроСправа № 904/1746/13-г

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент", м. Київ

про заміну стягувача у виконавчому провадженні

У справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Новий", м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Швець Тетяни Георгіївни, м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області

про стягнення 27 670,54 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від заявника: не з`явився

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У:

18 травня 2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент" до господарського суду надійшла заява (вх. №20990/20 від 18.05.2020), якою просить замінити сторону стягувача (позивача) - Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Новий" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент", у зв`язку із заміною сторони у зобов`язанні.

Заява обґрунтована тим, що відповідно до договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №33 -11.10.2019-1 від11 жовтня 2019 року Акціонерний комерційний банк "Новий" відступив шляхом продажу Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент", крім іншого, належні йому права вимоги до Фізичної особи-підприємця Швець Тетяни Георгіївни, за кредитним договором №355208/01 від 05.03.2008, стягнення заборгованості за яким було предметом розгляду у справі № 904/1746/13-г.

Також заявник просить розгляд заяви здійснювати без участі його представника.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2020 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент" до розгляду та призначено її розгляд в судовому засіданні на 04.06.2020.

Копію ухвали суду від 25.05.2020 направлено рекомендованим листом з повідомленням на адреси всіх учасників справи зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: позивачу на адресу: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького (К. Маркса), 93; відповідачу на адресу: АДРЕСА_1 .

Також сканкопію ухвали суду від 25.05.2020 направлено на електронну адресу заявника, а саме: n.с

Відтак господарський суд здійснив всі можливі заходи для належного повідомлення учасників справи про час і місце розгляду заяви про заміну стягувача.

Відповідно до частини третьої статті 334 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Заявник, позивач та відповідач у судове засідання призначене для розгляду заяви про заміну стягувача виконавчого провадження не з`явилися, явку повноважних представників не забезпечили, про день, час, місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2013 року Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Новий" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Швець Тетяни Георгіївни заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 22 270,54 грн., заборгованість по комісії за кредитне обслуговування у сумі 5 400 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2013 року позов задоволено повністю; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Швець Тетяни Георгіївни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Новий" (ідентифікаційний код 19361982) заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 22 270,54 грн., заборгованість по комісії за кредитне обслуговування у сумі 5 400 грн., судовий збір у сумі 1 720,50 грн.

22 квітня 2013 року на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2013, яке набрало законної сили 22.04.2013 видано наказ №904/1746/13-г.

18 травня 2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент" до господарського суду надійшла заява (вх. №20990/20 від 18.05.2020), якою просить замінити сторону стягувача (позивача) - Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Новий" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент", у зв`язку із заміною сторони у зобов`язанні.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент", дослідивши наявні у справи докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.45 Господарського процесуального кодексу України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Частинами 1-3 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України передбачено. що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником (ч.1 ст. 334 Господарського процесуального кодексу).

Статтею 52 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Процесуальне правонаступництво може здійснюватись і при заміні боржника або кредитора в зобов`язанні (статті 513, 520 Цивільного кодексу України). При цьому, згідно з Цивільним кодексом України такий договір про заміну сторони в зобов`язанні повинен бути укладений в такій же самій формі, що і первісне зобов`язання.

З матеріалів справи убачається, що 11 жовтня 2019 року між Публічним акціонерним комерційним банком "Новий" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент" (Новий кредитор) був укладений договір №33-11.10.2019-1 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.

Сторонами узгоджено, що за своєю правовою природою даний договір є правочином з передання банком шляхом продажу прав вимоги, визначених в договорі, новому кредитору (п.1.1 договору). Жодне з положень цього договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на його виконання, не вважаються та не можуть вважатися фінансуванням банку новим кредитором ( п.1.2 договору).

Відповідно до умов цього договору (п.2.1.) Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні банку, а Новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Банку до позичальників та/або іпотекодавців та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього договору (далі - боржники), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли зобов`язання боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами та/або договорами поруки (договорами поручительства) та/або договорами іпотеки (іпотечними догворами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору (далі - основні договори, права вимоги). Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та в порядку, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 2.2 договору Новий кредитор у день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів відповідно до пункту 4.1 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірі, вказаних у Додатку № 1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, тощо. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до цього договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

З моменту відступлення Права вимоги Банк вибуває з будь-яких правовідносин, які склалися між ним та боржниками, а Новий Кредитор заміщає Банк у всіх правовідносинах, які склалися між ним (Банком) та боржниками (п. 2.3 договору).

До Нового кредитора переходять права Банку у зобов`язанні (за Основним договором) в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі, але не виключно, право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що випливає із Основного договору (п. 2.4 договору).

Цей договір є підставою для заміни Банку на Нового кредитора у наявних судових процесах та/чи наявних виконавчих провадженнях (п. 2.5 договору).

Відповідно до пункту 3.3 договору Новий кредитор підтверджує, що в момент укладення цього договору отримав від Банку усі наявні в Банку документи (оригінали або копії (у разі відсутності оригіналів)), що підтверджують права вимоги до боржників.

Банк та новий кредитор зобов`язані повідомити боржників про відступлення права вимоги за основними договорами протягом 10 календарних днів з моменту набрання договором чинності у порядку, передбаченому чинним законодавством, відповідними основними договорами, в тому числі із використанням форми повідомлення, яка наведена у додатку №2 до цього договору (п. 3.4 договору).

Пунктом 4.1 договору сторони передбачили, що за відступлення прав вимоги за основними договорами Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 92 901,45 грн. (дев`яносто дві тисячі дев`ятсот одна гривня 45 копійок), без ПДВ (надалі - ціна договору). Ціна договору сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до пункту 6.5 цього договору, на підставі Протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-09-10-000056-b від 01 жовтня 2019 року, № лоту: GL19N211744, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор.

Згідно з протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-09-10-000056-b від 01 жовтня 2019 року початкова ціна лоту GL19N211744 складає 2 327 289,87 грн., з ПДВ.

Ціна продажу лоту, до складу якого входять права вимоги за основними договорами, складає 2 327 289,87 грн. без ПДВ.

Вартість відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за цим договором визначено пропорційно до співвідношення між ціною продажу відповідної частини лоту та його початкової ціни, що складає 991881грн. 28коп., без ПДВ, які були сплачені покупцем продавцю у повному обсязі до моменту укладення цього договору на підставі протоколу електронного аукціону №UA-ЕА-2019-09-10-000056-b від 01 жовтня 2019 року, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону).

Фактичне виконання Новим кредитором грошових зобов`язань за відступлення права вимоги за договором є визначальним для заміни сторони у виконавчому провадженні, оскільки за частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.01.2020 у справі №916/2286/16.

Ціну продажу лота GL19N211744, яка згідно з пунктом 4.1 договору становить 2 327 289,87 грн., Новий кредитор (заявник) сплатив повністю, що підтверджується платіжним дорученням №419 від 11.10.2019 (а.с.62). Як призначення платежу у вказаному платіжному дорученні визначено: "Оплата згідно протоколу електронного аукціону №UA-ЕА-2019-09-10-000056-b , лот GL19/211744 з податком на додану вартість".

Згідно Додатку № 1 до договору (реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються) від Банку до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент" перейшло, серед іншого, право вимоги до Фізичної особи-підприємця Швець Тетяни Георгіївни залишку заборгованості за кредитним договором №355208/01 від 05.03.2008 у загальній сумі 27 670,54 грн., з яких: 22 270,54 грн. - залишок за несплаченими процентами за користування кредитом; 5 400,00 грн. - залишок по комісіям (а.с. 61).

Можливість відступлення права вимоги є властивістю суб`єктивного зобов`язального права.

У постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 у справах №6-459цс-17, №752/8842/14-ц та Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №756/9788/15-ц викладено такий правовий висновок:

"Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (стаття 513 ЦК України).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.".

Зі змісту рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2009 року вбачається, що стягнуто Фізичної особи-підприємця Швець Тетяни Георгіївни на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Новий" заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 22 270,54 грн., заборгованість по комісії за кредитне обслуговування у сумі 5 400 грн., судовий збір у сумі 1 720,50 грн.

Відповідно до умов договору №33-11.10.2019-1 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.10.2019, ПАТ "АКБ "Новий" передав ТОВ "ФК "Есаймент" права вимоги, зокрема за кредитним договором №355208/01 від 05.03.2008 у загальній сумі 27 670,54 грн., з яких: 22 270,54 грн. - залишок за несплаченими процентами за користування кредитом; 5 400,00 грн. - залишок по комісіям.

Водночас, ПАТ "АКБ "Новий" залишилося стягувачем за наказом господарського суду від 22.04.2013 №904/1746/13-г відносно стягнення з відповідача судового збору у сумі 1 720,50 грн.

Враховуючи наведене, господарський суд не вбачає підстав для вилучення з участі у справі ПАТ "АКБ "Новий" та здійснення процесуального правонаступництва позивача в цій частині.

Зі змісту норм Цивільного кодексу випливає, що за загальним правилом, будь-яке зобов`язальне право вимоги може бути відступлене кредитором іншій особі; недопустимість відступлення права вимоги в силу сутності зобов`язання або через пряму заборону закону є винятком.

Обмеження щодо заміни кредитора у зобов`язанні може бути встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК). Зазвичай такі обмеження спрямовані на усунення ризиків, пов`язаних із переходом прав вимоги до іншої особи, яка не є стороною за первісним договором.

Цивільний кодекс встановлює загальне правило про принципову можливість переходу права кредитора від однієї особи до іншої як в порядку загального (універсального) правонаступництва, так і в порядку правонаступництва в окремому правовідношенні (сингулярного правонаступництва). В ч. 1 ст. 512 ЦК України ці види правонаступництва розглядаються як самостійні підстави заміни кредитора у зобов`язанні. Отже, заміна кредитора у зобов`язанні є родовим поняттям щодо передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

При цьому слід брати до уваги те, що в ЦК України термін "зобов`язання" вживається в різних значеннях і не збігається змістовно з поняттям "договір".

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Дозволяючи заміну сторони (як універсальне, так і сингулярне правонаступництво) на стадії виконавчого провадження у встановленому порядку, законодавець визнає, що вона як така не суперечить публічним інтересам у сфері судочинства та приватним інтересам сторін.

Правова оцінка законності відступлення права вимоги на стадії виконання судового рішення про стягнення грошей має ґрунтуватися на тому, що: будь-які ризики для боржника, пов`язані із відступленням права вимоги за грошовим зобов`язанням та стягненням відповідних сум як санкцій за його порушення, відсутні, оскільки вимога є безспірною в силу рішення суду, що набрало законної сили; обмеження права кредитора на вільне розпорядження своїм безспірним правом вимоги в статусі стягувача у публічно-правових відносинах виконавчого провадження не відповідає вимогам справедливості, розумності та добросовісності, які в зобов`язальному праві відіграють першорядне значення, що прямо випливає зі змісту ч. 3 ст. 509 ЦК України.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Воля боржника за грошовим зобов`язанням на стадії застосування до нього заходів примусового виконання (наприклад, у вигляді арешту, примусового стягнення належних боржникові грошових сум та їх зарахування державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби) не має будь-якого юридичного значення. В ситуації, коли відбувається фактичне виконання обов`язку боржника у примусовому порядку, боржник не має і не може мати суб`єктивного права або інтересу щодо грошових сум, присуджених для сплати на користь кредитора. У випадку, коли судовим рішенням підтверджено наявність боргу і державною виконавчою службою здійснюються відповідні дії, кредитор наділяється правом використати публічно-правовий інститут (виконавче провадження) для реального відновлення його порушеного права. Оскільки на стадії примусового виконання судового рішення до боржника застосовуються заходи юридичної відповідальності, отже, навіть теоретично волевиявлення (згода) боржника щодо переходу прав кредитора у грошовому зобов`язанні до іншої особи (якщо це і передбачено умовами договору) не може вплинути на виконання судового рішення на користь нового стягувача (цесіонарія).

Договір №33-11.10.2019-1 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.10.2019, предметом якого, зокрема, є вимога за кредитним договором №355208/01 від 05.03.2008 та заміна кредитора за вказаним кредитним договором, укладено після прийняття господарським судом рішення у даній справі.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Щодо досліджуваної справи, то докази виконання рішення господарського суду в матеріалах останньої відсутні.

З урахуванням положень наведених норм та вищезазначених обставин справи господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для заміни стягувача у наказі Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2013 №904/1746/13-г щодо 22 270,54 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 5 400 грн. - заборгованість по комісії за кредитне обслуговування, право вимоги стягнення яких з боржника було передано ТОВ "ФК"Есаймент", оскільки заміна стягувача можлива лише на ті суми, які були постановлені до стягнення за рішенням суду та передані новому кредитору за відповідним договором.

Крім того, сплата судового збору взагалі не є зобов`язанням в розумінні положень ст.509 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим, не могла бути предметом відступлення вимоги за договором №33-11.10.2019-1 від 11.10.2019.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Центрального апеляційного суду від 03.03.2020 у справі №912/1693/14.

В решті в задоволенні заяви ТОВ "ФК "Есаймент" слід відмовити.

Стосовно припинення боржника Фізичної особи-підприємця Швець Тетяни Георгіївни діяльності як фізичної особи-підприємця слід зазначити, що у випадку такого припинення її зобов`язання за укладеними господарськими договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю.

З урахуванням викладеного, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент" про заміну сторони у виконавчому провадженні підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 234, 334 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент" про заміну стягувача виконавчого провадження - задовольнити частково.

Замінити сторону виконавчого провадження стягувача - Акціонерний комерційний банк "Новий" (49000, м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 93, ) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Есаймент" (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Кловський узвіз, буд. 7, поверх 5; ; адреса для листування: 03035, м. Київ, вул. Солом`янська площа, буд. 2, офіс 701) у наказі виданому у справі №904/1746/13-г в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Швець Тетяни Георгіївни на користь Акціонерного комерційного банку "Новий" заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 22 270,54 грн., заборгованості по комісії за кредитне обслуговування у сумі 5 400 грн.

В решті в задоволенні заяви ТОВ "ФК "Есаймент" - відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення - 04.06.2020 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено - 09.06.2020.

Суддя Н.М. Євстигнеєва