ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2020 року м.Дніпро Справа № 904/1907/15

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін:

від боржника: Стасик Олександр Васильович , паспорт серії НОМЕР_1 від 19.09.1997 року, боржник;

від ГУ ДПС України: Самсоненко Юрій Григорович, довіреність №б/н від 24.01.2020 року, представник;

від боржника: Смолов Костянтин Вікторович, договір про надання правової допомоги №01/16 від 19.05.2016 року, адвокат;

від Компанії з обмеженою відповідальністю "АКС Кепітал ЛТД": Надтока Олена Володимирівна, договір про надання правової допомоги №б/н від 27.12.2019 року, адвокат;

від Стасика Валерія Васильовича : Дрозд Валерія Романівна, довіреність №1646 від 19.09.2017 року, адвокат;

інші представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 у справі № 904/1907/18 (суддя Камша Н.М.)

за заявою Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця Стасика Олександра Васильовича, м. Дніпро

до боржника Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця Стасика Олександра Васильовича, АДРЕСА_1

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 року у справі № 904/1907/18 клопотання ліквідатора банкрута про затвердження звіту арбітражного керуючого Юдицького О.В. про відшкодування витрат на суму 27 458, 94 грн. задоволено частково, затверджено його в розмірі 27 308, 94 грн. В затвердженні звіту в частині витрат на суму 150,00 грн. відмовлено. (том 28 а.с.59-63).

Ухвала мотивована частковим доведенням арбітражним керуючим-ліквідатором Юдицьким О.В. поданого клопотання про затвердження витрат за період з 01.07.2016 року по 31.08.2017 року.

Суд надав оцінку поданим ліквідатором доказам і надав оцінку запереченням кредитора Стасика В.В. щодо всіх витрат ліквідатора.

Зокрема, суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що:

- витрати на проведення ліквідаційної процедури складаються з наступних витрат:

- оплата поштових послуг, придбання канцтоварів, паперу, виготовлення ксерокопій - 1 768, 85 грн.;

- витрати на оплату комісій банку - 125, 20 грн.;

- оплата за витяги Державної реєстраційної служби - 60, 00 грн.;

- витрати на проїзд та відрядження для участі в судових засіданнях та придбання паливно - мастильних матеріалів - 7 976, 49 грн.;

- витрати на оплату послуг нотаріуса - 160, 00 грн.;

- витрати на оплату судового збору - 3 893, 60 грн.;

- витрати на оплату послуг зв`язку - 150, 00 грн.;

- витрати на друк оголошення - 124, 80 грн.;

- витрати на оплату послуг бухгалтера - 6 600, 00 грн.;

- витрати на оплату послуг юриста - 6 600, 00 грн.;

- згідно з протоколом засідання комітету кредиторів від 04.09.2017 року комітет кредиторів прийняв до відома звіт ліквідатора про основну грошову винагороду та відшкодування витрат за період роботи з липня 2016 року по 31.07.2017 року на загальну суму 96 358, 94 грн. (в тому числі витрати - 27 458, 94 грн.);

- на вимогу господарського суду Дніпропетровської області в підтвердження понесених витрат ліквідатором подані первинні докази;

- враховуючи те, ст. 98 Закону про банкрутство надано право ліквідатору залучати спеціалістів, а кредитор (ДПІ у Соборному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області) не заперечував проти залучення юриста та бухгалтера, витрати ліквідатора в цій частині підлягають затвердженню;

- витрати ліквідатора, пов`язані з супроводженням справи №201/16751/15-ц, пов`язані з виконанням повноважень ліквідатора, дії ліквідатора не суперечать ст. 98 Закону про банкрутство, а результат вирішення спору не може бути підставою для відхилення витрат, пов`язаних з цією справою;

- віднесення до витрат ліквідатора по даній справі транспортних витрат є правомірним, оскільки ліквідатор проживає в іншій місцевості, ніж боржник, тому при виконанні повноважень у м. Дніпрі він несе витрати на проїзд як потягом, так і автомобілем;

- ліквідатором подаються до судів, державних органів, кредиторам документи, які мають бути надруковані на папері, тому витрати на придбання канцтоварів, обслуговування оргтехніки правомірно вказані ліквідатором у звіті;

- оскільки до повноважень ліквідатора банкрута входить продаж майна банкрута для задоволення вимог кредиторів, тому витрати на публікацію оголошення, відправку поштової кореспонденції на адресу біржі, тобто, витрати, повязані з організацією аукціону по продажу 1/4 квартири, є правомірними і підлягають затвердженню.

- витрати ліквідатора на оплату мобільного зв`язку на суму 150 грн. підлягають відхиленню, оскільки ліквідатором не доведено використання цих коштів саме для цілей, пов`язаних з виконанням повноважень ліквідатора по даній справі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області оскаржило її в апеляційному порядку (том 30 а.с.36-42).

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що господарський суд не надав належну оцінку діям ліквідатора щодо подання ряду позовів з порушенням норм ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та п. 7 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, що свідчить про упередженість арбітражного керуючого або його недостатню кваліфікацію.

Вважає, що:

- витрати арбітражного керуючого Юдинького О. В., пов`язані зі справами № 206/1149/16-ц, №206/1150/16-ц, №199/1396/16, не були неминучими (необхідними), а вимоги заявлені арбітражним керуючим у зазначених справах могли га малії бути заявлені в межах справи про банкрутство, що значно б зменшило їх розмір та значно пришвидшило б розгляд справи про банкрутство.

Також зазначає на безпідставність вимог щодо відшкодування ліквідатору витрат на відрядження, заправку автомобіля, витрат на залучення фахівців в галузі права та бугалтерського обліку, відсутність погодження витрат ліквідатора з комітетом кредиторів, відсутність ефективних дій ліквідатора за останні три роки в межах справи про банкрутство ФОП Стасика О.В.

Просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 року у даній справі в частині затвердження звіту арбітражного керуючого Юдицького О.В. про відшкодування витрат на суму 27 308, 94 грн. за період з 01.07.2016 року по 31.08.2017 року.

Винести постанову, якою частково задовольнити клопотання арбітражного керуючого-ліквідатора Юдицького О.В. № 02-01/12567/904-7683 від 08.08.2017 року. Затвердити відшкодування витрат арбітражного керуючого-ліквідатора Юдицького О.В. за період 01.07.2016 року по 31.08.2017 року у розмірі 2 405,64 грн.

Кредитор по справі - приватне підприємство «Комін Фінанс» у відзиві на апеляційну скаргу (том 31 а.с.105-111) спростовує доводи скаржника та просить суд залишити оскаржувану ухвалу без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначає, що:

- грошова винагорода арбітражного керуючого нарахована судом відповідно до вимог ст.115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2017 року, та рішення комітету кредиторів від 07.06.2016 року (протокол №2);

- на протязі ліквідаційної процедури ФОП Стасика О.В. ліквідатором банкрута на виконання вимог ч.9 ст.41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», господарському суду надавались щомісячні звіти про діяльність арбітражного керуючого, інформація про фінансове становище боржника і його майно, використані кошти та іншу інформацію;

- судом відмовлено в задоволенні скарги банкрута на дії ліквідатора і в ухвалі від 15.08.2019 року судом встановлено, що твердження про неправомірність дій арбітражного керуючого Юдицького О.Ю. при виконанні повноважень ліквідатора, не доведені, отже, повторному дослідженню дане питання не підлягає;

- рішення комітету кредиторів ФОП Стасика О.В., якими схвалювались розмір грошової винагороди арбітражного керуючого та понесені в результаті проведення ліквідаційної процесури витрати, приймалось Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, правонаступником якої є апелянт, який намагається переглянути погоджене комітетом кредиторів рішення.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не надали.

У судовому засіданні присутні представники: боржник: Стасик Олександр Васильович , від боржника: адвокат Смолов Костянтин Вікторович, від ГУ ДПС України: представник Самсоненко Юрій Григорович , від Компанії з обмеженою відповідальністю "АКС Кепітал ЛТД": адвокат Надтока Олена Володимирівна, від ОСОБА_6 : адвокат Дрозд Валерія Романівна підтримали вимоги скаржника.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» no. 4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

З матеріалів справи вбачається, що 13.09.2017 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання №02-01/12567/904-7683 від 08.08.2017 року від ліквідатора Юдицького О.В. (з додатками), в якому останній просив про затвердження звіту ліквідатора про основну грошову винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого за період з 01.07.2016 року по 31.08.2017 року на загальну суму у розмірі 96 358,94 грн., яка складається з основної грошової винагороди за період проведення ліквідаційної процедури з 01.07.2016 року по 31.07.2017 року у розмірі 68 900,00 грн. та витрат за період з 01.07.2016 року по 31.08.2017 року у розмірі 27 458,94 грн. ( том 11 а.с. 137 - 154).

В період, за який заявлено стягнення, діяв Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - Закон)

Відповідно до ч.1 ст.115 Закону арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

За змістом ч.3 ст.115 Закону грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород.

Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень керуючого санацією, ліквідатора.

Відповідно до ч.4 ст.115 Закону - витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом, крім витрат на страхування його відповідальності за заподіяння шкоди внаслідок неумисних дій або помилки під час виконання повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, а також витрат, здійснення яких безпосередньо не пов`язане з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, і витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати, що перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Частиною 7 ст.115 Закону передбачено, що розпорядник майна звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на першому засіданні комітету кредиторів, а також за результатами процедури розпорядження майном боржника. Керуючий санацією не рідше одного разу на три місяці, а ліквідатор - щомісяця звітують перед комітетом кредиторів про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-УІІ1 (із наступними змінами).

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень КУПБ установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриггя провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Справа №904/1907/15 на момент введення в дію КУПБ перебувала на стадії ліквідації, відтак у відповідності до норм КУІІБ розгляд справи №904/1907/15 має продовжуватись на стадії процедури погашення боргів боржника згідно до розділу IV КУПБ.

Колегією суддів встановлено, що 22.02.2018 року господарським судом Дніпропетровської області винесено ухвали, якими, в тому числі:

- задоволено клопотання ліквідатора №02-01/12567/904-7683 від 08.08.2017 року в частині затвердження звіту про основну грошову винагороду;

- відкладено розгляд клопотання ліквідатора №02-01/12567/904-7683 від 08.08.2017 року в частині затвердження звіту про витрати ліквідатора на 20.03.2018 року;

- зобов`язано ліквідатора надати докази понесених витрат за період з 01.07.2016 року по 31.08.2017 року в розмірі 27 458,94 грн.

Отже, в оскаржуваній ухвалі питання грошової винагороди арбітражного керуючого - ліквідатора Юдицького О.В. не розглядалось, що виключає оцінку заперечень кредитора по справі - приватного підприємства «Комін Фінанс» щодо законності вимог про стягнення грошової винагороди ліквідатора.

28.03.2018 року до господарського суду Дніпропетровської області від ліквідатора надійшло клопотання №02-01/13344/904-7683 від 20.03.2018 року з доказами щодо понесених витрат на суму 27 458,94 грн.

Щодо доводів суду першої інстанції про можливість затвердження звіту ліквідатора в частині витрат арбітражного керуючого в сумі 27 458,94 грн., колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до заявленого клопотання ці витрати складаються:

- оплата поштових послуг, придбання канцтоварів, паперу, виготовлення ксерокопій - 1 768, 85 грн.;

- витрати на оплату комісій банку - 125, 20 грн.;

- оплата за витяги Державної реєстраційної служби - 60, 00 грн.;

- витрати на проїзд та відрядження для участі в судових засіданнях та придбання паливно - мастильних матеріалів - 7 976, 49 грн.;

- витрати на оплату послуг нотаріуса - 160, 00 грн.;

- витрати на оплату судового збору - 3 893, 60 грн.;

- витрати на оплату послуг зв`язку - 150, 00 грн.;

- витрати на друк оголошення - 124, 80 грн.;

- витрати на оплату послуг бухгалтера - 6 600, 00 грн.;

- витрати на оплату послуг юриста - 6 600, 00 грн.

Згідно з протоколом засідання комітету кредиторів від 04.09.2017 року комітет кредиторів прийняв до відома звіт ліквідатора про основну грошову винагороду та відшкодування витрат за період роботи з липня 2016 року по 31.07.2017 року на загальну суму 96 358, 94 грн. (в тому числі витрати - 27 458, 94 грн.) (том 1 а.с.144-146).

Враховуючи таке погодження комітету кредиторів, доводи апелянта про необгрунтованість висновку суду про правомірність заявлених витрат та задоволення клопотання є безпідставними.

Апелянт жодним чином доводи суду в цій частині не спростував. Його посилання на обставини щодо незаконності дій ліквідатора по зверненню до районних судів з позовними вимогами та необгрунтованість вказаних у клопотанні витрат, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки розмір витрат та їх склад були предметом розгляду на засіданні комітету кредиторів і погоджені ним і це є визначальним при перегляді оскаржуваної ухвали апеляційним судом.

Отже, апеляційна скарга не доведена і задоволенню не підлягає. Судові витрати за її розгляд покладаються на апелянта відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 року у справі № 904/1907/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 10.06.2020 року.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: О.В. Березкіна

Суддя: Ю.Б. Парусніков