РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.06.2020Справа № 910/459/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Дьогтяр О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс»

до Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

про стягнення 3 752 399,66 грн

представники сторін:

від позивача Невструєв Л.Б. (довіреність № 13-01 від 13.01.2020, адвокат)

від відповідача Роєнко Є.В. (довіреність № 1-2022 від 27.12.2019)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» (далі - ТОВ «Укр Газ Ресурс», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - АТ «Укртрансгаз», відповідач) про стягнення 703 535,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем його обов`язку за договором транспортування природного газу № від 19.09.2018 щодо своєчасної оплати позитивних небалансів природного газу у період з березня 2019 року по вересень 2019 року включно, розмір яких визначаються як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів та загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 703 535,13 грн, з яких: 274 195,50 грн - інфляційна складова боргу, 429 339,63 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2020, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі № 910/459/20 та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.02.2020.

24.02.2020 до суду надійшла подана позивачем заява про зміну підстав позову та збільшення розміру позовних вимог, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 3 752 399,66 грн, з яких: 3 034 501,01 грн - основний борг (заборгованість по оплаті позитивних небалансів за грудень 2019 року), 280 264,50 грн - інфляційна складова боргу, 437 634,15 грн - 3% річних.

25.02.2020 до суду надійшов поданий відповідачем відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що у нього відсутня заборгованість перед позивачем по сплаті позитивних небалансів за спірний період з березня по вересень 2019 року в загальному розмірі 41 794 496,77 грн. При цьому, посилаючись на лист Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 02-8796/161 від 20.06.2019 та протокол засідання експертної комісії ДСНС України з визначення рівнів та класів надзвичайних ситуацій № 93-19 від 20.06.2019, відповідач стверджував, що несвоєчасне виконання вказаного грошового зобов`язання зумовлене надзвичайною ситуацією, що пов`язана з припиненням роботи технологічного обладнання газотранспортної системи України, у зв`язку з чим відповідач вважав, що його вина у несвоєчасному виконанні зазначеного грошового обов`язку відсутня і тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційної складової боргу. Відповідач також просив суд взяти до уваги те, що його віднесено до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (затвердженого постановою КМУ № 83 від 04.03.2015), а також те, що відповідач виконує суспільно та стратегічно важливу функцію по забезпеченню соціальних та господарських об`єктів природним газом, забезпечує надійне і безпечне функціонування єдиної газотранспортної системи України та виконання міжнародних угод щодо транзиту природного газу.

25.02.2020 суд на місці ухвалив прийняти до розгляду подану позивачем заяву про зміну підстав позову та збільшення розміру позовних вимог, а також оголосив перерву у підготовчому засіданні до 12.03.2020.

04.03.2020 до суду надійшла подана позивачем відповідь на відзив, у якій позивач вказав, що лист Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 02-8796/161 від 20.06.2019 та протокол засідання експертної комісії ДСНС України з визначення рівнів та класів надзвичайних ситуацій № 93-19 від 20.06.2019, на які посилається відповідача, не є належними та допустимими доказами наявності форс-мажорних обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання контрагентом його договірних зобов`язань, оскільки, по-перше, ДСНС України досліджувалась вірогідна, а не фактична ситуація припинення роботи технологічного обладнання об`єктів магістрального трубопровідного транспорту газотранспортної системи України (ГТС). Натомість у спірний період робота ГТС не припинялась, а система працювала у штатному режимі. По-друге, належним доказом на підтвердження наявності форс-мажорних обставин згідно з умовами укладеного сторонами договору та приписами чинного законодавства є сертифікат торгово-промислової палати, якого відповідач суду не надав. Крім того, позивач вказав на те, що складна фінансова ситуація по закупівлі природного газу для виробничо-технологічних потреб зберігалась у період з 14.06.2019 по 31.07.2019, тобто протягом 1,5 місяці, у той час, як спірний період складає 7 місяців. Враховуючи викладене, позивач вважав, що відповідач не довів наявність об`єктивних обставин, які перешкоджали йому своєчасно виконати його договірні зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з чим просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 09.04.2020.

19.03.2020 до суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи документів, а саме актів врегулювання щодобових небалансів за газові місяці жовтень та листопад 2019 року.

Судові засідання, призначені на 09.04.2020, у тому числі судове засідання у справі № 910/459/20, Господарським судом міста Києва у складі судді Удалової О.Г. не проводились з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» № 211 від 11.03.2020, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України № 9/рс-186/20 від 16.03.2020.

16.04.2020 до суду надійшла подана відповідачем заява, в якій сторона просила суд закрити провадження у справі в частині оплаченої заборгованості в розмірі 3 034 501,01 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2020 викликано ТОВ «Укр Газ Ресурс», як позивача, та АТ «Укртрансгаз», як відповідача, у судове засідання для розгляду справи по суті, призначене на 12.05.2020.

У судовому засіданні 12.05.2020 суд відклав розгляд справи на 04.06.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2020 викликано АТ «Укртрансгаз», як відповідача, для розгляду справи по суті на 04.06.2020.

Після судового засідання 12.05.2020 надійшли подані позивачем заява про відшкодування на його користь витрат по сплаті судового збору за рахунок відповідача, а також заява про відмову від частини позовних вимог, а саме вимоги про стягнення основного боргу в розмірі 3 034 501,01 грн.

У судовому засіданні 04.06.2020 позивач просив суд не розглядати вказані вище заяви, подані ним 12.05.2020, у зв`язку з поданням відповідачем заяви про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу. Позовні вимоги представник підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач був присутній у судовому засіданні, надав пояснення по суті справи.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 04.06.2020 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

19.09.2018 між ТОВ «Укр Газ Ресурс» (замовник за договором) та АТ «Укртрансгаз» (оператор за договором) був укладений договір транспортування природного газу № (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору за цим договором оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Згідно з п. 2.3 договору послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

У п. 9.1 договору сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у замовника добового небалансу оператор здійснює купівлю/продаж природного газу замовника в обсягах добового небалансу.

У разі виникнення у замовника негативного добового небалансу оператор здійснює продаж замовнику, а замовник купівлю в оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV кодексу (п. 9.2 договору).

Відповідно до п. 9.4 договору у випадку, якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, повідомляє замовника про розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовнику (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця). Виплата грошових коштів здійснюється на рахунок замовника у термін до 5 робочих днів з дня повідомлення. За заявою замовника оператор може здійснити зарахування плати за добовий небаланс на користь замовника в якості попередньої оплати за добовий небаланс наступних періодів.

Матеріали справи свідчать, а сторони не заперечують, що протягом спірного періоду (з березня по вересень, а також у грудні 2019 року) відповідачем були надані позивачу в тому числі й послуги балансування обсягів природного газу.

Так, на виконання умов укладеного договору сторонами були складені акти врегулювання щодобових небалансів:

- № 03-2019- від 31.03.2019 за газовий місяць березень 2019 року, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті на користь замовника (позивача), становить 37 462 648,53 грн

- корегуючий акт № 03-2019--05 від 30.05.2019 за газовий місяць березень 2019 року, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті на користь замовника (позивача), становить 36 755 953,13 грн;

- № 04-2019- від 30.04.2019 за газовий місяць квітень 2019 року, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті на користь замовника (позивача), становить 2 228 476,89 грн;

- № 05-2019- від 31.05.2019 за газовий місяць травень 2019 року, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті на користь замовника (позивача), становить 1 738 020,63 грн;

- № 06-2019- від 30.06.2019 за газовий місяць червень 2019 року, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовником (позивачем) на користь відповідача у зв`язку із виникненням негативного небалансу, становить 82 230,88 грн;

- № 07-2019- від 31.07.2019 за газовий місяць липень 2019 року, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті на користь замовника (позивача), становить 951 548,87 грн;

- № 08-2019- від 31.03.2019 за газовий місяць серпень 2019 року, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті на користь замовника (позивача), становить 120 479,25 грн;

- № 09-2019- від 30.09.2019 за газовий місяць вересень 2019 року, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовником (позивачем) на користь відповідача у зв`язку із виникненням негативного небалансу, становить 14 502 535,98 грн;

- № 12-2019- від 31.12.2019 за газовий місяць грудень 2019 року, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті на користь замовника (позивача), становить 3 839 473,68 грн.

Отже, загальний розмір грошових коштів, які підлягають виплаті відповідачем на користь позивача у зв`язку з виникненням позитивного небалансу, за спірний період становить 45 633 952,45 грн (36 755 953,13 + 2 228 476,89 + 1 738 020,63 + 951 548,87 + 120 479,25 + 3 839 473,68).

Відповідач сплатив на користь позивача грошові кошти в загальному розмірі 29 892 276,06 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 940 від 25.04.2019, № 1099 від 02.05.2019, № 1197 від 07.05.2019, № 1787 від 28.05.2019, № 1984 від 31.05.2019, № 2285 від 05.06.2019, № 2479 від 06.06.2019, № 2837 від 10.06.2019, № 3310 від 13.06.2019, № 3929 від 20.06.2019, № 4916 від 21.06.2019, № 6303 від 26.06.2019, № 14505 від 22.07.2019, № 16881 від 29.07.2019, № 22840 від 21.08.2019, № 26367 від 05.09.2019, № 27085 від 09.09.2019, № 27796 від 11.09.2019, № 28048 від 12.09.2019, № 28320 від 13.09.2019, № 28965 від 17.09.2019, № 29987 від 19.09.2019, № 31381 від 24.09.2019, № 32408 від 26.09.2019, № 33792 від 01.10.2019.

Крім того, на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України сторони погодились здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 12 707 175,38 грн.

Так, на підставі листа АТ «Укртрансгаз» № 2001ВИХ-19-2728 від 22.07.2019 (про який зазначено у листі позивача № 497 від 18.10.2019) було здійснено зарахування на суму 82 230,88 грн, на підставі заяви № 497 від 18.10.2019 ТОВ «Укр Газ Ресурс» та листа АТ «Укртрансгаз» № 2001ВИХ-19-4352 від 21.10.2019 було здійснено зарахування на суму 11 819 971,83 грн, на підставі заяви ТОВ «Укр Газ Ресурс» № 3/777 від 20.01.2020 було здійснено зарахування на суму 804 972,67 грн.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що на момент подання позивачем заяви про збільшення розміру позовних вимог у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем по оплаті позитивних небалансів за грудень 2019 року в розмірі 3 034 501,01 грн, а крім того, відповідач протягом спірного періоду несвоєчасно виконував свої грошові зобов`язання перед позивачем.

Даний спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем його обов`язку своєчасно та в повному обсязі сплатити на користь позивача грошові кошти, які підлягають виплаті у зв`язку з виникненням позитивного небалансу.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність вимог позивача та обґрунтованість заперечень відповідача суд керувався таким.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 5 гл. 1 р. І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30.09.2015 (далі - Кодекс ГТС), договір транспортування - це договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Пунктом 5 гл. 1 р. І Кодексу ГТС також визначено, що небаланс - це різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації.

Плата за добовий небаланс - це сума коштів, яку замовник послуг транспортування сплачує або отримує відповідно до розміру добового небалансу.

За правилами п. 6 гл. 6 р. ХІV Кодексу ГТС плата за добовий небаланс застосовується таким чином:

- якщо обсяг добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є позитивним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, продав оператору газотранспортної системи природний газ в обсязі добового небалансу і, відповідно, має право на отримання грошових коштів від оператора газотранспортної системи у розмірі плати за добовий небаланс;

- якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином, а також зарахуванням зустрічної однорідної вимоги.

Судом встановлено, що після відкриття провадження у даній справі, яке відбулось 22.01.2020, відповідач сплатив на користь позивача суму основного боргу в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 13085 від 07.04.2020 на суму 3 034 501,01 грн.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи, зокрема, у випадку такого припинення існування предмета спору, як наприклад, сплата суми боргу, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Враховуючи, що відповідач сплатив суму основного боргу в процесі розгляду цієї справи, провадження у справі в частині відповідної позовної вимоги про стягнення 3 034 501,01 грн основного боргу (заборгованості по оплаті позитивних небалансів за грудень 2019 року) підлягає закриттю.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційну складову боргу в розмірі 280 264,50 грн та 3% річних в розмірі 437 634,15 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 20 гл. 6 р. ХІV Кодексу ГТС встановлено, що у випадку якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, повідомляє замовника послуг транспортування природного газу про розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовнику (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця). Виплата грошових коштів здійснюється на рахунок замовника послуг транспортування природного газу у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

За письмовою заявою замовника послуг транспортування природного газу оператор газотранспортної системи може здійснити зарахування плати за добовий небаланс на користь замовника послуг транспортування природного газу в якості попередньої оплати за добовий небаланс наступних періодів.

Судом встановлено, що у п. 9.4 укладеного договору сторонами визначений інший строк виплати грошових коштів позивачу за позитивний небаланс, а саме протягом терміну до 5 робочих днів з дня повідомлення.

Отже, строк здійснення виплати за березень 2019 року настав 19.04.2019, за квітень 2019 року - 21.05.2019, за травень 2019 року - 24.06.2019, за липень 2019 року - 21.08.2019, за серпень 2019 року - 20.09.2019, за грудень 2019 року - 21.01.2020.

У інші місяці спірного періоду позитивний небаланс був відсутній, що зумовлювало зворотній обов`язок сплати грошових коштів у відповідних розмірах позивачем на користь відповідача у зв`язку із виникненням негативного небалансу.

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом раніше встановлено, що відповідач протягом спірного періоду несвоєчасно виконував свої грошові зобов`язання перед позивачем.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних (з урахуванням збільшення розміру позовних вимог), суд встановив, що позивач, визначаючи строк сплати грошових коштів за позитивний небаланс, відраховував 5 календарних днів з дня повідомлення про розмір позитивного небалансу, а не 5 робочих днів, як передбачено умовами договору, у зв`язку з чим період нарахування 3% річних за зобов`язаннями за квітень, травень та грудень 2019 року визначений позивачем неправильно.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних за визначений позивачем загальний період їх нарахування з 20.04.2019 по 21.02.2020, суд встановив, що їх розмір становить 424 872,96 грн, тобто є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Отже, вимога про стягнення з відповідача 3% річних заявлена позивачем правомірно, проте підлягає задоволенню у розмірі визначеному судом, а саме у розмірі 424 872,96 грн.

Щодо нарахування інфляційної складової боргу суд зазначає таке.

У п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» № 14 від 17.12.2013 роз`яснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті «Бизнес» від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах «Законодавство» і «Ліга».

У вищевказаному листі Верховного Суду України вказано, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30, лист Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційної складової боргу (з урахуванням збільшення розміру позовних вимог), суд встановив, що позивач, здійснює нарахування вказаної позовної вимоги лише на березень, квітень 2019 року та грудень 2020 року.

Однак, в порушення наведених роз`яснень при здійсненні нарахування інфляційної складової боргу позивачем не врахована дефляція, що існувала протягом періодів нарахування, а також не враховані здійснені відповідачем часткові оплати, що має наслідком нарахування інфляційної складової боргу на загальну суму відповідного місяця (березня, квітня 2019 року або грудня 2020 року), без урахування зменшення суми боргу внаслідок часткових оплат, що, у свою чергу, призводить до нарахування інфляційних протягом одного загального періоду для кожного місяця, без визначення підперіодів, утворення яких зумовлене частковими оплатами.

Здійснивши власний розрахунок інфляційної складової боргу за визначені позивачем періоди (з травня по жовтень 2019 року для заборгованості за березень 2019 року; з червня по жовтень 2019 року для заборгованості за квітень 2019 року; з січня по лютий 2019 року для заборгованості за грудень 2020 року), суд встановив, що їх розмір становить 11 919,24 грн, тобто є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Отже, вимога про стягнення з відповідача інфляційної складової боргу заявлена позивачем правомірно, проте підлягає задоволенню у розмірі визначеному судом, а саме в розмірі 11 919,24 грн.

Щодо заперечень відповідача, наведених ним у відзиві, суд зазначає наступне.

Дійсно у п. 14.1 укладеного ними договору сторони домовились, що звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання є наслідком обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та якщо і момент взяття на себе зобов`язань за цим договором така сторона не могла ані передбачити, ані попередити їх настання.

Водночас положеннями п. 14.3 договору передбачено, що сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом 14 днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до чинного законодавства. Засвідчення форс-можорних обставин здійснюється у встановленому чинним законодавством порядку. Неповідомлення про настання форс-мажорних обставин позбавляє сторону права посилатися на них, як на причину звільнення від відповідальності та невиконання вимог Кодексу та цього договору.

За приписами ч. 3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а також торговельних та портових звичаї, прийнятих в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб здійснює Торгово-промислова палата України.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Пунктом 5.3.4 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлено, що після оформлення оригіналу Сертифіката відповідно до вимог п. 6.11 цього Регламенту уповноважена особа ТПП України/регіональної ТПП до отримання оригіналу Сертифіката Заявником зобов`язана депонувати копію в електронній формі до Реєстру сертифікатів для зберігання протягом 4 (чотирьох) років.

З наведених положень Закону вбачається, що належним та допустимим доказом на підтвердження наявності форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України або уповноваженою нею регіональною торгово-промисловою палатою, внесений до Реєстру сертифікатів.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що лист Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 02-8796/161 від 20.06.2019 та протокол засідання експертної комісії ДСНС України з визначення рівнів та класів надзвичайних ситуацій № 93-19 від 20.06.2019, не є такими належними та допустимими доказами в розумінні вимог ст.ст. 76,77 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджують наявність форс-мажорних обставини (обставин непереборної сили), що звільняють відповідача від відповідальності за порушення виконання договірного обов`язку.

За таких обставин заперечення відповідача про відсутність його вини у порушенні ним строку виконання грошового зобов`язання, передбаченого укладеним сторонами договором транспортування природного газу № від 19.09.2018, судом відхиляються як необґрунтовані.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 424 872,96 грн та інфляційної складової боргу в розмірі 11 919,24 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору в частині розглянутих позовних вимог з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розподілу між сторонами підлягає частина суми судового збору в розмірі 10 768,48 грн.

Інша частина судового збору у розмір 45 517,52 грн, сплачена за розгляд позовних вимог, провадження щодо яких судом закрито, може бути повернута позивачу з державного бюджету за його клопотанням на підставі ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 910/459/20 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу (заборгованості по оплаті позитивних небалансів за грудень 2019 року) в розмірі 3 034 501,01 грн закрити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський Узвіз, буд. 9/1, ідентифікаційний код 30019801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 13/10, офіс 201, ідентифікаційний код 41427817) 3% річних у розмірі 424 872,96 грн (чотириста двадцять чотири тисячі вісімсот сімдесят дві грн 96 коп.), інфляційну складову боргу у розмірі 11 919,24 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять грн 24 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 551,88 грн (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят одна грн 88 коп.).

4. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 10.06.2020.

Суддя О.Г. Удалова