СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2020 р. Справа № 922/3694/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Істоміна О.А.,

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.,

за участі представників учасників справи:

позивача - Гінінгер А.А., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧЦ № 000461 від 12.12.19, довіреність № 229 від 12.12.2019;

відповідача - адвокат Савві Л.Є., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ПТ №1974 від 18.01.2018, довіреність № б/н від 29.10.16,

розглянувши в режимі відеоконференції у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - ТОВ "Метінвест-СМЦ" (вх. № 1030Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 02 березня 2020 року по справі № 922/3694/19 (повний текст складено 12.03.2020)

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ", м. Київ;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссєрвіс", м. Харків;

про стягнення 15557383,20 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2019 ТОВ "Метінвест-СМЦ" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "Транссєрвіс", в якій (з урахуванням уточнених позовних вимог від 24.01.2020 за вх. № 1851) просить стягнути з відповідача на користь позивача 15557383,20 грн за договором поставки від 19.09.2017 № П-639779/09/17, в т.ч.: заборгованість з попередньої оплати квадрату 180х180 ндл L=2000,00 мм ст45 за специфікацією № 45 від 21.03.2017 та додатку № 1 до специфікації № 45 від 25.03.2019 в сумі 11760340,51 грн; пеню за загальний період з 01.02.2019 по 01.11.2019 на загальну суму 2314219,88 грн; штраф в загальній сумі 1280943,70 грн та 3% річних за загальний період з 01.02.2019 по 01.11.2019 в загальній сумі 201879,11 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 02.03.2020 у справі № 922/3694/19 (суддя Ольшанченко В.І.) в позові відмовлено.

Повний текст зазначеного рішення складено 12.03.2020.

Позивач - ТОВ "Метінвест-СМЦ" 31.03.2020, тобто в межах визначеного чинним законодавством строку на апеляційне оскарження рішення суду, звернувся до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач на виконання свого зобов`язання по договору поставки від 19.09.2017 № П-639779/09/17, укладеного між ТОВ «Метінвест- СМЦ» (Постачальник) та ТОВ « Транссєрвіс», придбав у третіх осіб обумовлений специфікацією № 45 (з додатками) товар у передбаченій сторонами кількості починаючи з 12.03.2019. Часткова передача товару відповідачу, на його думку, обумовлена діями останнього, який не виконав взяті на себе грошові зобов`язання щодо попередньої оплати частини товару за специфікацією № 45 від 23.01.2019 у кількості 644,19 тон на суму 11760340,51 грн, проте ця обставина не досліджувалась судом першої інстанції. Згідно пункту 5.3 договору та специфікації № 45, відповідач зобов`язався здійснити 100% передоплату частинами протягом певного тривалого періоду часу. Отже, у зв`язку із простроченням відповідачем свого грошового зобов`язання із внесення передплати за поставлений товар у нього перед постачальником виникла заборгованість зі сплати попередньої оплати в розмірі 11760340,51 грн і позивачем в порядку пункту 8.2 договору нараховано пеню за загальний період з 01.02.2019 по 01.11.2019 на загальну суму 2314219,88 грн; штраф в загальній сумі 1280943,70 грн та відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України - 3% річних за період з 01.02.2019 по 01.11.2019 в загальній сумі 201879,11 грн.

Посилається на порушення господарським судом першої інстанції частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при винесенні оскаржуваного рішення не було враховано висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13.02.2018 у справі №910/123/17 щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: що у разі неналежного виконання боржником обов`язку із перерахування попередньої оплати (авансу), кредитор має право звернутися до суду з позовом про стягнення суми попередньої оплати (авансу), зобов`язання боржника в такому випадку зводиться до сплати грошових коштів, є грошовим і зобов`язання боржника не припиняється внаслідок зупинення кредитором виконання свого зобов`язання за договором. Проте місцевий господарський суд зазначений висновок не врахував та послався на висновки у справі № 903/333/17 та № 908/523/18.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2020 у справі № 922/3694/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено розгляд справи на 12.05.2020, в судовому засіданні оголошувались перерви до 21.05.2020 та 04.06.2020.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 4244 від 05.05.2020) не погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Свої заперечення позивач обґрунтовує тим, що згідно із специфікацією № 45 (з додатками) вартість товару встановлюється в еквіваленті до долару США за курсом продажу долара США по відношенню до гривні на Міжбанку, який публікується на веб-сайті в мережі Інтернет. Ціна товару складає 525 доларів США за курсом 28,2 грн. При зміні курсу долара більш ніж на 1%, вартість товару, яка підлягає оплаті покупцем, визначається на день оплати товару шляхом множення доларового еквіваленту узгодженого сторонами в цій специфікації неоплаченої вартості Товару на курс долара, встановлений на день фактичної оплати. Відповідно до пункту 12.6 договору будь-які умови, визначені сторонами в специфікаціях, мають перевагу над умовами, встановленими в договорі. Тобто ціна товару прив`язана до доларового еквіваленту на момент оплати. Разом з цим, як на момент звернення позивача з позовом так і на цей час відбулася зміна курсу більш ніж на 1%, тому, навіть якщо б договором або законом була визначена можливість стягнення попередньої оплати, при розрахунку позивачем не враховано порядку визначення ціни товару.

Виходячи із правової природи договору поставки № П-639779/09/17 від 19.09.2017 (в редакції додаткової угоди № 1) зазначає, що у такому випадку має місце зустрічне виконання зобов`язання. Враховуючи положення статті 538 Цивільного кодексу України, обов`язок покупця з оплати товару на умовах 100% передплати, пов`язаний з обов`язком продавця по відвантаженню товару. У разі нездійснення покупцем 100% попередньої оплати товару, зобов`язання продавця щодо поставки товару не виникає, а нездійснення ним поставки товару без передньої оплати, не надає продавцю права вимагати оплати такого товару. З посиланням на зміст статей 11, 509, 625 Цивільного кодексу України зазначає, що можливо визначити грошове зобов`язання як цивільно-правове зобов`язання по сплаті грошових коштів з метою погашення грошового боргу. Наведене визначення не дає підстав відносити до грошових зобов`язань передачу авансу (попередньої оплати) за товари, роботи чи послуги, оскільки в цих випадках передача грошей не погашає існуючий борг, а навпаки - створює відповідний обов`язок на боці отримувача.

Тобто, оскільки здійснення попередньої оплати не є грошовим зобов`язанням, до відносин сторін за договором поставки № П-639779/09/17 від 19.09.2017 в частині встановлення обов`язку покупця здійснити попередню оплату і наслідків недотримання цього обов`язку застосовуються приписи ст. 693 ЦК України, при цьому в даній нормі не зазначено про встановлення договором інших наслідків нездійснення попередньої оплати, ніж передбачених ст. 538 ЦК України. Таким чином, обов`язку покупця здійснити попередню оплату товару у разі його невиконання кореспондує наділення постачальника правом зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Окремого положення про відповідальність за несплату попередньої оплати розділ 8 договору не містить, так само і як за порушення п. 5.3 договору. Аналіз тексту договору, з урахуванням приписів про його тлумачення, визначених ст. ст. 214, 640 Цивільного кодексу України, дає підстави стверджувати, що сторонами не встановлено відповідальність за виконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару, тому відповідач вважає, що відсутні правові підстави як для стягнення суми попередньої оплати, так і сум пені, штрафу та 3% річних.

Представник позивача в судових засіданнях 12.05.2020, 21.05.2020 та 04.06.2020 підтримав доводи апеляційної скарги, а представник відповідача доводи, викладені в відзиві на апеляційну скаргу.

02.06.2020 позивач надав до апеляційного господарського суду письмові пояснення (вх. № 5369), до яких додав додаткові докази виконання постачальником обов`язку із постачання товару згідно із додатком.

Однак, враховуючи положення частини 3 статті 269 ГПК України, колегія суддів не приймає зазначені пояснення та додаткові докази до розгляду, оскільки викладені в поясненнях обставини та додані до пояснень докази не були предметом розгляду в суді першої інстанції .

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи позивача та відповідача, заслухавши усні пояснення представників сторін, перевіривши в межах вимог апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як свідчать матеріали справи та було правильно встановлено господарським судом першої інстанції, 19.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ", постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транссєрвіс", покупцем, було укладений договір поставки №П-639779/09/17 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити металопродукцію (надалі - товар) на умовах, передбачених цим договором.

Даний договір поставки № П-639779/09/17 від 19.09.2017 підписаний сторонами із протоколом розбіжностей від 19.09.2017 та протоколом узгодження розбіжностей від 19.09.2017.

Відповідно до п. 2.1 договору виробник товару, кількість, асортимент товару вказуються сторонами в специфікаціях до цього договору. Специфікації на товар, які оформлені належним чином, підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін, є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 3.2 договору умови поставки товару, із застосуванням Міжнародних правил тлумачення комерційних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року (якщо інше не зазначено в специфікаціях), зазначаються в специфікаціях до цього договору.

Також у пункті 3.6 договору сторони узгодили, що строки поставки партій товару зазначаються в специфікаціях.

У пункті 5.2 договору встановлено, що оплата товару, вартості упаковки, зазначеної в пункті 4.1.1 цього договору, та всіх витрат, передбачених договором, здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний в договорі.

Відповідно до п. 5.3 договору покупець зобов`язується здійснити оплату 100% (сто відсотків) вартості товару і витрат постачальника з поставки товару, зазначених у специфікації, протягом 7 (семи) календарних днів з дати відповідної специфікації. Інші форми оплати можуть бути встановлені у специфікаціях, додаткових угодах за письмовою згодою сторін.

Згідно з п. 5.5 договору датою оплати товару вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 7.6 договору встановлено, що поставка товару здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів з дати зарахування на поточний рахунок постачальника попередньої оплати в розмірі 100% вартості товару, що поставляється.

Згідно з пунктом 8.2 договору за порушення строків оплати вартості товару, що поставляється за цим договором та/або вартості упаковки, зазначеної в п. 4.1.1 цього договору, та/або вартості витрат, передбачених цим договором, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення. Крім сплати пені за той самий період покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від суми неоплаченого товару в зазначеній в договорі та додатках до нього строки.

Відповідно до п. 8.4 договору у разі недотримання покупцем строків оплати, постачальник має право в односторонньому порядку на свій вибір: продовжити строк поставки товару; зменшити, припинити або відмовитися від поставки всього або частини товару, неоплаченого покупцем, при цьому будь-яка відповідальність передбачена цим договором, специфікаціями, іншими документами до договору та/або законодавством України до постачальника не застосовується.

Пунктом 2.4 договору встановлено, що у разі недотримання покупцем строків оплати постачальник має право в односторонньому порядку відмовитися від поставки всього або частини товару не оплаченого покупцем.

Згідно з п. 12.16 договору будь-які умови, узгоджені в специфікаціях, мають перевагу перед умовами, встановленими цим договором.

Додатковими угодами №1 від 19.12.2017 і №2 від 10.12.2018 до договору сторони продовжили строк дії договору на 1 календарний рік з 01.01.2018 до 31.12.2018 та відповідно з 01.01.2019 до 31.12.2019.

Відповідно до умов специфікації №45 від 23.01.2019, яка є додатком до договору поставки №П-639779/09/17 від 19.09.2017, сторони домовились про поставку наступного товару: квадрату 180x180 ндл L=2 000,00 мм ст45 кількістю 800 т на загальну суму 14212800,00 грн. Умови поставки: СРТ станція Лозова, Південна з.д. "ІНКОТЕРМС. Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010 року)".

Згідно з вказаною специфікацією покупець зобов`язується здійснити попередню плату 100% (сто відсотків) вартості продукції по специфікації в такому порядку:

1) 2100000,00 грн вартості продукції, зазначеної в специфікації до 31.01.2019 (включно);

2) 5000000,00 грн вартості продукції, зазначеної в специфікації до 28.02.2019;

3) 5000000,00 грн вартості продукції, зазначеної в специфікації до 31.03.2019;

4) залишок вартості продукції, зазначеної в специфікації до 30.04.2019.

21.03.2019 сторонами було підписано специфікацію №45/1 до договору поставки № П-639779/09/17 від 19.09.2017 (яка є додатком до цього договору), відповідно до умов якої сторони домовились про поставку такого товару:

Квадрат 180х180 ндл L=2000,00 мм ст45 за ціною 14805,0 грн у кількості 60 тон на загальну суму (з урахуванням ПДВ) 1065960,00 грн.

25.03.2019 між сторонами був підписаний додаток №1 до специфікації № 45 від 23.01.2019 до договору, яким змінено кількість та вартість товару, що поставляється, строк та умови поставки товару.

Так, з урахуванням, змін поставці підлягає квадрат 180x180 ндл L=2 000,00 мм ст45 зха ціною 15213,33 у кількості 740 т на загальну суму 13509437,04 грн.

Умови поставки: FCA СМЦ ХАРКІВ, смт Васищеве, вул. Промислова, б. 15, А.

Також сторони дійшли згоди внести зміни до специфікації №45 від 23.01.2019 до договору поставки № П-639779/09/17 от 19.09.2017 у пункт "Термін поставки" у наступній редакції: "лютий-травень 2019. Покупець зобов`язується відвантажити товар зі складу за наступним графіком: квітень - 380 т; травень - 360 т. Відвантаження здійснюється лише за умови наявності 100% (сто відсотків) передплати за товар, що відвантажується, без урахування передплати в розмірі 2100000 грн з ПДВ. На суму передплати 2100000 грн з ПДВ відвантаження здійснюється на останню партію продукції згідно специфікації.".

Відповідачем було сплачено на користь позивача 2840000,00 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень № 36 від 04.01.2019 на суму 350000,00 грн, № 37 від 04.01.2019 на суму 350000,00 грн, № 133 від 05.02.2019 на суму 1400000,00 грн, № 2022 від 28.05.2019 на суму 370000,00 грн, № 356 від 29.05.2019 на суму 370000,00 грн, а також листів відповідача № 132/1 від 23.01.2019 та № 421/1 від 21.03.2019.

При цьому, у листі № 132/1 від 23.01.2019 відповідач просив позивача передоплату в сумі 700000,00 грн на поставку товару по специфікаціям № 43 від 27.12.2018 та № 44 від 27.12.2018 до договору № П-639779/09/07 від 19.09.2017, вважати передоплатою по специфікаціям № 45 від 23.01.2019.(а.с. 81, Т-1)

Також, у листі № 421/1 від 21.03.2019 відповідач просив позивача вважати передоплату в сумі 1090903,47 грн на поставку товару по специфікації № 45 від 23.01.2019 до договору № П-639779/09/07 від 19.09.2017 вважати передоплатою по специфікації №45/1 від 21.03.2019 (а.с. 82, Т-1).

Також, як свідчать матеріали справи, ТОВ «Метінвест-СМЦ» придбав та оплатив отриману у ТОВ «Полюс Трейдинг» металопродукцію на суму 30000000,00 грн за договором поставки № МКЗ-643076/09/07 (з урахуванням додаткових угод до цього договору) для її поставки, в тому числі відповідачу, що підтверджується відповідним договором та додатковими угодами до нього, а також специфікаціями, що підтверджується специфікаціями № 1229 від 12.02.2019, № 1324 від 26.03.2019, № 1329 від 27.03.2019, товаро-транспортною накладною № 29/03 від 29.03.2019, залізничними накладними № 47027545 від 12.03.2019, № 47027370 від12.03.2019, № 47027644 від 12.03.2019, № 47027669 від 12.03.2019, № 47065768 від 13.03.2019, № 47065800 від 13.03.2019, № 47065917 від 13.03.2019, № 47065958 від 13.03.2019, № 47601901 від 28.03.2019, № 47601927 від 28.03.2019, № 47601968 від 28.03.2019 та платіжними дорученнями № від 19.02.2019, № від 11.04.2019 (а.с. 44-69).

Позивач здійснив поставку відповідачу товару по у кількості 43,89 т на суму 801255,68 грн, про що свідчать копії видаткових накладних № 92586147 від 28.05.2019 на суму 400354,00 грн та № 92582738 від 29.05.2019 на суму 400901,68 грн (а.с. 74,75). Листом від 25.09.2019 відповідач погодився на пропозицію позивача змінити в графі «Специфікація» запис щодо підстав відвантаження по специфікації № 46 від 21.03.2019 в накладних № 92586147 від 28.05.2019, № 92582738 від 29.05.2019 на підстави відвантаження специфікація № 45 від 23.01.2019 (а.с. 83, Т-1).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач в обґрунтування позову посилається на те, що відповідач не здійснив передоплату за товар в сумі 11760340,51 грн, не прийняв товар, у зв`язку чим на суму заборгованості за неоплачений товар позивачем нараховані штрафні санкції та 3% річних, що стало підставою для звернення позивача з позовом до господарського суду.

Місцевий господарський суд, відмовляючи в позові, виходив з того, що, враховуючи положення статті 538 Цивільного кодексу України), у разі нездійснення покупцем попередньої оплати товару - 100% вартості товару, зобов`язання продавця щодо поставки товару не виникає, а нездійснення ним на свій ризик поставки товару без попередньої оплати, не надає продавцю права вимагати оплати такого товару.

При цьому, місцевий господарський суд зазначив, що, зважаючи на вимоги статті 538 Цивільного кодексу України та на підставі аналізу умов договору поставки № П-639779/09/17 от 19.09.2017, додатку № 1 від 25.03.2019 до специфікації № 45 від 23.01.2019 до договору, суд дійшов висновку що:

- позивачем вимоги договору щодо поставки товару не дотримані;

- вимога до відповідача виконати зустрічне зобов`язання витікає лише за умови виконання зобов`язання позивачем, незважаючи на невиконання відповідачем обов`язку щодо оплати 100% вартості товару;

- право продавця стягувати суму попередньої оплати законодавчо не передбачене.

Таким чином, за висновком господарського суду першої інстанції, відсутні законодавчі та договірні підстави як для стягнення попередньої оплати так і для нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів річних, застосування інших форм відповідальності за невиконання покупцем обов`язку по внесенню попередньої оплати за товар.

Колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання, тому відсутність коштів у державного підприємства не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку своєчасного виконання зобов`язання.

Як вже зазначалося, відповідно до умов додаток № 1 до специфікації № 45 від 23.01.2019 до договору сторони остаточно внесли зміни до специфікації № 45 та домовились, що, з урахуванням змін, поставці підлягає квадрат 180x180 ндл L=2 000,00 мм ст45 кількістю 740 т на загальну суму 13509437,04 грн.

Умови поставки: FCA СМЦ ХАРКІВ, смт Васищеве, вул. Промислова, б. 15, А.

Відповідно до правил Інкотермс 2000 та 2010 FCA (Free Carrier або Франко перевізник) - термін, який означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця.

Також сторони дійшли згоди внести зміни до специфікації № 45 від 23.01.2019 до договору поставки № П-639779/09/17 от 19.09.2017 у пункт "Термін поставки" у наступній редакції: "лютий-травень 2019. Покупець зобов`язується відвантажити товар зі складу за наступним графіком: квітень - 380 т; травень - 360 т. Відвантаження здійснюється лише за умови наявності 100% (сто відсотків) передплати за товар, що відвантажується, без урахування передплати в розмірі 2100000 грн з ПДВ. На суму передплати 2100000 грн з ПДВ відвантаження здійснюється на останню партію продукції згідно специфікації".

Позивач здійснив поставку та передачу відповідачу товару у кількості 43,89 т на суму 801255,68 грн, про що свідчать копії видаткових накладних № 92586147 від 28.05.2019 на суму 400354,00 грн та № 92582738 від 29.05.2019 на суму 400901,68 грн.

Відповідачем було сплачено на користь позивача 2840000,00 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень:

- № 36 від 04.01.2019 на суму 350000,00 грн,

- № 37 від 04.01.2019 на суму 350000,00 грн,

- № 133 від 05.02.2019 на суму 1400000,00 грн,

- № 2022 від 28.05.2019 на суму 370000,00 грн,

- № 356 від 29.05.2019 на суму 370000,00 грн.

При цьому, у листі №132/1 від 23.01.2019 відповідач просив позивача вважати передплату в сумі 700000,00 грн на поставку товару по специфікаціям №43 від 27.12.2018 та №44 від 27.12.2018 до договору №П-639779/09/07 від 19.09.2017 (платіжні доручення №36 від 04.01.2019 на суму 350000,00 грн, №37 від 04.01.2019 на суму 350000,00 грн) передплатою по специфікаціям №45 від 23.01.2019.

Також, у листі №421/1 від 21.03.2019 відповідач просив позивача вважати передплату в сумі 1090903,47 грн. на поставку товару по специфікації № 45 від 23.01.2019 до договору № П-639779/09/07 від 19.09.2017 передоплатою по специфікації № 45/1 від 21.03.2019.

Таким чином, сума перерахованих відповідачем позивачеві коштів попередньої оплати по специфікації №45 (з урахуванням додатків до неї) складає 1749096,53 грн. (2840000,00 грн. загальної суми перерахованих відповідачем позивачеві суми коштів по договору за вирахуванням - 10909903,47 грн, сплачених по специфікації №45-1).

Зі змісту наведених вище платіжних доручень вбачається, що зазначена сума була сплачена своєчасно, тобто до здійснення позивачем поставки відповідачеві товару у кількості 43,89 т на суму 801255,68 грн, за видатковими накладними № 92586147 від 28.05.2019 на суму 400354,00 грн та №92582738 від 29.05.2019 на суму 400901,68 грн.

Тобто відповідачем повністю та своєчасно здійснено попередню оплату в поставленій по специфікації №45 (з урахуванням доповнень) частині.

При цьому, на сплачену відповідачем попередню оплату по даній специфікації у сумі 947840,85 грн. (1749096,53 грн попередньої оплати - 801255,68 грн вартості поставленого позивачем товару ) відповідна поставка товару позивачем здійснена не була, що не заперечується та не спростовується позивачем.

Решта товару по специфікації № 45 (з урахуванням доповнень), по якій відповідачем не здійснено передоплату, також не поставлена позивачем.

Зі змісту позовної заяви з урахуванням уточнень до неї вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 11760340,51 грн передплати за товар по специфікації №45 (з урахуванням доповнень) , який не було передано покупцеві.

Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

За приписами статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Виходячи зі змісту даних норм, у разі нездійснення покупцем попередньої оплати товару, зобов`язання продавця щодо поставки товару не виникає, а нездійснення ним на свій ризик поставки товару без попередньої оплати, не надає продавцю права вимагати оплати такого товару. Отже продавець наділений правом вимагати в судовому порядку стягнення з покупця суми попередньої оплати, лише якщо він згодом, незважаючи на прострочення покупця здійснив поставку товару.

Зазначена правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 903/333/17, від 08.08.2018 у справі № 904/10083/15, від 20.05.2019 у справі № 908/523/18, від 03.09.2019 у справі № 910/2849/18, від 29.01.2020 у справі № 903/154/19, 25.02.2020 у справі № 922/1705/19).

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача 15557383,20 грн, що складається з 11760340,51 грн попередньої оплати, 2314219,88 пені, 1280943,70 грн штрафу, 201879,11 грн 3% річних за товар, поставка якого здійснена не була, є необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам вищезазначених норм.

Оскільки відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача 11760340,51 грн передоплати за договором, то також відсутні і правові підстави для задоволення похідних від неї вимог про стягнення з відповідача пені на загальну суму 2314219,88 грн, штрафу в загальній сумі 1280943,70 грн та 3% річних за в загальній сумі 201879,11 грн.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що місцевим господарським судом в поручення частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при винесенні оскаржуваного рішення не було враховано висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13.02.2018 у справі №910/123/17 щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: що у разі неналежного виконання боржником обов`язку із перерахування попередньої оплати (авансу), кредитор має право звернутися до суду з позовом про стягнення суми попередньої оплати (авансу, зобов`язання боржника в такому випадку зводиться до сплати грошових коштів, є грошовим і зобов`язання боржника не припиняється внаслідок зупинення кредитором виконання свого зобов`язання за договором. Місцевий господарський суд зазначений висновок не врахував та послався на висновки у справі № 903/333/17 та № 908/523/18, які не стосуються подібних як у справі № 922/3694/19 правовідносин.

Однак, колегія суддів не може погодитися із такими твердженнями позивача, зважаючи на таке.

Предметом спору у справі № 910/123/17 є стягнення заборгованості зі сплати авансу, пені, 3% річних та інфляційних втрат в оплату вже виконаних робіт за договором підряду, тоді як у даній справі № 922/3694/19 спір стосується стягнення заборгованості з передплати, штрафних санкцій (штрафу та пені) та 3% річних за товар , який не був переданий за договором поставки

Отже у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 910/123/17 містяться висновки щодо застосування норм зовсім в інших правовідносинах, ніж у справі № 922/3694/19, тобто дані правовідносини не є подібними в розумінні 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується із твердженням позивача про те, що висновки у справі №903/333/17 та №908/523/18 не стосуються подібних щодо даної справи №922/3694/19 правовідносин, оскільки справа №903/333/17 стосується позову покупця до продавця щодо про стягнення суми попередньої оплати внаслідок невиконання продавцем обов`язку з поставки товару, а у справі 908/523/18 продавець просить стягнути з покупця 70% суми попередньої оплати, обов*язок з перерахування якої виникає у покупця лише за умови отримання від продавця листа про готовність передачі товару. ТОВ «Метінвест-СМЦ» не зобов`язаний в рамках договору №П-639779/09/07 від 19.09.2017 вчиняти жодні дії для отримання оплати за товар.

При цьому колегія суддів виходить з того, що, незважаючи на різність предметів спору у справах №903/333/17, №908/523/18 та у даній справі №922/3694/19, у постановах Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №903/333/17 та від 20.05.2019 у справі №908/523/18 зроблено концептуальні висновки щодо статей 693 та 538 Цивільного кодексу України відносно відсутності у постачальника, який не поставив продукцію, повноважень вимагати у покупця попередню оплату у разі її несплати покупцем і ці висновки стосується будь-яких правовідносин щодо поставки на умовах попередньої оплати безвідносно до конкретного предмету спору.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами чч. 1, 2 ст. 76 зазначеного Кодексу, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України).

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскільки апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 02 березня 2020 року по справі № 922/3694/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.06.2020.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя С.В. Барбашова

Суддя О.А. Істоміна