СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2020 р. Справа № 905/1214/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Чернота Л.Ф.

За участю секретаря судового засідання Бірчак К.Є.

за участю представників сторін:

від позивача адвокат Макаров А.А., ордер від 11.03.2020 АА 109744

від відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (1213 Д/З) на рішення господарського суду Донецької області від 28.11.2019 року у справі № 905/1214/19 (суддя Шилова О.М.; повний текст рішення складено 09.12.2019 року)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод», м. Краматорськ, Донецька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м.Маріуполь, Донецька область

про стягнення попередньої оплати за електричну енергію в сумі 1022637,78 грн. -

ВСТАНОВИЛА:

02.07.2019 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» суми попередньої оплати за електричну енергію в розмірі 1 022 637, 78 грн. (т.1 а.с. 3-7).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.07.2019 року відкрито провадження у справі № 905/1214/19 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с. 163).

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.11.2019 року у справі № 905/1214/19 заяву позивача від 11.10.2019 року вих.№2191/28 подану на підставі частини 3 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, задоволено. Визнано недійсним з моменту його вчинення односторонній правочин щодо зарахування зустрічних вимог, оформлений заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» від 14.06.2019 вих.№28/2014. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод», м. Краматорськ Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м. Маріуполь Донецької області, про стягнення 1022637,78грн попередньої оплати за електричну енергію задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» 1022637,78грн попередньої оплати за електричну енергію та 15339,57грн судового збору (т. 3 а.с. 10-14).

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що після заміни позивачем електропостачальника у відповідача відсутні будь-які законні підстави для утримання 1 022 637,78 грн. невикористаної попередньої оплати за електричну енергію.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції встановленим обставинам справи, вважає його незаконним та необґрунтованим, просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 28.11.2019 року у справі № 905/1214/19 та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог (т.3 а.с. 33-36).

Так, зокрема, апелянт вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що умови договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії зазначеної Споживачем у заяві приєднанні, а не з дати проведення першого платежу. Отже, умови договору почали діяти з дати початку постачання електричної енергії споживачу, з 01.01.2019 року. Вважає, що повідомлення про зміну електропостачальника було здійснено позивачем з порушенням встановлених договором строків, а отже нарахований відповідачем штраф є правомірним.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що позивач наводить різні данні щодо дат отримання листів та вхідних реєстраційних номерів, що свідчить про необґрунтованість та суперечливість представлених позивачем доказів та неправильне дослідження цих неналежних доказів судом.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2020 року визначено склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Чернота Л.Ф., Зубченко І.В. (т.3 а.с.47).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2020 року у справі № 905/1214/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та встановлено строк позивачу до 12.05.2020 року надати суду відзив на апеляційну скаргу (т.3 а.с.48-50).

Відповідач 06.05.2020 року надав до Східного апеляційного господарського суду доповнення до апеляційної скарги, в яких скаржник зазначає, що повідомлення про зміну електропостачальника було здійснено позивачем з порушенням встановлених договором строків та нарахований відповідачем штраф є правомірним. Посилається на те, що рішенням одноосібного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» від 19.09.2019 року зазначений правочин з зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 1 022 637,78 був схвалений (т.3 а.с.54-56).

08.05.2020 року до Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційний суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити судове рішення без змін. В обґрунтування своїх доводів посилається на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення (т.3 а.с.63-70).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 року у справі № 905/1214/19 справу призначено до розгляду на 10.06.2020 року о 09:30 год (т.3 а.с.74-75).

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2020 року, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Зубченко І.В., визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Гребенюк Н.В., суддя Чернота Л.Ф.

05.06.2020 року відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з клопотанням про відкладення розгляду справи до закінчення карантину.

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, розглянувши заявлене клопотання, вважає його таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Колегія суддів, вивчивши предмет спору, доводи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про можливість розгляду справи без участі учасників справи з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19 з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», листа Голови Ради суддів України від 16.03.2020 року № 9рс-186/20 щодо запровадження особливого режиму роботи на період карантинних заходів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 року повідомлено сторони, що участь сторін у судовому засіданні призначеному на 10.06.2020 року о 09:30 годині у справі № 905/1214/19 не є обов`язковою.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу повно викладені обставини справи та доводи сторін.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Відповідно до частини 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Розумність строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі "G. B. проти Франції"), тощо.

Отже, поняття "розумний строк" є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення. Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України" визначено, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ.

Положеннями статті 120 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є необов`язковою.

Ухвала господарського суду про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою.

Зважаючи на належне та завчасне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також, враховуючи те, що судом повністю забезпечено принципи рівності учасників процесу та змагальності, передбачені статтями 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні за відсутності відповідача.

Також, колегія суддів зазначає, що наказом Державної судової адміністрації України від 23.04.2020 року № 196 викладено у новій редакції Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду (далі - Порядок). Визнано таким, що втратив чинність наказ Державної судової адміністрації України від 08.04.2020 року № 169.

За клопотанням сторони суд може постановити ухвалу про проведення засідання в режимі відеоконференції за умови наявності в суді відповідної технічної можливості (наявність обладнання та можливість його використання у визначений день і час).

У Східному апеляційному господарському суді є технічна можливість для проведення судових засідань в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та системи "EаsyCon".

Отже, сторона у справі мала можливість прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, проте своїм правом не скористалася.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання про відкладання розгляду справи.

Представник позивача у судове засідання з`явився, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просив суд відмовити у задоволені апеляційної скарги, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Відповідно до вимог статей 222, 223 Господарського процесуального кодексу України судове засідання фіксувалось технічними засобами, складено протокол судового засідання.

За приписами частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши представника позивача, розглянувши апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод», м. Краматорськ, Донецька область, юридична особа, (ідентифікаційний код 37133410), що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та Статутом (т.1 а.с.102-108).

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м. Маріуполь, Донецька область, юридична особа, (ідентифікаційний код 42086719), що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та Статутом (т.1 а.с.187-198).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» (Споживач) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (Постачальник) уклали Договір про постачання електричної енергії №30248000 (далі Договір, т.1, а.с.11-20) шляхом подання Споживачем Заяви-приєднання, яка є Додатком 1 до Договору (т.1, а.с.21-22).

Пунктом 1.1. Договору визначено, що укладений Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником електричної енергії та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов Договору.

Відповідно до пункту 2.1. Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

За умовами пункту 5.1. Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії за обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 2 до Договору.

Розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць. Дата початку та кінця розрахункового періоду зазначаються в Заяві-приєднанні (пункт 5.5. Договору).

Відповідно до Заяви-приєднання (додаток 1 до Договору) розрахунковим вважається період з 00:00 годин 01 числа місяця до 24:00 годин останнього числа поточного місяця (т.1, а.с.21-22).

За умовами пункту 10.1. Договору Споживач має право в будь-який момент часу змінити Постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником та повідомити Постачальника про свій намір не менше ніж за 21 день до закінчення розрахункового періоду, вказавши дату або строки, в які буде відбуватись така зміна (початок нового договору про постачання електричної енергії), якщо інше не передбачено в комерційній пропозиції.

Пунктами 10.2. та 10.3. Договору визначено, що протягом 14 календарних днів після зміни Постачальника Споживач може ініціювати процедуру переходу до іншого енергопостачальника. В такому випадку Споживач повинен повідомити Постачальника про свій намір не менше ніж за 21 день до закінчення розрахункового періоду, якщо інше не передбачено в Комерційній пропозиції. Зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим Правилами роздрібного ринку електричної енергії.

Пунктом 13.3. Договору передбачено, що за умови дострокового розірвання Договору за ініціативою Споживача Споживач зобов`язаний сплатити Постачальнику передбачені обраною Споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення Договору.

Пункт 10.4. комерційної пропозиції (додаток 2 до Договору) передбачає, що за умови дострокового припинення (розірвання) Договору за ініціативою Споживача Споживач зобов`язаний сплатити постачальнику штрафні санкції, зазначені в пункті 9 комерційної пропозиції, чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення Договору, а також додатковий рахунок за результатами минулих розрахункових періодів, в якому буде враховано відхилення прогнозних від фактичних значень щодо ціни та обсягів споживання.

Згідно з пунктом 9 комерційної пропозиції у випадку не повідомлення (повідомлення з порушенням строків) Постачальника про дострокове припинення (розірвання) договору Споживачем Споживач сплачує штраф у розмірі подвійної вартості електричної енергії, заявленої Споживачем як прогнозований обсяг споживання в місяці, в якому подане повідомлення про дострокове припинення дії договору, та зазначеної в додатку №4 до Договору «Прогнозовані обсяги постачання електричної енергії Споживачу».

Відповідно до пункту 13.1. Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією.

Пунктами 10.1. та 10.2. комерційної пропозиції (додаток 2 до Договору) встановлено, що Договір укладається на строк 1 рік та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до Договору та оплати рахунку на передоплату, визначеного в пункті 5.1. комерційної пропозиції. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за 21 день до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов.

За умовами пункту 13.5 Договору дія Договору припиняється, зокрема, у разі зміни електропостачальника.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними матеріалами справи та не оспорюється сторонами, Договір підписаний представниками та скріплений печатками обох сторін; додатки 1 та 2 підписані директором Споживача та скріплені печаткою підприємства.

Дата акцептування Споживачем заяви-приєднання на останній не зазначена. Позивач вважає, що датою акцептування ним Договору є 20.12.2018 року дата проведення першого платежу за рахунком на передоплату (т.1, а.с.111; т.1, а.с.29); відповідач вважає, що датою укладення Договору є 01.01.2019 дата початку постачання електричної енергії (т.1, а.с.167). У будь-якому разі сторони не заперечують, що Договір набрав чинності і у правовідносинах з постачання електричної енергії керуються його умовами.

Протягом січня квітня 2019 року сторони виконували свої зобов`язання за Договором, що підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії), рахунками, платіжними дорученнями.

Так, на виконання умов Договору представники Споживача і Постачальника підписали без зауважень та скріпили печатками підприємств акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) на загальну суму 23186767,62грн: за січень 2019 року від 31.01.2019 року на суму 4667562,14 грн (т.1, а.с.60-65); за лютий 2019 року від 28.02.2019 року на суму 7003446,18 грн (т.1, а.с.66-71); за березень 2019 року від 31.03.2019 року на суму 6701633,09 грн (т.1, а.с.72-77); за квітень 2019 року від 30.04.2019 року на суму 4814036,21грн (т.1, а.с.78-82).

Відповідач виставляв позивачу рахунки на оплату (в тому числі попередню) за активну електричну енергію (т.1, а.с.115-130). Всі рахунки містять посилання на Договір.

Позивач у грудні 2018 року квітні 2019 року здійснював попередню оплату електричної енергії разом на суму 24209405,40 грн., зокрема, за активну електричну енергію 1022637,78 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, наявними у матеріалах справи та досліджені судом першої інстанції (т.1, а.с.29-59).

Спірним питанням у цій справі є вирішення питання щодо стягнення переплати за активну електричну енергію у сумі 1022637,78 грн..

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 року №2019-VІІІ (далі Закон України №2019), Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312 (далі Правила РРЕЕ) і безпосередньо Договором.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. Аналогічні норми містяться в положеннях статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Частинами 6,7 статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Статтею 4 Закону України № 2019 передбачено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема: про постачання енергії споживачу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону України №2019 постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку на добу наперед та внутрішньодобового ринку (частина 1 статті 75 Закону України №2019).

За приписами статті 59 Закону України №2019 зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Порядок зміни електропостачальника має, зокрема, визначати: 1) умови та процедури зміни електропостачальника; 2) положення щодо забезпечення належного та достовірного комерційного обліку споживача при зміні електропостачальника; 3) положення щодо обміну інформацією при зміні електропостачальника; 4) права та обов`язки електропостачальників, оператора системи передачі та/або оператора системи розподілу, споживача при зміні електропостачальника. Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена у строк не більше трьох тижнів з дня повідомлення таким споживачем про намір змінити електропостачальника. Спори між споживачем та електропостачальником під час зміни електропостачальника розглядаються відповідно до порядку розгляду скарг та вирішення спорів, затвердженого Регулятором. Наявність спору між електропостачальником і споживачем не є підставою для затримки у виконанні договору постачання електричної енергії споживачу новим електропостачальником. До припинення дії договору постачання електричної енергії споживачу електропостачальник зобов`язаний забезпечувати постачання електричної енергії споживачу на умовах чинного договору.

Відповідно до частини 1 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

За приписами частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 та 2 статті 641 Цивільного кодексу України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

За змістом частин 1, 2 статті 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що укладений сторонами Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником електричної енергії шляхом приєднання Споживача до умов Договору на підставі Заяви-приєднання (додаток 1 до Договору).

Умови Договору розроблені відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» і Правил РРЕЕ та є однаковими для усіх споживачів.

Згідно з пунктом 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року за №312 (далі ПРРЕЕ), на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Пунктом 3.1.7 ПРРЕЕ встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Підпунктами 4.1, 4.7, 4.8 ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Відповідно до пункту 3.1.8. Правил РРЕЕ договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Пунктом 6.1.1. Правил РРЕЕ передбачено, що споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником.

Пункт 6.1.3. Правил РРЕЕ передбачає, що зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення. Днем повідомлення споживачем про намір змінити електропостачальника вважається дата зафіксованого звернення споживача до нового електропостачальника щодо наміру укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу. Якщо споживач має чинний договір про постачання електричної енергії споживачу з фіксованим терміном (строком) дії, з метою уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

На виконання пункту 6.1.3. Правил РРЕЕ позивач належним чином повідомив нового постачальника Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕРУ ТРЕЙДІНГ» про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії, що підтверджується листом нового постачальника від 02.04.2019 року №3/0204-2 (т.1, а.с.141, 142).

Позивач 01.04.2019 року направив електронною поштою Постачальнику повідомлення від 29.03.2019 року вих.№866/06 про зміну електропостачальника (т.2, а.с.2).

За приписами пункту 13.6. Договору якщо у разі його розірвання за ініціативою Постачальника або Споживача та після здійснення остаточного розрахунку між Сторонами на особовому рахунку Споживача залишились кошти, сплачені у якості попередньої оплати або забезпечення виконання зобов`язань, ці кошти за заявою Споживача перераховуються на його банківський рахунок.

Позивач звернувся до Постачальника з Вимогою від 22.05.2019 року №1228/28 щодо повернення суми передплати за Договором, в якій з посиланням на пункт 13.6. Договору зазначив, що у Постачальника існує обов`язок повернути Споживачеві 1022637,78грн невикористаної попередньої оплати та визначив строк для повернення коштів протягом трьох банківських днів з моменту отримання вимоги (т.1, а.с.84-86). Постачальник отримав вказану Вимогу 28.05.2019 року, що підтверджується наявними матеріалами справи та не оспорюється сторонами (т.1, а.с.86-87).

Таким чином, з урахуванням приписів пункту 13.6. Договору та статті 530 Цивільного кодексу України на час звернення Споживача до суду з цим позовом строк виконання обов`язку Постачальника повернути невикористані кошти передплати є таким, що настав.

Причиною виникнення спору, що розглядається, є невизнання відповідачем повідомлення Споживача про намір достроково припинити Договір таким, що здійснене своєчасно: відповідач стверджує, що на порушення вимог пунктів 10.1.-10.3. Договору лист позивача від 29.03.2019 року №866/06 про зміну постачальника електричної енергії отриманий ним менше, ніж за 21 день до закінчення розрахункового періоду квітня 2019 року (т.1, а.с.168).

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні з огляду на наступне.

Наявними матеріалами справи підтверджено та не спростовано доводами апелянта, що позивач 01.04.2019 року попередив відповідача про намір змінити електропостачальника з 01.05.2019 року, що підтверджується копією повідомлення про зміну електропостачальника від 29.03.2019 року вих.№866/06 з відміткою про реєстрацію на підприємстві відповідача 01.04.2019 року за вх.№2459 (т.1, а.с.145, 176, 178); скріншотом з власної електронної пошти щодо надсилання 01.04.2019 року повідомлення Постачальнику (т.1, а.с.144); витягом з журналу реєстрації вихідних листів, розпочатого 02.01.2019 року, який було досліджено в судовому засідання господарським судом першої інстанції (т.2, а.с.9-13); нотаріально посвідченою заявою свідка заступника начальника електроенергетичної служби з обліку та планування Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» ОСОБА_1 (т.2, а.с.27-28).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що лист позивача від 29.03.2019 року №866/06 про зміну постачальника направлений позивачем на адресу відповідача та отриманий останнім більше, ніж за 21 день до закінчення розрахункового періоду квітня 2019 року тобто з належним дотриманням умов договору №30248000 про постачання електричної енергії.

Стосовно заяви Постачальника про залік зустрічних однорідних вимог колегія суддів зазначає.

За приписами статті 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

За змістом частини 1 статті 601 Цивільного кодексу України вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим; бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовуються до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Разом з тим, ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. За відсутності безспірності вимог відповідний спір має бути вирішений у судовому порядку з дотриманням вимог процесуального закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 910/6781/17.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір щодо наявності зустрічного зобов`язання, що виключає здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки відсутня безспірність таких вимог.

Відповідно до пункту 9.1. Додатку 2 до Договору у випадку не повідомлення (повідомлення з порушенням строків) Постачальника про дострокове припинення (розірвання) Договору Споживачем, Споживач сплачує штраф у розмірі подвійної вартості електричної енергії, заявленої Споживачем як прогнозований обсяг споживання в місяці, в якому було подано повідомлення про дострокове припинення дії Договору та зазначеної в Додатку №4 до Договору «Прогнозовані обсяги постачання електричної енергії Споживачу» (т.1, а.с.26).

На виконання цих вимог Договору Постачальник 16.05.2019 року склав та направив Споживачу претензію-вимогу вих.№1/1488 про сплату 7540274,00 грн. штрафу за несвоєчасне повідомлення про дострокове розірвання Договору (т.1, а.с.179-182).

У відповіді від 27.05.2019 року вих.№1273/28 на претензію Споживач з наведенням обґрунтування відмовив Постачальнику у задоволенні вимог про сплату штрафу (т.2, а.с.87-88). Зазначена відповідь направлена Постачальнику 04.06.2019 року та отримана останнім 06.06.2019 року, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовується доводами апелянта (т.2, а.с.87-91).

14.06.2019 року Постачальник склав та направив Споживачу заяву вих.№28/2014 в порядку статті 601 Цивільного кодексу України (далі Заява про залік), в якій заявив про припинення свого зобов`язання щодо повернення Споживачеві надлишку коштів за Договором в сумі 1022637,78 грн. шляхом заліку на цю суму зустрічних однорідних вимог щодо оплати 7540274,00 грн. штрафу за несвоєчасне повідомлення Постачальника про дострокове розірвання Договору (т.1, а.с.185-186).

Листом від 20.06.2019 року вих.№1466/28, направленим Постачальнику 21.06.2019 року та отриманий останнім 04.07.2019 року, Споживач заперечив проти проведення заліку (т.2, а.с.39).

Наявними матеріалами справи підтверджується, що заява про залік підписана директором товариства-відповідача ОСОБА_2 В.

Проте, відповідно до пункту 17.11. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» (далі Статут Постачальника; (т.1, а.с.188-199) директор Товариства вирішує усі питання діяльності Товариства, крім тих, вирішення яких відноситься до компетенції Загальних зборів Учасників Товариства.

За приписами підпункту 15.3.50 пункту 15.3 Статуту Постачальника до компетенції Загальних зборів Учасників Товариства, зокрема, належить прийняття рішення про вчинення Товариством Правочину на суму, що перевищує сто тисяч гривень без урахування ПДВ, за винятком Правочинів з Контрольованими активами, Правочинів щодо валютообмінних операцій, а також Правочинів, щодо яких відповідно до цього Статуту або окремого рішення Загальних зборів Учасників Товариства встановлено інший порядок їх вчинення.

Отже, на момент підписання Заяви про залік на суму 1022637,78 грн. директор товариства - відповідача не мав повноважень на вчинення такого правочину відповідно до умов Статуту Постачальника.

Лише 19.09.2019 (після того, як суд під час судового засідання 10.09.2019 в господарському суді першої інстанції зобов`язав відповідача обгрунтувати наявність у особи, що вчинила залік, необхідного обсягу повноважень) рішенням одноосібного Учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» схвалене зарахування зустрічних однорідних вимог за Договором на суму 1022637,78 грн. (т.2, а.с.100).

20.10.2019 року позивач на підставі частини 3 статті 237 Господарського процесуального кодексу України звернувся до суду з заявою від 11.10.2019 року вих.№2191/28 про визнання недійсним правочину з припинення зобов`язань шляхом заліку зустрічних однорідних вимог за заявою від 14.06.2019 року №28/2014 Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», в якій зазначив, що на момент звернення до суду з позовом у справі №905/1214/19 позивач вважав залік зустрічних однорідних вимог за заявою №28/2014 від 14.06.2019 року таким, що не відбувся у зв`язку з відсутністю правових підстав. На обґрунтування поданої заяви позивач послався, зокрема, на те, що на момент підписання Заяви про залік у директора товариства-відповідача не було необхідного обсягу повноважень на вчинення цього правочину (т.2, а.с.111-115).

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За вимогами частини 2 статті 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

За змістом частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи системний аналіз приписів частини 2 статті 203, частин 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України та встановлених фактичних обставин, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви позивача від 11.10.2019 року вих.№2191/28 та визнання недійсним оформленого заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» від 14.06.2019 року вих.№28/2014 одностороннього правочину щодо зарахування зустрічних вимог.

Колегія суддів дійшла висновку, що після зміни позивачем електропостачальника у відповідача відсутні будь-які законні підстави для утримання 1022637,78 грн. невикористаної попередньої оплати за електричну енергію, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Направлення заяви про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в даному випадку не припиняє обов`язку відповідача щодо своєчасного перерахування грошових коштів, як суми переплати за електричну енергію

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Враховуючи викладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції, рішення господарського суду Донецької області від 28.11.2019 року у справі №905/1214/19 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а тому повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 123, 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» на рішення господарського суду Донецької області від 28.11.2019 року у справі № 905/1214/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 28.11.2019 року у справі № 905/1214/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 12.06.2020 року.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя Л.Ф. Чернота