ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2020м. ДніпроСправа № 904/3242/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Делтана", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акама", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в розмірі 3 592 566, 26 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Бурчак Ю.О.

Представники:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Делтана» (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акама» (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 3 546 366,92 грн., з яких 2 966 163,24 грн. основного боргу, 260 809,69 грн. пені, 296 616,32 грн. штрафу, 22 777,67 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилався на те, що між сторонами виникли правовідносини на підставі договору поставки плівки для упаковки № 17/02 від 17.02.2014 року, зокрема, в період з 26.12.2017 по 18.05.2018 року позивачем було поставлено відповідачу товар за десятьма видатковими накладними, заборгованість за якими станом на момент звернення до суду склала 2 966 163,24 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

17.08.2018 року Позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, за змістом якої просив суд стягнути з Відповідача 2 646 163,24 грн. основного боргу, 260 809,69 грн. пені, 296 616,32 грн. штрафу, 22 777,67 грн. інфляційних втрат, а всього 3 226 366,92 грн.

Відповідач проти задоволення заявлених вимог заперечував, посилаючись на те, що зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, неможливо встановити за якими саме специфікаціями Позивачем здійснено спірні поставки товару, при тому, що згідно умов договору, саме в специфікаціях сторони мали погодити істотні умови поставки. Заперечуючи проти позову, відповідач також зазначив, що при зверненні до суду, Позивачем безпідставно не врахував часткове повернення товару та проведені відповідачем оплати, в підтвердження чого надав відповідні докази.

05.09.2018 року Позивач вдруге зменшив розмір позовних вимог, врахувавши зворотні накладні на повернення товару та просив суд стягнути з Відповідача 3 212 343,41 грн., в тому числі 2 632 139,73 грн. основного боргу, 260 809,69 грн. пені, 296 616,32 грн. штрафу, 22 777,67 грн. інфляційних втрат.

11.10.2018 року Позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог за рахунок донарахування пені за період прострочення від дати попереднього розрахунку по 09.10.2018 року. За змістом прохальної частини поданої заяви, Позивач просив суд стягнути з Відповідача 3 415 273,91 грн., в тому числі 2 632 139,73 грн. основного боргу, 463 740,19 грн. пені, 296 616,32 грн. штрафу, 22 777,67 грн. інфляційних втрат.

26.12.2018 року Позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з Відповідача 2 632 139,73 грн. основного боргу, 510 254,17 грн. пені, 296 616,32 грн. штрафу, 92 557,98 грн. інфляційних втрат, 60 998,06 грн. 3% річних.

26.12.2018 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

Під час розгляду справи на стадії підготовчого провадження та її розгляду по суті, ухвалами від 24.10.2018, 08.01.2019, 22.01.2020 суд зупиняв провадження у справі в зв`язку з необхідністю направлення матеріалів справи до судів апеляційної та касаційної інстанцій.

06.04.2020 року суд поновив провадження у справі без визначення дати та часу судового засідання, через запровадженні урядом карантинні заходи.

17.04.2020 року представника Позивача заявив клопотання про участь в усіх наступних судових засіданнях в режимі відео конференції, проведення яких просив доручити Господарському суду Харківської області.

06.05.2020 року суд призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 28.05.2020 року та задовольнив клопотання позивача про участь його представника в засіданні в режимі відео конференції, проведення якої доручив Господарському суду Харківської області.

27.05.2020 року Позивачем подано клопотання про розгляд справи без участі його представника через припинення проведення судових засідань в режимі відео конференції між Господарським судом Харківської області та іншими судами, підприємствами, установами, організаціями та громадянами.

Відповідач явку в судове засідання 28.05.2020 року не забезпечив, через що, за відсутності доказів його належного повідомлення про розгляд справи, суд відклав засідання на 09.06.2020 року.

09.06.2020 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення Відповідача, за змістом яких він підтримав свої заперечення по суті спору та просив провести судовий розгляд справи без участі його представника.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2014 року між Позивачем (Постачальником) та Відповідачем (Покупцем) укладено Договір поставки плівки для упаковки № 17/02 (надалі - Договір).

Згідно умов п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язався виготовити та передати у власність Покупця, в визначений строк плівки для упаковки (далі Товар), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п. 2.1. Договору, поставка товару здійснюється партіями. Виготовлення кожної окремої партії Товару, передбаченої договором, оформлюється Специфікацією на підставі Заявок Покупця, які є невід`ємними частинами Договору. В Специфікаціях сторони погоджують повне найменування Товару, кількість, одиницю виміру, ціну за одиницю, загальну вартість товару, строки виготовлення, його параметри (ширину бобін, діаметр бобін, щільність та склад матеріалу, кількість фарб, направлення малюнку при розмотуванні, розміщення дизайнів на циліндрах), ціну за підготовку до друку, адресу місця передачі товару.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що ціна за одиницю товару погоджується сторонами та фіксується в кожній Специфікації. Ціна є фіксованою та включає в себе: вартість Товару, упаковки і маркування.

Загальна сума договору складається з вартості всіх партій Товару, зазначених в специфікаціях (п. 3.2. Договору).

Вартість підготовки до друку (формних циліндрів) зазначається в специфікаціях та оплачується Покупцем в розмірі 100% вартості підготовки до друку, передбаченої в специфікації на пізніше 30 календарних днів з моменту підписання специфікації (п. 3.3. Договору).

Оплата товару здійснюється в розмірі 100% вартості партії Товару передбаченої відповідною специфікацією не пізніше 30 календарних днів від дня підписання видаткової накладної (товаротранспортної накладної) про прийняття Товару. Оплата здійснюється в національній валюті України. Датою оплати вважається день надходження передбаченої суми платежу в банк Постачальника на його розрахунковий рахунок. (п.п. 4.1., 4.2., 4.3 Договору).

Звертаючись із даним позовом до суду, Позивач зазначає, що на виконання умов договору поставки № 17/02 від 17.02.2014 року, в період з 26.12.2017 року по 18.05.2018 року Відповідачу було поставлено товар на загальну суму 3 499 823,02 грн. В порушення взятих на себе зобов`язань, Відповідач товар оплатив частково та частково здійснив повернення бракованої продукції.

За підрахунками Позивача, заборгованість Відповідача складає суму 2 632 139,73 грн., стягнення якої, є предметом спору.

Зі змісту наданих у справу доказів убачається, що в період 26.12.2017 року по 18.05.2018 року Позивачем, на виконання умов договору поставки № 17/02 від 17.02.2014 року було здійснено поставку товару на суму 3 499 823,02 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

- № 1080 від 26.12.2017 на суму 652 551,28 грн.;

- № 54 від 02.02.2018 на суму 588 42,54 грн.;

- № 57 від 06.02.2018 на суму 139 193,70 грн.;

- № 63 від 08.02.2018 на суму 374 880,08 грн.;

- № 82 від 15.02.2018 на суму 223 287,35 грн.;

- № 116 від 05.03.2018 на суму 259 934,46 грн.;

- № 143 від 20.03.2018 на суму 286 827,48 грн.;

- № 197 від 16.04.2018 на суму 242 568,34 грн.;

- № 203 від 24.04.2018 на суму 732 177,79 грн.;

- № 229 від 18.05.2018 на суму 20 203,33 грн.

Заперечуючи проти існування заявленої до стягнення заборгованості, Відповідач надав докази здійснення оплат на користь Позивача, зокрема, звіт по проводках за даними бухгалтерського обліку підприємства.

Крім того, як зазначив Відповідач в додаткових поясненнях, факт відсутності заборгованості підтверджується наданим Позивачем актом звірки за період з 01.12.2017 по 25.07.2018, згідно якого, вартість поставки у визначений період склала суму 6 249 746,91 грн., а сума здійснених відповідачем оплат 7 983 784,18 грн. При цьому, вказана в акті звірки сума початкового сальдо в розмірі 4 366 177,00 грн. не підтверджена жодними доказами.

Здійснивши оцінку поданих доказів, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено, а сторонами не спростовано факт поставки Позивачем товару в період із 26.12.2017 року по 18.05.2018 року на суму 3 499 823,02 грн., а також, факт оплати та повернення Відповідачем в період із 31.01.2018 року по 25.07.2018 року товару на загальну суму 6 911 890,34 грн., що свідчить про відсутність заявленої до стягнення заборгованості з оплати поставленого товару.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивач в порушення наведених процесуальних норм не надав суду належних та допустимих доказів поставки на користь Відповідача товару в період до 26.12.2017 року та наявності заборгованості з його оплати, обмежившись подачею суду доказів поставки на суму 3 499 823,02 грн., яку з урахуванням матеріалів справи оплачено Відповідачем в повному обсязі.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги Позивача про стягнення суми основного боргу у розмірі 2 632 139,73 грн., є недоведеними і задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про стягнення неустойки, інфляційних втрат та трьох процентів річних, слід зазначити, що їх підрахунок проведено без урахуванням проведених Відповідачем оплат, факт здійснення яких в період 31.01.2018 року по 25.07.2018 року не заперечувався сторонами під час розгляду справи, отже, зазначений розрахунок здійснено Позивачем необґрунтовано, що виключає підстави для задоволення позову в зазначеній частині вимог.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, заявлені позивачем вимоги підлягають відхиленню в повному обсязі.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 77-79, 86, 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на Позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням положень пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №540-ІХ від 30.03.2020.

Повне рішення складено 16.06.2020

Суддя О.В. Ліпинський