ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
11.06.2020р. Справа №905/1081/20
за заявою: б/н від 05.06.2020р. Фізичної особи-підприємця Кочини Володимира Федоровича про вжиття заходів забезпечення позову по справі:
за позовом: Фізичної особи-підприємця Кочини Володимира Федоровича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )
до: Фізичної особи-підприємця Прилипка Германа Вікторовича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 )
про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, зобов`язання вчинити певні дії
Суддя Паляниця Ю.О.
Фізична особа-підприємець Кочин Володимир Федорович, м.Маріуполь звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Маріупольської міської ради, м.Маріуполь, Фізичної особи-підприємця Прилипка Германа Вікторовича, м.Маріуполь, у якій просив суд:
- визнати незаконним та скасувати рішення №7/52-5310 від 27.05.2020р. Маріупольської міської ради «Про надання згоди на укладення мирової угоди (бульв.Меотиди, 38 в Лівобережному районі міста, просп.Нахімова, 33а в Приморському районі міста, просп.Металургів, 156 в Кальміуському районі міста, вул.А.Куїнджі, 35 в Центральному районі міста)»;
У лютому 2019 року заявник позову звернувся до міської ради із завою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (будівництво нежитлової будівлі магазину) орієнтовною площею 0,1087 га, яка розташована у АДРЕСА_3 . Фактичне збільшення площі запитуваної у подальшому в оренду земельної ділянки заявником обумовлено необхідністю закінчення будівництва об`єкту нерухомості та благоустрію прилеглої до нього території.
З прийняттям Маріупольською міською радою рішення №7/46-4513 від 23.10.2019р., яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по просп.Будівельників, 32 в Приморському районі міста Фізичній особі-підприємцю Кочину В.Ф., заявником було укладено договір на виконання геодезичного вишукування та землевпорядного проектування на земельній ділянці за вказаною вище адресою.
З огляду на те, що звернення позивача як власника нерухомості, яка розташована на орендованій померлою особою земельній ділянці з вимогами про припинення такого права залишено міською радою без задоволення, Фізична особа-підприємець Кочин Володимир Федорович звернувся до суду із розглядуваним позовом.
Разом з цим, на підставі рішення №7/52-5310 від 27.05.2020р., Маріупольською міською радою надано згоду на укладення мирової угоди (додаток до акту органу місцевого самоврядування) із Фізичною особою-підприємцем Прилипком Германом Вікторовичем (відповідач 2), за змістом п.п.3, 4 проекту якої, міська рада надає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (будівництво магазину непродовольчих товарів) орієнтовною площею 0,0402 га по просп.Будівельників, 32 в Приморському районі міста Фізичній особі-підприємцю Прилипку Г.В. та у подальшому, у разі його виготовлення відповідачем 2, зобов`язується розглянути вказаний проект.
На думку заявника позову, вказаний акт органу місцевого самоврядування є протиправним, необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки земля, на розробку проекту землеустрою якої надано дозвіл Фізичній особі-підприємцю Прилипку Г.В. (0,0402 га) становить частину земельної ділянки, яку виділено Фізичній особі-підприємцю Кочину Володимиру Федоровичу на підставі рішення №7/46-4513 від 23.10.2019р. Маріупольської міської ради.
Відтак, на переконання позивача, з огляду на викладені вище обставини, рішення №7/52-5310 від 27.05.2020р. міської ради підлягає визнанню незаконним та скасуванню.
До позовної заяви позивачем додано заяву б/н від 05.06.2020р. про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:
- зупинення дії рішення №7/52-5310 від 27.05.2020р. Маріупольської міської ради «Про надання згоди на укладення мирової угоди (бульв.Меотиди, 38 в Лівобережному районі міста, просп.Нахімова, 33а в Приморському районі міста, просп.Металургів, 156 в Кальміуському районі міста, вул.А.Куїнджі, 35 в Центральному районі міста)» до ухвалення рішення суду по справі;
- заборони Головному управлінню містобудування та архітектури Маріупольської міської ради надавати будь-які погодження проекту та спеціальні зональні умови Фізичній особі-підприємцю Прилипку Герману Вікторовичу відносно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по пр.Будівельників АДРЕСА_3 в Приморському районі міста АДРЕСА_4 ;
- заборони Держгеокадастру України та всім його структурним підрозділам, в тому числі, Головному управлінню Держгеокадастру у Донецькій області і відділу у місті Маріуполі здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно проекту землеустрою щодо відведення Фізичній особі-підприємцю Прилипку Герману Вікторовичу земельної ділянки по АДРЕСА_5 . АДРЕСА_3 32 в Приморському районі міста Маріуполя АДРЕСА_4 області.
Як вказувалось, на виконання рішення №7/46-4513 від 23.10.2019р. Маріупольської міської ради Фізичною особою-підприємцем Кочиним Володимиром Федоровичем наразі вчиняються дії по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1087 га, яка розташована у АДРЕСА_4 просп АДРЕСА_3 , про що свідчить представлений суду договір №918 від 01.11.2019р.
В той же час, на думку позивача, укладання мирової угоди між Маріупольською міською радою та відповідачем 2 та затвердження її судом на виконання приписів рішення №7/52-5310 від 27.05.2020р. Маріупольської міської ради «Про надання згоди на укладення мирової угоди (бульв.Меотиди, 38 в Лівобережному районі міста, просп.Нахімова, 33а в Приморському районі міста, просп.Металургів, 156 в Кальміуському районі міста, вул.А.Куїнджі, 35 в Центральному районі міста)» повністю унеможливить реєстрацію проекту землеустрою Фізичною особою-підприємцем Кочиним Володимиром Федоровичем.
Разом з цим, на переконання позивача, з отриманням дозволу на виготовлення документації із землеустрою, вчиненням дій по її розробці, подальшим внесенням відомостей у Державний земельний кадастр щодо реєстрації проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (будівництво магазину непродовольчих товарів) орієнтовною площею 0,0402 по просп.Будівельників, 32 відповідачем 2 та погодженням зазначеного проекту Головним управління містобудування та архітектури Маріупольської міської ради відбудеться «накладення» земельних ділянок одна на одну.
На думку Фізичної особи-підприємця Кочина Володимира Федоровича вжиття заходів до забезпечення позову є реальною гарантією виконання судового рішення, виходячи з принципів розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та дотримання збалансованості інтересів сторін. Натомість, незастосування заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача.
Розглянувши заяву б/н від 05.06.2020р. Фізичної особи-підприємця Кочина Володимира Федоровича про забезпечення позову, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення, з огляду на наступне.
У відповідності до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 ст.137 вказаного нормативно-правового акту встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.
Згідно з ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Виходячи з загальних положень законодавства, суд вважає за необхідне зауважити, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Вирішуючи питання стосовно необхідності у забезпеченні позову, суд виходить з того, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві чи іншим особам вчиняти певні дії.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
При цьому, види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Слід зауважити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд керується тим, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, поза як це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення №18-рп/2012 від 13.12.2012р. Конституційного Суду України).
Отже, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.
Предметом розглядуваного спору є, зокрема, захист позивачем свого права як потенційного контрагента, на формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав з метою отримання останньої у користування.
При цьому, існують підстави вважати, що запитувана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі земельна ділянка орієнтовною площею 0,1087 га, яка розташована у м.Маріуполі по просп.Будівельників, 32, з метою захисту права на отримання якої в оренду позивач і звернувся до суду, та земельна ділянка орієнтовною площею 0,0402 по просп.Будівельників, 32 у міста Маріуполі Донецької області, право на розробку землеустрою щодо відведення якої надано міською радою Фізичній особі-підприємцю Прилипку Герману Вікторовичу, мають часткове співпадіння.
Водночас, ст.ст.118, 123 Земельного кодексу України не забороняє надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення тієї самої земельної ділянки (або земельних ділянок, що «накладаються») кільком особам.
Проте, у випадку фактичного виконання рішення №7/52-5310 від 27.05.2020р. міської ради, укладання мирової угоди між відповідачами в редакції, викладеній у додатку до цього акту, та затвердження її судом, Фізична особа-підприємець Прилипко Герман Вікторович наділяється правом вчиняти дії по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по просп.Будівельників, 32 у місті Маріуполі, з огляду на що, у майбутньому виникнуть обставини за яким право на отримання в оренду однієї землі матиме як Фізична особа-підприємець Кочин Володимир Федорович, так і відповідач 2 (в частині, що накладається).
В той же час, невизначеність у спірних правовідносинах сторін (позивача та відповідача 2) у вигляді наявності одночасного права на розробку проекту землеустрою щодо відведення однієї і тієї ж земельної ділянки двома особами для будівництва та обслуговування будівель торгівлі з метою отримання її у майбутньому в оренду є неприпустимим та не ґрунтується на закріпленому в положеннях ст.ст.1, 12, 13 Закону України «Про основи містобудування» та Законі України «Про благоустрій населених пунктів» такому принципі розпорядження Маріупольською міською радою землями територіальної громади як забезпечення раціонального використання території населеного пункту та задоволення потреб громади міста Маріуполя.
Таким чином, наявними в матеріалах справи документами підтверджується існування реальної загрози нівелювання мети звернення з цим позовом до суду відновлення порушених прав на завершення розробки проекту землеустрою та отримання земельної ділянки в оренду, адже навіть у випадку задоволення такого позову відповідне право вже може бути набуте іншою особою.
За приписами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).
З огляду на закріплені в наведених положеннях принципи з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування (рішення від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України», від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії», від 17.07.2008р. у справі «Каіч та інші проти Хорватії») вбачається, що Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення №15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.
Крім того, Конституційний Суд України у п.9 мотивувальної частини рішення №3-рп/2003 від 30.01.2003р. у справі №1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Таким чином, оцінюючи подані заявником докази з урахуванням положень ст.86 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням наявних матеріалів справи та положень чинного законодавства, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову з огляду на оскарження позивачем відповідного рішення міської ради в рамках розгляду справи №905/1081/20, шляхом зупинення дії спірного акту до набрання законної сили судовим рішенням господарського суду Донецької області за наслідками розгляду цього позову є доцільним.
Крім того, оскільки зазначені заходи вживаються судом як засіб забезпечення позову, тобто, виключно до вирішення спору по суті, суд вважає не порушеними інтереси інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.
Що стосується вимог заяви б/н від 05.06.2020р. про вжиття заходів забезпечення позову в частині заборони Головному управлінню містобудування та архітектури Маріупольської міської ради, Головному управлінню Держгеокадастру у Донецькій області і відділу у місті Маріуполі здійснювати будь-які реєстраційні дії, надавати спеціальні зональні умови та будь-які погодження проекту землеустрою щодо відведення Фізичній особі-підприємцю Прилипку Герману Вікторовичу, то суд вважає, що зупинення дії рішення міської ради виключає можливість вчинення будь-яких подальших дій на його виконання. Відтак вимоги заяви у цій частині не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.
З огляду на наведені приписи законодавства щодо зустрічного забезпечення позову, оскільки, відносини у даній справі не є врегульованими та залишаються спірними, з урахуванням того, що заходи забезпечення позову не спричиняють відповідачам матеріальних збитків, суд не вбачає наразі доцільності застосування зустрічного забезпечення, однак, вважає за необхідне роз`яснити сторонам про можливість подання відповідної заяви про застосування заходів зустрічного забезпечення після застосування судом заходів забезпечення позову в порядку ч.4 ст.141 Господарського процесуального кодексу України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -
1. Заяву Фізичної особи-підприємця Кочина Володимира Федоровича про забезпечення позову задовольнити частково.
2. До набрання законної сили судовим рішенням господарського суду Донецької області за наслідками розгляду позову Фізичної особи-підприємця Кочина Володимира Федоровича до Маріупольської міської ради, Фізичної особи-підприємця Прилипка Германа Вікторовича в межах справи №905/1081/20 зупинити дію рішення №7/52-5310 від 27.05.2020р. Маріупольської міської ради «Про надання згоди на укладення мирової угоди (бульв.Меотиди, 38 в Лівобережному районі міста, просп.Нахімова, 33а в Приморському районі міста, просп.Металургів, 156 в Кальміуському районі міста, вул.А.Куїнджі, 35 в Центральному районі міста)».
3. В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.
4. Стягувачем за цією ухвалою є: Фізична особа-підприємець Кочин Володимир Федорович ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ).
6. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 11.06.2020р., підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження відповідно до ч.1 ст.144 Господарського процесуального кодексу України.
7. Ухвала про забезпечення позову може бути пред`явлена до виконання в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.
Суддя Юлія Олександрівна Паляниця
Ю.О.Паляниця