УХВАЛА

м. Київ

16.06.2020Справа № 910/1767/20

За заявою Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про поновлення пропущеного процесуального строку та клопотання у справі

За позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський Металургійний комбінат імені Ілліча"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 6198,14грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у розмірі 6198,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав взяті на себе за договором зобов`язання по збереженню товару, переданого для перевезення, в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 6198,14 грн.

Ухвалою суду від 17.02.2020 відкрито провадження у справі № 910/1767/20, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін, запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов.

16.03.2020 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач проти позовних вимог заперечує повністю, вказуючи на необхідність доведення розміру фактично завданих збитків.

27.03.2020 від позивача, через канцелярію суду, надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.04.2020 р. у справі № 910/1767/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1, ) збитків (вартості нестачі вантажу) у розмірі 6198 (шість тисяч сто дев`яносто вісім) грн 14 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. коп.

Також, у вищезазначеному рішенні суду зазначено, що вимоги позивача щодо стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 1 682,57 грн. є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають покладенню на відповідача.

05.06.2020 року до канцелярії суду від Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" надійшли заява про поновлення пропущеного процесуального строку в якому він просить суд поновити строк для подання доказу понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та клопотання по справі, в якому просить суд позовну вимогу, зокрема, щодо стягнення витрат, понесених позивачем на надання йому правової допомоги задовольнити.

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень ГПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк дії карантину, визначений постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 №211 із змінами, до 22.06.2020.

Згідно до ч.1 ст.115 ГПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

В силу приписів ч.1, ч.5 ст.116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 - 8 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину в силу норм ГПК України, в зв`язку з чим у суду відсутні підстави для задоволення заяви Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про поновлення пропущеного процесуального строку.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Отже, з умов статті 221 та ч. 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що можливість вирішення питання про судові витрати після ухвалення судового рішення з поданням відповідних доказів в підтвердження їх понесення, можливе лише у випадку розгляду справи в порядку загального позовного провадження з про веденням судових дебатів, під час яких стороною і заявляється про понесення нею таких витрат, у зв`язку з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2, 3, 8 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Як було зазначено вище дана справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, про що позивачу було відомо, оскільки, він отримав ухвалу про відкриття провадження у справі. Отже в рамках даної справи судові дебати не проводились, а тому норма ст. 221 ГПК України в даному випадку не застосовується.

При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, які мають бути подані до початку розгляду справи по суті, тобто протягом 30 днів, з дня відкриття провадження у справі.

Отже, позивач зобов`язаний був подати наявні в нього докази в підтвердження витрат на правову допомогу разом з заявами по суті спору (позовна заява, відповідь на відзив).

Суд зауважує, що перебіг процесуальних строків для суду, зокрема строки підготовки справи до розгляду (надання сторонам можливості скористатись своїм правом на подання заяв по суті справи до доказів в їх обгрунтування) та розгляду справи по суті ставиться в залежність від вчинення саме сторонами дій, зокрема щодо реалізації права на подання заяв по суті спору. Отже, оскільки, сторонами під час дії карантину були подані відзив та відповідь на відзив, суд розглянув справу по суті, оскільки, це не порушувало процесуальних прав сторін.

Суд відзначає, що станом на день складання позовної заяви (31.01.2020) у позивача уже були наявні докази (додаткова угода № 61 від 23.01.2020, розрахунок розміру винагороди від 24.01.2020). Станом на дату складання відповіді на відзив (19.03.2020) у позивача був наявний акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 24.02.2020. Отже вищезазначені докази, які позивач подає після ухвалення рішення, були наявні в нього станом на день складання позову та день складання відповіді на відзив і могли бути подані до початку розгляду даної справи по суті.

В той же час, як вбачається із мотивувальної частин рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2020 у справі № 910/1767/20, питання щодо відшкодування судових витрат позивача в частині витрат на професійну правничу допомогу було розглянуте судом та вирішене по суті. Суд звертає увагу заявника, що покладення на відповідача витрат на правничу допомогу, не є позовною вимогою (з цієї суми не сплачується судовий збір, крім того при зверненні з позовом вона може вказуватись орієнтовно), а є частиною судових витрат, обгрунтованість стягнення яких вирішується на підставі процесуального законодавства та поданих стороною доказів.

В рішенні суд дійшов висновку, що поданих позивачем документів не достатньо для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу та їх розподілу, оскільки позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на заявлену суму, доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що підлягає сплаті позивачем (зокрема, акта надання послуг (акт прийому-передачі наданих послуг), обов`язковість складання якого встановлено пунктом 5.3 про надання юридичних послуг (правової допомоги) №845 від 30.03.2018, та який є підставою для розрахунку за послуги), доказів оплати адвокатських послуг у разі її здійснення. Тому вимоги позивача щодо стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 1 682,57 грн. є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають покладенню на відповідача.

Отже, дане питання було розглянуте судом по суті та з приводу нього ухвалено рішення суду.

Суд звертає увагу заявника, що у разі своєчасного подання позивачем доказів, наявних у нього на час складення позовної заяви та час подання відповіді на відзив, суд мав би підстави для визначення розміру витрат на правову допомогу та їх обґрунтованості, і відповідно покладення на відповідача заявленої суми витрат, які позивач мав понести. Отже відсутність доказу понесення витрат на правову допомогу, який міг бути поданий лише на стадії розгляду справи по суті (платіжне доручення № від 24.04.2020 на суму 1638,48 грн) з огляду на актуальну практику Верховного Суду не впливає на підставність покладення на відповідача витрат на правову допомогу, за умови своєчасного подання інших доказів, долучених до клопотання позивача.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на розгляд та вирішення судом під час розгляду справи № 910/1767/20 по суті питання про розподіл судових витрат, в тому числі витрат позивача на професійну правничу допомогу (вимогу про стягнення якої заявлено у клопотанні по справі), у суду відсутні правові підстави для переоцінки даних обставин та задоволення клопотання позивача.

Керуючись статтями 115, 116, 119, 129, 234, 244 п.4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про поновлення пропущеного процесуального строку відмовити.

2. В задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про стягнення витрат позивача на правову допомогу у справі №910/1767/20 відмовити.

Згідно з ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В.Усатенко