СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2020 р. Справа № 922/3280/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білецька А.М. , суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Острась В.Ю., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ПТ№2722 від 09.04.2019р.; довіреність б/н від 09.06.2020 р.,

першого відповідача - Крюков О.О., посвідчення ХКП№015772 від 09.08.2019 р.; наказ №37 о/с від 30.07.2019 р.,

другого відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.760) на рішення господарського суду Харківської області від 07.02.2020 (суддя Шарко Л.В., повний текст складено 17.02.2020) у справі №922/3280/19

за позовом ПП "Золота нива 1", с. Забавне

до Головного управління Національної поліції в Харківській області, м. Харків,

Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, м. Харків

про стягнення 14 000 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

ПП "Золота нива 1" звернулося до Господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просило суд (з урахуванням заяви №314 від 23.12.2019 про уточнення позовних вимог, а.с.187 т.1) стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Золота нива 1" шкоду, заподіяну внаслідок неправомірних дій Головного управління Національної поліції в Харківській області, в розмірі 14000 грн, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Харківській області .

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 25.07.2019 слідчим Ізюмського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області безпідставно вилучено належний позивачу транспортний засіб марки КАМАЗ 55102. Неправомірність дій слідчого, на думку позивача, підтверджено ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.08.2019 у справі №623/3028/19, якою відмовлено в задоволені клопотання слідчого про накладення арешту на вказаний транспортний засіб. Позивач вказує на те, що внаслідок протиправних дій слідчого, він у період з 25.09.2019 по 01.08.2019 був позбавлений можливості використовувати в господарській діяльності належний йому транспортний засіб, у зв`язку з чим, орендував у СТОВ «Злагода» аналогічний автомобіль та сплатив за його оренду 14000 грн. Вказані грошові кошти, як зазначає позивач, є збитками, що підлягають відшкодуванню йому за рахунок держави.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.02.2020 у справі №922/3280/19 в задоволенні позову відмовлено.

В наведеному рішенні суд першої інстанції зазначив, що ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.08.2019 у справі № 623/3028/19 не встановлено факт незаконних дій слідчого Ізюмського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області. Інформація щодо звернення позивача зі скаргами на дії слідчого у матеріалах справи не міститься. Крім того, провадження у досудовому розслідуванні за фактом внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000670 від 25.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 290 КК України (знищення, підробка або заміна номерів вузлів та агрегатів транспортного, засобу) не закрито. Враховуючи наведене, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено неправомірності та незаконності дій першого відповідача (Головного управління Національної поліції в Харківській області), оскільки дії слідчого у рамках кримінального провадження № 000670 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого статтею 290 КК України, протиправними не визнавались.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про наявність у діях першого відповідача складу цивільного правопорушення, що є підставою для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків на підставі ст.1174 Цивільного кодексу України. Як зазначає позивач, протиправна поведінка Головного управління Національної поліції в Харківській області полягала у неправомірних діях слідчого щодо вилучення у ПП «Золота нива 1» належного йому на праві власності транспортного засобу, оскільки невідповідність номеру кузова на рамі вилученого транспортного засобу номеру у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу була допущена працівниками РЕВ МВ №7 ДАІ ГУ УМВС України при внесенні реєстраційних даних на транспортний засіб. Вказані обставини, як зазначає позивач, встановлені ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.08.2019 у справі 623/3028/19. Позивач вказує на те, що наявність збитків у розмірі 14000 грн. підтверджується, зокрема, договором оренди транспортних засобів, укладеного з СТОВ «Злагода», актом наданих послуг до вказаного договору, платіжним дорученням про сплату на користь СТОВ «Злагода» грошових коштів за оренду транспортного засобу. Позивач вважає, що існує причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою першого відповідача та завданими збитками, оскільки через неправомірні дії слідчого позивач не мав можливості користуватися належним йому транспортним засобом і поніс витрати на оренду аналогічного автомобіля.

Також позивач посилається на те, що спірні деліктні правовідносини виникли у зв`язку із незабезпеченням державою правомірного втручання у право мирного володіння майном, тобто, через дії, які не опосередковуються Кримінальним процесуальним кодексом України, у зв`язку із чим відсутня необхідність встановлення окремим судовим рішенням протиправності дій державного органу. Вказані обставини, як зазначає позивач, не були враховані судом першої інстанції.

Перший відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів позивача заперечує, зазначає про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - без змін.

В судовому засіданні 09.06.2020 представник позивач заявив суду усне клопотання про долучення до матеріалів справи виправленої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яке тимчасово вилучалося поліцією.

Представник позивача пояснив, що вказаний доказ не був поданий суду першої інстанції, оскільки він отримав цей документ після розгляду справи Господарським судом Харківської області.

Перший відповідач заперечував проти долучення вказаного документу до матеріалів справи.

Відповідно до ч.3 ст.269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Виправлене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не стосується обставин справи та не може вплинути на результати вирішення спору.

Враховуючи, що наданий позивачем документ не був предметом дослідження та оцінки суду першої інстанції, він є новим доказом, у зв`язку з чим не приймається судом до розгляду.

За наведеного, судова колегія відмовляє в задоволенні клопотання позивача.

Другий відповідач в судове засідання 09.06.2020 не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Клопотань про відкладення розгляду справи від сторін не надходило.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації другим відповідачем своїх процесуальних прав, належним чином повідомлено другого відповідача про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності його представника.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та першого відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

25.07.2019 власник ПП "Золота Нива" звернувся до Територіального сервісного центру №6344 із заявою №241046782 про проведення операції "430 - Перереєстрація при заміні свідоцтва про реєстрацію" та надання платних послуг, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2007 № 795 та Наказу МВС України від 10.02.2012 № 103 (а.с.80 т.1).

Згідно акту огляду транспортного засобу та реєстраційних документів від 25.07.2019, виданого судовим експертом В.О. Довженко, під час огляду транспортного засобу, а саме "Камаз 55102" д.н.з. НОМЕР_1 , номер рами (шасі): НОМЕР_2 , власник ТЗ: 1111 "Золота Нива - 1", місцезнаходження власника ТЗ: Харківська обл., Ізюмський район, с. Забавне, вул. Харківська, 1/6 , виявлено ознаки підробки в ідентифікаційному номері двигуна (табличка), табличка з номером двигуна знищена, майданчик для її кріплення має механічні пошкодження, в отворах для кріплення таблички з номером двигуна присутні заклепки з фрагментом таблички (а.с.81 т.1).

Вказані обставини стали підставою для звернення експерта до служби " 102".

25.07.2019 Ізюмським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, на підставі статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, за даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000670 від 25.07.19 року, та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 290 Кримінального кодексу України України (знищення, підробка або заміна номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу) (а.с.85 т.1).

25.07.2019 слідчим Ізюмського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Оленченко К.В. проведено огляд місця події, а саме: ділянки місцевості, розташованої поблизу ТСЦ № 6344 по вул. Гостинній в м. Ізюм Харківської області. На ділянці виявлено автомобіль марки "Камаз 55102" д.н.з. НОМЕР_4 . При огляді транспортного засобу на поверхні кузову автомобіля виявлено металеву табличку із номером кузова НОМЕР_2 , під час огляду моторного відсіку автомобіля виявлено, що табличка із номером двигуна відсутня, на місці кріплення таблички присутні сліди кріплення у вигляд, і заклепок з фрагментами металевої таблички. Присутній під час огляду Пересічанський А.А. надав свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_7 , видане 27.01.2006р. РЕВ МВ № 7 ДАІ м. Ізюм, в якому зазначені номер шасі НОМЕР_2 .

Під час проведення огляду місця подій 25.07.2019 вилучено автомобіль КамАЗ " 55102" д.н.з. НОМЕР_4 , номер кузову НОМЕР_2 , що перебуває у власності ПП "Золота Нива - 1", а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , що відображено в протоколі огляду місця події від 25.07.2019 (а.с.83-84 т.1).

26.07.2019 автомобіль марки "КамАЗ 55102" д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000670 від 25.07.2019.

26.07.2019 слідчим Ізюмського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Оленченко К.В. погоджено із прокурором Ізюмської місцевої прокуратури Чумаченко Ю.С. клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000670 від 25.07.2019 та направлено вказане клопотання поштою до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області (а.с.86-87 т.1).

01.08.2019 слідчим суддею Ізюмського міськрайонного суду Харківської області винесено ухвалу у справі №623/3028/19 про відмову в задоволенні клопотання слідчого Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції Оленченко К.В. про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000670 від 25.07.2019 за ознаками злочину, передбаченого статтею ст.290 Кримінального кодексу України (а.с.88-90 т.1).

01.08.2019 транспортний засіб марки "Камаз 55102" д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , повернуто представнику ПП "Золота Нива -1" - Пересічанському А.А., про що останній надав відповідну розписку (а.с.91 т.1).

У зв`язку із вилученням транспортного засобу в період збору врожаю Приватне підприємство "Золота нива 1" звернулось до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" з листом №25/07 від 25.07.2019, в якому просило дати строком з 26.07.2019 по 12.08.2019 в користування вантажний самоскид марки КАМАЗ 55102 в кількості 1 (одна) шт. (а.с. 27 т.1)

У відповідь, СТОВ "Злагода" в листі №25 від 26.07.2019 повідомило, що має можливість надати ПП "Золота нива 1" у платне користування вантажний автомобіль марки КАМАЗ 55102, платне користування складає 2000 грн. за кожен день оренди. (а.с. 28 т.1)

26.07.2019 між ПП "Золота нива 1" та СТОВ "Злагода" укладено договір оренди транспортних засобів №2607-03 (далі - договір) та додаток №1 до нього (а.с. 29-32 т.1)

Відповідно до п.5.1. договору розмір орендної плати становить 2000 грн. за кожен день оренди кожної одиниці транспортних засобів.

26.07.2019 СТОВ "Злагода" передало, а ПП "Золота нива 1" прийняло в оренду Камаз 55102, самоскид, НОМЕР_13 , 1990 року випуску, колір оранжевий, номер шасі кузова, рами) НОМЕР_14 , про що складено відповідний акт (а.с.33 т.1).

У період з 26.07.2019 по 01.08.2019 ПП "Золота нива 1" використовувало вказаний транспортний засіб у своїй господарській діяльності, що підтверджується подорожніми листами вантажного автомобіля №115 від 26.07.2019, №141 від 27.07.2019, №162 від 28.07.2019, №171 від 29.07.2019, №192 від 30.07.2019р, №200 від 31.07.2019, №215 від 01.08.2019 (а.с. 34-40 т.1)

Відповідно до акту приймання-передачі транспортних засобів від 02.08.2019 до договору оренди транспортних засобів №2607-03 від 26.07.2019 вказаний транспортний засіб був повернутий СТОВ "Злагода" (а.с. 41 т.1)

02.08.2019 між СТОВ "Злагода" та ПП "Золота нива 1" підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) до договору оренди транспортних засобів №2607- 03 від 26.07.2019, відповідно до якого вартість наданих послуг складає 14000 грн. (а.с. 42 т.1)

ПП "Золота нива 1" сплатило на користь СТОВ "Злагода" грошові кошти у розмірі 14000 грн. за договором оренди транспортних засобів №2607-03 від 26.07.2019 та актом виконаних робіт (наданих послуг) від 02.08.2019, що підтверджується платіжним дорученням №3983 від 08.08.2019 (а.с.43 т.1).

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що внаслідок дій слідчого Ізюмського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області з безпідставного вилучення належного на праві приватної власності ПП "Золота нива 1" транспортного засобу, у період з 25.09.2019 по 01.08.2019 (включно) підприємству були завдані збитки у розмірі 14000 грн., що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Судова колегія враховує наступне.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 Цивільного кодексу України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 Цивільного кодексу України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 Цивільного кодексу України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цивільного кодексу України).

Шкода, завдана юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 Цивільного кодексу України.

Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17.

З огляду на наведене, встановлення неправомірності дій Головного управління Національної поліції в Харківській області, внаслідок яких було завдано шкоди, є основним предметом доказування у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (статті 11 ЦК України).

Статтею 8 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Статтею 16 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК України) визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.1 ст.167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині 2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду (ч.2 ст.168 КПК України).

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором (ч.1 ст.171 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 КПК України, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу (ч.3 ст.172 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (чю3 ст.173 КПК України).

Як свідчать матеріали справи, Ізюмським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 290 Кримінального кодексу України (знищення, підробка або заміна номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу).

Під час досудового розслідування 25.07.2019 слідчим було проведено огляд місця події та виявлено ознаки підробки в ідентифікаційному номері двигуна автомобіля КАМАЗ " 55102" д.н.з. НОМЕР_4 , а саме, знищена табличка, а також встановлено, що номер кузову НОМЕР_2 не співпадає з номером, зазначеним в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

За вказаних обставин, у слідчого були достатні підстави вважати, що автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію є предметами злочину та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та відіграють роль речових доказів у кримінальному провадженні.

У зв`язку із цим, 25.07.2019, після проведення огляду місця подій, слідчим на підставі ст.167 КПК України, вилучено автомобіль КамАЗ " 55102" д.н.з. НОМЕР_4 , номер кузову НОМЕР_2 , що перебуває у власності ПП "Золота Нива - 1", а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , про що складено протокол (а.с.23 т.1) відповідно до ч.3 ст.168 КПК України.

Огляд місця події та вилучення майна відбулося у присутності довіреної особи ПП «Золота Нива1», який підписав протокол огляду місця події від 25.07.2019 без зауважень.

Отже, за вказаних обставин, існувала правова підстава для обмеження права власності позивача у вигляді тимчасового вилучення майна, що передбачено приписами ст.167 КПК України.

26.07.2019, тобто, на наступний робочий день після вилучення майна, на виконання ст.171 КПК України, слідчим Ізюмського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області погоджено із прокурором Ізюмської місцевої прокуратури Чумаченко Ю.С. клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000670 від 25.07.2019 та направлено вказане клопотання поштою до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області (а.с.86-87 т.1).

31.07.2019 на адресу суду рекомендованим поштовим відправленням надійшло клопотання слідчого Ізюмського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000670 від 25.07.2019, що відображено в ухвалі Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.08.2019 у справі №623/3028/19.

Вказане клопотання було прийнято до розгляду суддею, ухвала про повернення прокурору клопотання на підставі ч.3 ст.172 КПК України суддею не виносилася, що свідчить про відповідність поданих слідчим матеріалів вимогам ст.171 КПК України.

Враховуючи наведене, тимчасове вилучення слідчим у позивача майна відбулося в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні, на підставі ст.167 КПК України та з дотриманням слідчим визначеної ст.171 КПК України процедури щодо подання до суду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після його вилучення.

Отже, відсутні підстави, що слідчий порушив визначену КПК України процедуру тимчасового вилучення майна чи діяв не в межах своїх повноважень.

01.08.2019 слідчим суддею Ізюмського міськрайонного суду Харківської області винесено ухвалу у справі №623/3028/19 про відмову в задоволенні клопотання слідчого Ізюмського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Оленченко К.В. про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000670 від 25.07.2019 за ознаками злочину, передбаченого статтею ст.290 Кримінального кодексу України (а.с.88-90 т.1).

Вказана ухвала мотивована тим, що клопотання про накладення арешту на майно належним чином не мотивовано, в клопотанні не наведено доказів того, що власник майна знищував чи підробляв табличку номера двигуна, самостійно допустив невідповідності номеру кузова на рамі транспортного засобу та номеру у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, оскільки вона була допущена працівниками РЕВ МА №7 ДАІ м.Ізюм при внесенні реєстраційних даних на транспортний засіб.

Отже, судом не надавалася оцінка правомірності чи неправомірності дій слідчого під час тимчасового вилучення майна чи порушення ним порядку такого вилучення, а лише встановлено відсутність підстав для накладення арешту на майно відповідно до ст.170 КПК України.

Накладення арешту на майно в порядку ст.170 КПК України здійснюється виключно на підставі ухвали суду, у зв`язку з чим судом досліджувалися обставини, встановлення яких не входить до повноважень слідчого, який діяв в порядку ст.167 КПК України і на виконання вимог ч.5 ст.171 КПК України направив в суд клопотання для вирішення питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Позивач посилається на те., що ухвалою суду від 01.08.2019 у справі №623/3028/19 встановлено протиправну поведінку слідчого, що полягала у вилученні майна, оскільки невідповідність номеру кузова на рамі вилученого транспортного засобу номеру у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу була допущена працівниками РЕВ МВ №7 ДАІ ГУ УМВС України при внесенні реєстраційних даних на транспортний засіб.

Судова колегія враховує, що за положеннями ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Отже, при накладенні арешту суд не встановлює вину особи, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

В матеріалах справи відсутні докази закриття провадження у досудовому розслідуванні за фактом внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000670 від 25.07.2019.

Крім того, окрім невідповідності номеру кузова на рамі вилученого транспортного засобу номеру у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, досудовим розслідуванням виявлено ознаки підробки в ідентифікаційному номері двигуна, а саме, знищення таблички.

Отже, доводи позивача щодо встановлення неправомірності дій слідчого ухвалою суду від 01.08.2019 у справі №623/3028/19 -є безпідставними.

Відповідно до ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

01.08.2019 транспортний засіб марки "Камаз 55102" д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , повернуто представнику ПП "Золота Нива -1" - Пересічанському А.А., про що останній надав відповідну розписку (а.с.91 т.1).

Отже, в день винесення судом ухвали про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, транспортний засіб був повернутий власнику.

Повернення транспортного засобу власнику відбулося відповідно до процесуальних приписів глави 16 КПК України, які регулюють підстави, порядок тимчасового вилучення майна та його припинення.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав вважати неправомірними дії слідчого з тимчасового вилучення майна, оскільки останній діяв в межах повноважень та в порядку, визначеному положеннями глави 16 КПК України.

До матеріалів справи позивачем не надано доказів визнання протиправними дій слідчого чи посадових осіб відповідача під час досудового розслідування.

З огляду на те, що позивачем не доведено факту неправомірних дій першого відповідача, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність всіх елементів складу цивільного правопорушення для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У цій справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 07.02.2020 року у справі №922/3280/19 - без змін.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення

Рішення господарського суду Харківської області від 07.02.2020 року у справі №922/3280/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 15.06.2020р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя А.М. Білецька

Суддя Н.В. Гребенюк