РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.05.2020Справа № 910/11970/19

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко Г. П.,

за участю секретаря - Лебович А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи

За позовом Приватного акціонерного товариства "Вентиляційні Системи" (01030, м. Київ, ВУЛИЦЯ Михайла Коцюбинського, будинок 1; )

До 1) Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ" (93404, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вулиця СМЕТАНІНА, будинок 3-А; )

2) Державної організації (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" (04053, м. Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 17; )

За участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи" (08154, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Соборності, б. 36)

За участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж" (87515, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Італійська, будинок 116-А)

За участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТ РЕСУРС" (ідентифікаційний код 40343349, вул. Антоновича, 51, офіс 1314, м. Київ, 03150)

Про визнання припиненим правовідношення за договором поруки № 1 від 14.08.2013

За участі представників сторін:

Від позивача: Стойчев Р.В. (Ордер серія АІ № 1010065 від 22.10.2019; посвідчення адвоката № 195 від 22.04.2010);

Від відповідача-1: не прибув;

Від відповідача-2: Гамоля О.Ф. (довіреність № 158 від 07.05.2019);

Від третьої особи-1: не прибув;

Від третьої особи-2: не прибув;

Від третьої особи - 3: не прибув.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "ВЕНТИЛЯЦІЙНІ СИСТЕМИ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ" (далі відповідач - 1) та Державної організації (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" (далі відповідач - 2) про визнання припиненим правовідношення за договором поруки № 1 від 14.08.2013.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначає, що між Публічним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОДОСТІЧНІ СИСТЕМИ" 14.08.2013 було укладено кредитний договір № 4976.

14.08.2013 між Банком та Приватним акціонерним товариством "ВЕНТИЛЯЦІЙНІ СИСТЕМИ" було укладено договір поруки № 1 від 14.08.2013, згідно умов якого поручитель (позивач) поручається перед кредитором за виконання боржником (Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОДОСТІЧНІ СИСТЕМИ") зобов`язання по кредитному договору № 4976 та всіх додаткових угод до нього.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги закінченням строку для пред`явлення вимог до поручителя за договором поруки (частина 4 статті 559 Цивільного кодексу України) та просить визнати припиненим правовідношення за Договором поруки № 1 від 14.08.2013 між Публічним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ" (ПАТ "УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК") та Приватним акціонерним товариством "ВЕНТИЛЯЦІЙНІ СИСТЕМИ" та визнати припиненим правовідношення за Договором поруки № 1 від 14.08.2013 між Державною організацією "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" та Приватним акціонерним товариством "ВЕНТИЛЯЦІЙНІ СИСТЕМИ".

Крім того, в тексті позовної заяви позивач вказує третю особу: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОДОСТІЧНІ СИСТЕМИ" (08154, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Боярка, вулиця Соборності, будинок 36; ).

09.09.2019 Суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

20.09.2019 від позивача надійшла заява на усунення недоліків. Крім того, 25.09.2019 позивач подав заяву на усунення недоліків (уточнену позовну заяву).

27.09.2019 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу про відкриття провадження у справі. Розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначив на 22.10.2019, залучив до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи".

22.10.2019 від відповідача-1 надійшло клопотання № 355 від 21.10.2019 про продовження строку підготовчого засідання; від Товариства з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи" надійшли пояснення на позовну заяву.

22.10.2019 Суд за власною ініціативою ухвалив продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів та відкласти підготовче засідання на 19.11.2019

Ухвалою від 22.10.2019 Суд викликав в підготовче судове засідання відповідача-1 та третю особу.

Також 22.10.2019 від відповідача-1 надійшло клопотання про передачу справи за належною підсудністю.

19.11.2019 відповідач-1 подав клопотання про заміну неналежного відповідача; представник позивача подав заперечення на клопотання про передачу справи за належною підсудністю.

В судовому засіданні 19.11.2019 Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача - 1 про передачу справи за територіальною підсудністю до Господарського суду Луганської області, відмовив в задоволенні клопотання відповідача - 1 про заміну неналежного відповідача, залучив до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів, та відклав підготовче судове засідання на 17.12.2019, про що постановив відповідну ухвалу, в якій навів мотиви та обґрунтування прийнятих процесуальних рішень.

02.12.2019 від позивача надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест ресурс".

16.12.2019 від третьої особи-2 надійшло клопотання про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансову компанію "Інвест ресурс" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

17.12.2019 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 17.12.2019 Суд на місці ухвалив клопотання позивача та третьої особи - 2 про залучення третьої особи задовольнити, залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансову компанію "Інвест ресурс" та відклав підготовче судове засідання на 14.01.2020.

14.01.2020 через відділ канцелярії суду від третьої особи - 3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості третій особі ознайомитися з матеріалами справи та надати свої пояснення по справі.

В судовому засіданні14.01.2020 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 25.02.2020, та надав строк третій особі - 3 до 31.01.2020 для надання пояснень по справі.

20.01.2020 через відділ канцелярії суду від третьої особи - 3 надійшли пояснення, в яких просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

25.02.2020 через відділ канцелярії суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні 25.02.2020 суд на місці ухвалив відкласти судове засідання по суті справи на 24.03.2020.

18.03.2020 через відділ канцелярії суду від відповідача - 1 надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача, в якому відповідач просив суд відкласти розгляд справи до закінчення карантину в залежності від розвитку ситуації.

20.03.2020 через відділ канцелярії суду від Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, від позивача заява про перенесення розгляду справи на іншу дату.

Розгляд даної справи, призначений на 24.03.2020 не відбувся, оскільки з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19" від 11.03.2020 №211, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16.03.2020 9/рс-186/20, засідання Господарського суду міста Києва у складі судді Бондаренко Г.П., призначені на 24.03.2020, були зняті з розгляду, про що було розміщено відповідне оголошення на сайті Судової влади України.

31.03.2020 через відділ канцелярії суду від відповідача - 1 надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача, в якому відповідач - 1 просив суд відкласти розгляд справи до закінчення карантину в залежності від розвитку ситуації.

Ухвалою - повідомленням від 14.04.2020 суд повідомив учасників справи про призначення розгляду справи на 26.05.2020.

21.05.2020 через відділ канцелярії суду від відповідача - 1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

25.05.2020 через відділ канцелярії суду засобами електронного зв`язку від Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" надійшла заява про заміну сторони у справі як учасника процесу - відповідача на Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк", враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 925/698/16.

25.05.2020 засобами електронного зв`язку від третьої особи - 3 надійшла заява про відкладення розгляду справи.

26.05.2020 через відділ канцелярії суду від відповідача - 1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про передачу справи в порядку ст. 7 Кодексу України з процедур Банкрутства до Господарського суду Луганської області для розгляду в рамках провадження у справі № 913/266/20 про банкрутство ПАТ "УКР/ІН/КОМ".

В судове засідання 26.05.2020 відповідач - 1 та треті особи - 1, 2, 3 не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Представники позивача та відповідач - 2 в судове засідання прибули.

Розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" про заміну сторони у справі як учасника процесу - відповідача на ПАТ "Український інноваційний банк", враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 925/698/16, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з тих підстав, що ст. 48 Господарського процесуального кодексу України передбачає право на звернення із відповідними заявами та клопотаннями тільки для позивача по справі.

Стосовно клопотання відповідача - 1 про відкладення розгляду справи, то зазначене клопотання задоволено судом не було, з огляду на перевищення строків розгляду справи, визначених процесуальним законодавством, перехід до розгляду справи по суті ще до початку карантинних заходів, надання можливості стороні взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програми Skype чи Easycon, який було роз`яснено сторонам в ухвалі-повідомленні від 14.04.2020 року.

Щодо клопотання відповідача - 1 про передачу справи в порядку ст. 7 Кодексу України з процедур Банкрутства до Господарського суду Луганської області для розгляду в рамках провадження у справі № 913/266/20 про банкрутство ПАТ "УКР/ІН/КОМ", то таке клопотання залишено без розгляду з огляду на вирішення вказаного питання судом 19.11.2019, про що постановлено відповідну ухвалу, яка наявна в матеріалах справи.

Позивач та відповідач - 2 надали суду усні пояснення по суті справи, в яких зазначили, що позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач - 2 проти задоволення позовних вимог заперечує, судом також було досліджено наявні в справі докази.

Представник позивача, в тому числі, просив суд відкласти розгляд справи для надання можливості підготуватися до судових дебатів, та оскільки суд відмовив в задоволенні відповідного клопотання про відкладення розгляду справи, позивач в судових дебатах не виступав.

В судовому засіданні 26.05.2020 після дослідження доказів у справі, було заслухано промову відповідача - 2 в дебатах сторін у справі, та оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача - 2, з`ясувавши обставини, на які позивач, відповідачі та треті особи посилаються як на підставу своїх вимог, заперечень, пояснень та дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, Суд

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 14.08.2013 між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк", як банком, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи" (третя особа-1 у справі), як позичальником, укладено кредитний договір № 4976 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого банк надає Товариству з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи" кредит на умовах відновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 3 350 000,00 доларів США на термін по 13.08.2017.

У подальшому неодноразово, банком і позичальником укладалися додаткові угоди, які є невід`ємною частиною Кредитного договору, в тому числі підвищувалася процентна ставка по кредиту.

14.08.2013 між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк", як кредитором, та Приватним акціонерним товариством "Вентиляційні системи" (позивач у справі), як поручителем, укладений договір поруки № 1, відповідно до якого Приватне акціонерне товариство "Вентиляційні системи" поручається перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи" в повному обсязі зобов`язань по кредитному договору № 4976 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14.08.2013 та всіх додаткових угод до нього, що будуть укладені в майбутньому протягом строку його дії між кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи".

У подальшому неодноразово, банком і поручителем укладалися додаткові угоди, які є невід`ємною частиною договору поруки, в тому числі підвищувалася процентна ставка по кредиту. Востаннє додаткова угода до договору поруки була укладена сторонами 12.10.2015 (додаткова угода № 6), в якій, окрім іншого, поручитель підтвердив, що ознайомлений з умовами кредитного договору.

На підставі постанови правління Національного банку України від 24.12.2015 № 934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.12.2015 №239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

22.03.2016 правлінням НБУ на підставі пропозиції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ "УКРІНБАНК" винесено постанову № 180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "УКРІНБАНК". На підставі вказаної постанови НБУ виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення № 385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку".

13.07.2016 за рішенням загальних зборів акціонерів товариства ПАТ "УКРІНБАНК" перейменовано в ПАТ "УКРІНКОМ".

Матеріалами справи підтверджено, що 13.01.2017 на підставі договору про відступлення права вимоги № 13/01/17-1 Публічне акціонерне товариство "УКР/ІН/КОМ" уступив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Афінаж" права вимоги кредитора за кредитним договором № 4976 від 14.08.2013 в повному обсязі, в тому числі і права за договором поруки, правовідношення по якому позивач просить припинити.

За рішенням Господарського суду Київської області від 12.09.2017 у справі № 911/1267/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи" та Приватного акціонерного товариства "Вентиляційні системи" про стягнення грошових коштів за кредитним договору № 4976 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14.08.2013, солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи" та Приватного акціонерного товариства "Вентиляційні системи" стягнуто 37 298 204 (тридцять сім мільйонів двісті дев`яносто вісім тисяч двісті чотири) грн 83 коп. заборгованості по кредиту за період до 25.04.2017. Зазначене рішення законної сили не набрало, оскільки було оскаржено в апеляційному порядку. На момент розгляду даної справи апеляційне провадження по справі № 911/1267/17 зупинено.

В свою чергу 22.11.2017 на підставі договору факторингу № 01/11-17 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Ресурс" своє право грошової вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи", яке виникло на підставі кредитного договору № 4976 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14.08.2013. На підставі договору від 22.11.2017 про відступлення прав за договором поруки № 1 від 14.08.2013 також відступлене на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Ресурс" право вимоги за договором поруки № 1 від 14.08.2013.

05.02.2018 Господарським судом міста Києва відкрито провадження у справі № 910/960/18 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Ресурс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи" та Приватного акціонерного товариства "Вентиляційні системи", як солідарних боржників за кредитним договором № 4976 від 14.08.2013 та договором поруки № 1 від 14.08.2013 про стягнення заборгованості, яка виникла після 25.04.2017. На момент розгляду даної справи провадження по справі № 910/960/18 зупинене.

10.12.2019 Велика Палата Верховного Суду ухвалила судове рішення у справі № 925/698/16, в якому, зокрема, зазначила, що: ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "УКРІНКОМ" (ПАТ "Українська інноваційна компанія") мають один й той самий ідентифікаційний код юридичної особи № 0583988. Дата реєстрації цих юридичних осіб, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі також - Єдиний реєстр), також збігається.

Однак в Єдиному реєстрі відсутній запис про те, що ПАТ "Українська інноваційна компанія" є правонаступником ПАТ "Український інноваційний банк" (пункт 29 частини першої статті 9 Закону про держреєстрацію), такий запис міститься лише в статуті цієї юридичної особи (п. 170);

Правочину між ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "УКРІНКОМ" щодо передачі прав та обов`язків банку не відбулось, правонаступництва в розумінні процедури реорганізації також. Зміна назви акціонерного товариства (банку) без зміни його організаційно-правової форми, виключення з його назви слова "банк", виключення з видів його діяльності "діяльності комерційних банків" (КВЕД: 64.19) не є ані перетворенням цієї юридичної особи в розумінні статті 108 ЦК України (статті 87 Закону про акціонерні товариства), ані виділом в розумінні статті 109 ЦК України (статті 86 Закону про акціонерні товариства), ані припиненням шляхом злиття, приєднання або поділу в розумінні статті 106 ЦК України (статей 83-85 Закону про акціонерні товариства).

Отже, в результаті організаційних змін банку від 13 липня 2016 року та від 28 березня 2017 року нова банківська установа відповідно до вимог статті 17 Закону про банки не утворилась.

Власники ПАТ "Український інноваційний банк", приймаючи рішення про відмову від "банківської діяльності", висловили своє бажання припинити таку діяльність, яка є складовою спеціальної правосуб`єктності банку як юридичної особи, але вони не звернулись до існуючої процедури ліквідації банку за їх рішенням, передбаченої статтею 78 Закону про банки, погодження якої з боку НБУ неможливе в силу чинності у відповідного банку статусу проблемного, що відповідає як статті 78 Закону про банки так і пункту 2.4 глави 2 розділу ІІІ Положення про заходи впливу. Також відповідно до банківського законодавства реорганізація банку або його ліквідація за рішенням власників має відбуватись за погодження з НБУ. Відповідного погодження не встановлено. Разом з тим банківським законодавством, зокрема статтями 16 та 46 Закону про банки, також передбачено інформування та погодження з НБУ змін до статуту банку, а також їх реєстрацію тільки після погодження таких змін НБУ. Однак весь обсяг організаційних змін банку від 13 липня 2016 року та від 28 березня 2017 року не погоджувався НБУ, попри те, що таке погодження є обов`язковим. Банківське законодавство не передбачає правонаступництво у разі ліквідації банку. Крім того, з урахуванням частини шостої статті 77 Закону про банки, частини третьої статті 53 Закону про гарантування вкладів, пункту 3.1 глави 3 розділу ІІІ Положення про заходи впливу ліквідація банку ані за ініціативою НБУ, ані за ініціативою власників банку не може вважатись завершеною, оскільки не відповідає вимогам цих нормативних положень, що визначають момент закінчення ліквідації банку.

Правочину між ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "УКРІНКОМ" щодо передачі прав та обов`язків банку не відбулось, правонаступництва в розумінні процедури реорганізації також. Іншої передбаченої статтею 512 ЦК України зміни кредитора в особі ПАТ "Український інноваційний банк" на ПАТ "УКРІНКОМ" (ПАТ "Українська інноваційна компанія") не доведено (п. 209 Постанови).

На думку позивача, договір поруки є припиненим, з огляду на положення ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України (в редакції до 2018 року), оскільки починаючи з 01.10.2015 відповідач - 1 не звернувся до нього, як до поручителя, за договором поруки з позовом у судовому порядку про стягнення заборгованості, тобто відповідач - 1 протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимог до поручителя.

Предметом позову у справі є матеріально-правові вимоги позивача до відповідачів - 1, 2, а саме:

- визнати припиненими правовідношення за договором поруки № 1 від 14.08.2013 між Публічним акціонерним товариством "УКР/ІН/КОМ" (відповідачем - 1) та позивачем;

- визнати припиненими правовідношення за договором поруки № 1 від 14.08.2013 між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" п. ОСОБА_1 (відповідачем - 2) та позивачем.

Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "УКР/ІН/КОМ" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду на здіснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" п. ОСОБА_1 позивач зазначає, що на сьогоднішній день кожна з наведених осіб вважає себе законним власником владних повноважень, стороною у вказаних правовідносинах, Публічне акціонерне товариство "Укрінбанк" продовжує здійснювати свою діяльність, як Публічне акціонерне товариство "Укрінком", не визнаючи процес ліквідації, а Фонд гарантування вкладів не визнає Публічне акціонерне товариство "Укрінком" як правонаступника Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк".

Відповідачі - 1, 2 своїм правом на подання відзиву на позов не скористалися.

Третя особа - 1 позовні вимоги позивача повністю підтримує та вважає за необхідне визнати припиненим правовідношення за договором поруки № 1 від 14.08.2013 з обставин викладених у позовній заяві.

Третя особа - 2 своїм правом на подання пояснень щодо позову не скористалася.

Третя особа - 3 проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що: за приписами ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється, якщо кредитором протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя; сума заборгованості за договором поруки за період до 25.04.2017 стягнута за рішенням Господарського суду Київської області від 12.09.2017 у справі № 911/1267/17; 05.02.2018 Господарським судом міста Києва відкрито провадження у справі № 910/960/18 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Ресурс" на правах нового кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи" та Приватного акціонерного товариства "Вентиляційні системи", як солідарних боржників за кредитним договором № 4976 від 14.08.2013 та договором поруки № 1 від 14.08.2013 про стягнення іншої частини заборгованості, яка виникла після 25.04.2017, провадження по якій триває.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Позивач просить суд визнати правовідношення за договором поруки № 1 від 14.08.2013 припиненими, звертаючи свої вимоги до Публічного акціонерного товариства "Укрінком" (відповідач-1) як правонаступника Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" та до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" п. ОСОБА_1 .

Як вже було встановлено судом вище, 14.08.2013 між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" (який не знаходився в процедурі ліквідації), як кредитором, та Приватним акціонерним товариством "Вентиляційні системи" (позивач у справі), як поручителем, укладений договір поруки № 1, відповідно до якого Приватне акціонерне товариство "Вентиляційні системи" поручається перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи" в повному обсязі зобов`язань по кредитному договору № 4976 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14.08.2013 та всіх додаткових угод до нього, що будуть укладені в майбутньому протягом строку його дії між кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи".

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зокрема з договорів та правочинів.

Укладений між позивачем та Банком договір є договором поруки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання § 3 Глави 49 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір поруки є підставою для виникнення у його сторін (позивача та Банку) господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Порука, будучи за своєю правовою природою зобов`язанням, припиняється на загальних підставах, передбачених у главі 50 Цивільного кодексу України. У ст. 559 Цивільного кодексу України визначено також спеціальні (додаткові) підстави її припинення.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом, визначеним ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Позивач зазначає, що звертаючись до суду із позовними вимогами у даній справі, намагається захистити, відновити свої права та майнові інтереси шляхом прийняття рішення у даній справі, яке має вирішити спір про право - щодо наявності/відсутності права вимоги до позивача за договором поруки саме у відповідача-1 та відповідача-2, що дозволить захистити права позивача та його майнові інтереси.

Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з положеннями ст. 2, 4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст. 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Отож задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Стаття 45 Господарського процесуального кодексу України визначає відповідачами осіб, яким пред`явлено вимогу. Статтею 48 Господарського процесуального кодексу України внормовано порядок залучення до участі у справі співвідповідачів, або заміни первісного позивача, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, належним відповідачем. Відповідні процесуальні дії вчиняються судом лише за клопотанням позивача та на стадії підготовчого судового провадження.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на право користування майном, на спадкування, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права. Водночас тут відсутнє звернення інших осіб до юрисдикційних органів про відсутність у особи цивільного права. Таким випадком може бути невизнання нотаріусом дійсності правовстановлюючого документа при укладенні договору.

Оспорювання суб`єктивного цивільного права відображає такий стан правовідносин, коли суб`єктивне цивільне право заперечується в юрисдикційному органі. Якщо таким органом є суд, то особа, чиє право оспорюється, може вимагати його визнання шляхом звернення із зустрічним позовом.

При здійсненні правосуддя у господарських справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом та договором.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, у речово-правових відносинах не застосовуються способи захисту прав, установлені для зобов`язальних правовідносин, і навпаки.

Позивач просить суд (1) про визнання припиненими правовідношення за договором поруки між позивачем та відповідачем - 1, та (2) про визнання припиненими правовідношення за договором поруки між позивачем та відповідачем - 2. Всі ці вимоги позивача зводяться до способу захисту - припинення правовідношення.

Такий спосіб захисту цивільних прав може бути пов`язаний з необхідністю припинити існуюче правовідношення.

Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

В даному випадку позивач прагне припинити правовідношення за договором поруки, з метою припинення дій щодо стягнення з нього заборгованості за таким договором. При цьому відповідачами по справі позивач визначив ПАТ «Українська інноваційна компанія»/ПАТ «Укрінком» (відповідач - 1) та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «УКРІБАНК» п. ОСОБА_1 (відповідач - 2).

З огляду на вказані вище правові висновки Великої палати Верховного Суду у справі № 925/698/16 від 10.12.2019, при виборі та застосуванні норм права при розгляді даної справи, суд врахував зазначену позицію Верховного суду, та дійшов висновку, що ПАТ "Укрінком" (відповідач-1 у даній справі) не є правонаступником Банку - ПАТ "Український інноваційний банк" у спірних правовідносинах по даній справі, а тому є неналежним відповідачем у даній справі щодо вимог про встановлення припиненими правовідносин між позивачем та відповідачем-1, які виникли на підставі кредитного договору № 4976, укладеного між ПАТ "Український інноваційний банк" та третьою особою-1 та договору поруки № 1, укладеного між ПАТ "Український інноваційний банк" та позивачем в забезпечення виконання кредитного договору № 4976.

Крім того, як встановлено судом, на сьогоднішній момент, вимоги до позивача, як до поручителя за договором поруки, пред`явлені Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТ РЕСУРС" (треті особи - 2, 3), і позивачем в рамках розгляду даної справи жодних клопотань про залучення вказаних осіб до участі у справі та/ або ПАТ "Український інноваційний банк" в якості співвідповідачів або належних відповідачів не заявлялося. При цьому, доказів із яких би вбачалося, що відповідач - 1 та/або відповідач - 2 вчиняють дії щодо стягнення з позивача заборгованості за договором поруки матеріали справи не містять, і в судових засіданнях по справі позивач підтверджував ті обставини, що відповідачі - 1, 2 наразі не пред`являють до нього відповідних вимог. Водночас, позивач зазначав, що відповідачі - 1, 2 вважають себе, кожен окремо, законними власниками владних повноважень, та стороною у вказаних правовідносинах, тобто позивач фактично заявляє про можливість в майбутньому пред`явлення до нього відповідачами - 1, 2 вимог за договором поруки, не зважаючи на те, що рішеннями господарських судів з позичальника (третьої особи-1 у даній справі) та поручителя (позивача у даній справі) вже стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № 4976 на користь третьої особи-2 у даній справі.

Обрання способу захисту, ефективного захисту, порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб є прерогативою позивача. Суд наділений лише правом визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд також зазначає, що заявлені позовні вимоги саме щодо визначеного позивачем кола відповідачів у справі фактично є вимогами про встановлення юридичних фактів, розгляд яких не належить до повноважень господарських судів. Такі вимоги не призводять до поновлення порушених прав, не можуть самостійно розглядатися в окремій справі та підлягають розгляду лише під час розгляду спору про стягнення грошових коштів за кредитним договором.

Обставини щодо порушення (невизнання, оспорення) прав позивача саме відповідачами - 1, 2 з урахуванням належності обраного способу судового захисту позивачем не доведені, при цьому, вимоги позивача, за відсутності фактів, на момент розгляду справи, пред`явлення з боку відповідачів - 1, 2 до нього вимог за договором поруки, не ґрунтуються на нормах господарського судочинства, оскільки Господарський процесуальний кодекс України передбачає відновлення порушеного права, а не його захист на майбутнє.

Суд вважає за необхідне також окремо зазначити, що з огляду на правові висновки постанови Великої палати Верховного Суду у справі № 925/698/16 від 10.12.2019, суд дійшов висновку, що ПАТ "Укрінком" (відповідач-1 у даній справі) не є правонаступником Банку - ПАТ "Український інноваційний банк" як взагалі, так і конкретно у правовідносинах, які виникли між сторонами кредитного договору № 4976, і договору поруки № 1, правовідношення за яким позивач просить визнати припиненим, у даній справі. Отже, суд констатує, що відповідач-1 не є належним відповідачем у даній справі.

Щодо відповідача-2, то суд зазначає, що позивач звернувся з позовом саме до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а конкретно до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи даної державної організації на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Укрінбанк" пана Дурдиєва Р.В., проте доказів того, що дана Державна організація заявляла якісь вимоги до позивача у справі, або що така особа не визнає, оспорює права позивача, матеріали справи не містять.

Натомість, саме позивач достеменно знає та зазначає, що 13.01.2017 на підставі договору про відступлення права вимоги № 13/01/17-1 Публічне акціонерне товариство "УКР/ІН/КОМ" уступив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Афінаж" права вимоги кредитора за кредитним договором № 4976 від 14.08.2013 в повному обсязі, в тому числі і права за договором поруки, правовідношення по якому позивач просить припинити.

З огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип презумпції правомірності правочину, а також на постановлене рішення у господарській справі № 911/1267/17 від 12.09.2017 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Афінаж" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи" (як поручителя за договором поруки № 1) та Приватного акціонерного товариства "Вентиляційні системи" (як позичальника за кредитним договором ), яким стягнуто 37 298 204 (тридцять сім мільйонів двісті дев`яносто вісім тисяч двісті чотири) грн 83 коп. заборгованості по кредиту за період до 25.04.2017 за кредитним договором № 4976 від 14.08.2013 солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Водостічні системи" та Приватного акціонерного товариства "Вентиляційні системи", в якій правомірність договору про відступлення права вимоги від 13.01.2017 не заперечувалась жодною зі сторін? та приймаючи до уваги, що в даній справі позивачем в порядку ч. 3 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України не робилось заяви про недійсність зазначеного правочину та не ставилось питання договору про визнання недійсним про відступлення права вимоги № 13/01/17-1 від 13.01.2017, на момент розгляду даної справи ПАТ "Укрінбанк" не належать жодні права за кредитним договором № 4976 від 14.08.2013 та за договором поруки, правовідношення за яким позивач просить припинити.

Суд наголошує, що у позовній заяві відповідачем - 2 по справі був визначений Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи даної державної організації на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Укрінбанк" пана Дурдиєва Р.В. При цьому, Суд неодноразово в ході розгляду справи з`ясовував у позивача до кого саме він заявляє свої вимоги, і позивач неодноразово підтверджував в своїх поясненнях, що саме до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи даної державної організації на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Укрінбанк" пана Дурдиєва Р.В.

Пункт 17 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Стаття 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» внормовує, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом, а керівними органами Фонду є адміністративна рада та виконавча дирекція.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку (ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі (ч. 3 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду, в тому числі, діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку (ч. 4 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Із наведеного вбачається, що у господарських правовідносинах від Фонду гарантування вкладів не виступає уповноважена особа Фонду, а уповноважена особа Фонду в свою чергу, саме як працівник Фонду виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. При цьому, такій уповноваженій особі, в тому числі, делегуються повноваження органів управління банку, тобто повноваження виступати у господарських правовідносинах від імені банку.

На підставі наведеного суд констатує, що ні Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ні сама по собі Уповноважена особа Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Укрінбанк" пан Дурдиєв Р.В., ні Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи даної державної організації на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Укрінбанк" пана Дурдиєва Р.В. не є стороною у правовідносинах, які виникли між сторонами кредитного договору № 4976, так і договору поруки № 1, правовідношення за яким позивач просить визнати припиненими, у даній справі. Отже, суд констатує, що відповідач-2 також не є належним відповідачем у даній справі.

Отже, позов позивачем подано не до тих осіб, які на момент звернення з позовом позивача до суду є сторонами правовідносин, які позивач просить визнати припиненими, а отже вони не можуть відповідати за позовом, що, в тому числі, є підставою для відмови у позові.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, виходячи із системного аналізу вищенаведених норм, суд вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав та що позовні вимоги заявлені до неналежних відповідачів, що є підставою для відмови у задоволенні позову повністю.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору та інші витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Вентиляційні Системи" (01030, м. Київ, ВУЛИЦЯ Михайла Коцюбинського, будинок 1; ) до Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ" (93404, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вулиця СМЕТАНІНА, будинок 3-А; ) та Державної організації (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" (04053, м. Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 17; ), в особі Уповноваженої особи даної державної організації на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Укрінбанк" пана ОСОБА_1 про визнання припиненим правовідношення за договором поруки № 1 від 14.08.2013 відмовити.

2. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на Приватне акціонерне товариство "Вентиляційні Системи" (01030, м. Київ, ВУЛИЦЯ Михайла Коцюбинського, будинок 1; ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12.06.2020.

Суддя Г. П. Бондаренко