УХВАЛА

11 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 908/1652/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Васьковського О. В., Катеринчук Л. Й.

за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

за участю представників:

ТОВ "Морус інвест": Томчук М. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Морус Інвест"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.03.2020

у складі колегії суддів: Паруснікова Ю. Б. - головуючого, Білецької Л. М., Мороза В. Ф.

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Морус Інвест"

про визнання банкрутом

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст і підстави наведених у заяві вимог

1. У липні 2019 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Морус Інвест" (далі - ТОВ "Морус Інвест", боржник) ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до Господарського суду Запорізької області з заявою про порушення провадження санації боржника його керівником.

2. Заява ТОВ "Морус Інвест" обґрунтована наявністю в боржника заборгованості перед кредиторами на загальну суму, яка перевищує 300 мінімальних заробітних плат, що загрожує блокуванню його підприємницької діяльності через арешт банківських рахунків у виконавчому провадженні, а також через застосування процедур передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), а тому, позачерговими загальними зборами учасників боржника прийнято рішення про затвердження плану санації, звернення до кредиторів підприємства з клопотаннями надати погодження плану санації і згоду на проведення санації та звернення до суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство.

3. Нормативно-правовим обґрунтуванням поданої заяви визначено приписи частини другої статті 10, частину п`яту статті 11, статтю 94 Закону про банкрутство.

4. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.07.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Морус Інвест" відповідно до статті 94 Закону про банкрутство; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; відкрито процедуру санації ТОВ "Морус Інвест"; призначено керуючого санацією та розпорядника майна боржника.

Фактичні обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій

5. 01.07.2019 відбулися загальні збори учасників ТОВ "Морус Інвест" (), які оформлено протоколом № 1 та на яких вирішено: 1) затвердити план санації. Термін санаційних заходів встановити шість місяців, санаційними заходами визначити збільшення статутного фонду, стягнення дебіторської заборгованості, отримання банківського кредиту; 2) звернутися до кредиторів з приводу погодження плану санації, отримання згоди на проведення санації, згоди на призначення керуючим санацією Лещук А. І., пропозиції щодо кандидатури розпорядника майна; 3) звернутися до Господарського суду Запорізької області з заявою про порушення провадження у справі за статтею 94 Закону про банкрутство, в разі погодження плану санації кредиторами, частка яких перевищує 50 % від загальної суми заборгованості.

6. Зі змісту поданого до суду директором боржника плану санації ТОВ "Морус Інвест" вбачається, що план санації містить характеристику стану боржника, аналіз його потенціалу, заходи щодо оздоровлення підприємства. Основною метою даного плану санації є фінансове оздоровлення підприємства-боржника та запобігання визнання його банкрутом.

7. Основними заходами щодо відновлення платоспроможності боржника, які передбачаються планом санації є: погашення кредиторської заборгованості за рахунок оперативної і фінансової реструктуризації підприємства, збільшення внесків учасника товариства до статутного капіталу, залучення кредитних коштів та повернення дебіторської заборгованості.

8. Загальний термін проведення процедури оздоровлення фінансового стану боржника й необхідних для цього заходів складає 6 (шість) місяців.

9. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.08.2019 у справі № 908/1652/19 прийнято до розгляду заяву ТОВ "Градо Комплекс", а ухвалою від 03.09.2019 - визнано конкурсним кредитором у справі № 908/1652/19 про банкрутство ТОВ "Морус Інвест" - ТОВ "Градо Комплекс" на суму 3 842,00 грн - 1 черга задоволення, 1 320 000,00 грн - 4 черга задоволення. Затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Морус Інвест". Встановлено дату проведення перших загальних зборів кредиторів та засідання комітету кредиторів - 10.09.2019. Зобов`язано комітет кредиторів у строк до 03.10.2019 подати до суду схвалений план санації боржника.

10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що комітетом кредиторів, у встановлений частиною дев`ятою статті 94 Закону про банкрутство строк не було надано суду на затвердження схвалений план санації боржника.

11. 10.09.2019 розпорядником майна були скликані збори кредиторів боржника, які оформлені протоколом № 1, зі змісту якого вбачається, що на зборах визначено кількісний склад комітету кредиторів у складі 1 кредитора до якого включено ТОВ "Градо Комплекс", який має загальну кількість голосів 1 320 пропорційну сумі вимог 1 320 000,00 грн.

12. Крім того, 10.09.2019 відбулося засідання комітету кредиторів ТОВ "Морус Інвест", оформлене протоколом № 2, на якому головою комітету кредиторів боржника обрано ТОВ "Градо Комплекс". За наслідком заслуховування звіту розпорядника майна про фінансовий стан підприємства прийнято рішення: 1) відхилити план санації і звернутися до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у відповідності до пункту 7 статті 29 та пунктів 3, 15 статті 94 Закону про банкрутство; ліквідатором ТОВ "Морус Інвест" призначити арбітражного керуючого Мірошника Ігоря Вікторовича, свідоцтво Міністерства юстиції України про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 820 від 17.04.2013.

13. 27.09.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшло клопотання голови комітету кредиторів ТОВ "Градо Комплекс" від 24.09.2019 № 24/09-19 про припинення процедури санації боржника; визнання ТОВ "Морус Інвест" банкрутом; відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором боржника Мірошника І. В.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

14. Постановою Господарського суду Запорізької області від 10.10.2019 у справі № 908/1652/19 клопотання голови комітету кредиторів ТОВ "Морус Інвест" задоволено. Припинено процедуру санації боржника. Припинено повноваження розпорядника майна ТОВ "Морус інвест" арбітражного керуючого Мірошника І. В. та керуючого санацією Лещук А. І. Визнано ТОВ "Морус Інвест" банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором ТОВ "Морус Інвест" призначено арбітражного керуючого Мірошника І. В.; вирішено інші процедурні питання.

15. Постанова місцевого господарського суду мотивована наявністю у боржника кредиторської заборгованості перед ТОВ "Градо Комплекс" у сумі 1 320 000,00 грн, відсутністю у нього коштів й майна за допомогою яких ТОВ "Морус Інвест" могло б погасити наявну у нього заборгованість та наявністю у боржника ознак які свідчать про його стійку фінансову неплатоспроможність, а саме - наявність значної кредиторської заборгованості; нездійснення підприємством господарської діяльності; наявність заяви про порушення провадження у справі про банкрутство даної юридичної особи, прийнятої до розгляду господарським судом, або провадження у справі про банкрутство цієї юридичної особи.

16. З урахуванням вказаного, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання ТОВ "Морус Інвест" банкрутом та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури.

17. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.03.2020 постанову Господарського суду Запорізької області від 10.10.2019 у справі № 908/1652/19 скасовано. Провадження у справі закрито.

18. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована неналежним проведенням місцевим господарським судом аналізу активів та пасивів боржника; відсутністю в матеріалах справи доказів на підтвердження вжитих керуючим санацією та розпорядником майна заходів з метою погашення існуючої кредиторської заборгованості за рахунок статутного капіталу учасника товариства, доказів вжитих керуючим санацією заходів спрямованих на збільшення статутного капіталу, стягнення дебіторської заборгованості, отримання банківського кредиту, доказів на підтвердження наявності активів, достатніх для покриття судових витрат, пов`язаних зі здійснення провадження у справі про банкрутство; невиконанням боржником вимог Закону України "Про судовий збір" щодо сплати судового збору за звернення до суду заявою про порушення провадження у справі про банкрутство.

19. Щодо права ГУ ДПС у м. Києві на оскарження постанови Господарського суду Запорізької області від 10.10.2019 у справі № 908/1652/19 судом апеляційної інстанції вказано про наявність у скаржника контролюючих функцій стосовно боржника на час звернення з апеляційною скаргою з огляду на встановлені обставини щодо перебування ТОВ "Морус Інвест" з 19.03.2018 на обліку у ГУ ДФС у м. Києві, ДПІ у Деснянському районі з подальшою його перереєстрацією у Запорізьку область у зв`язку зі зміною місцезнаходження товариства 26.06.2019 та зверненням до суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство у липні 2019 року.

20. За наведеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність у скаржника процесуального права заперечувати судові рішення у справі про банкрутство ТОВ "Морус Інвест" в порядку статті 254 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Короткий зміст вимог та підстав касаційної скарги

21. 01.04.2020 ТОВ "Морус Інвест" звернулося безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.03.2020 у справі № 908/1652/19, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відхилити апеляційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві та постанову суду першої інстанції залишити без змін.

22. Підставою касаційного оскарження судового рішення апеляційного господарського суду скаржником визначено застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, тобто приписи пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Щодо реалізації учасниками справи процесуальних прав

23. Згідно із пунктами 1, 2 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

24. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом (частини перша, друга статті 13 ГПК України).

25. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, керує ходом судового процесу; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 3, 4 частини п`ятої статті 13 ГПК України).

26. За змістом пунктів 2, 3 частини першої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

27. Окрім того, відповідно до частини першої статті 295 ГПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

28. Отже, учасник справи, який не є касатором, керуючись принципами рівності учасників процесу перед законом і судом та змагальності сторін, вправі реалізувати своє процесуальне право на подання письмового відзиву на касаційну скаргу іншого учасника справи (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 43/122).

29. Таке право реалізується учасником справи на протязі строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження у справі.

30. Ухвалою Верховного Суду від 28.04.2020 відкрито касаційне провадження у справі № 908/1652/19 за касаційною скаргою ТОВ "Морус Інвест" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.03.2020; призначено її розгляд та повідомлено учасників справи про право на подання відзивів на касаційну скаргу.

31. Ця ухвала суду касаційної інстанції надіслана на адресу учасників справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення та була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 29.04.2020 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/88954387).

32. Інші судові рішення касаційного суду, зокрема пов`язані з рухом цієї справи, також були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

33. Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

34. У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін, одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

35. На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення Європейського суду з прав людини "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

36. З урахуванням викладеного учасники справи мали достатньо часу для реалізації ними процесуальних прав передбачених ГПК України, зокрема і права на подання відзиву на касаційну скаргу.

37. 11.06.2020 в судове засідання з`явився представник ТОВ "Морус Інвест", який надав пояснення у справі. Інші учасники справи право на участь у судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції відповідно до статті 197 ГПК України не реалізували.

38. Клопотань (заяв) про відкладення розгляду справи призначеного на 11.06.2020 від учасників справи не надходило.

39. Суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

40. Крім того суд акцентує увагу на тому, що 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, яким статтю 197 ГПК України після частини третьої доповнено новою частиною (частиною четвертою) такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України".

41. На реалізацію зазначених положень наказом Державної судової адміністрації України № 196 від 23.04.2020 затверджено "Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза приміщенням суду" яким передбачено, що учасники судового процесу беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

42. Таким чином, учасники справи не були позбавлені права взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду, а також поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. При цьому суд враховує приписи статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України за якими своєчасний розгляд справи є одним із завдань судочинства, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожного на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

43. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

44. Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

45. Суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 перевезення пасажирів метрополітенами.

46. Із наявних матеріалів справи вбачається, що учасники справи, які не забезпечили своєї явки в судове засідання, не повідомляли про їх намір взяти участь у судовому засіданні, не зазначили причин, з урахуванням обставин послаблення протиепідемічних заходів, які безпосередньо перешкоджають їх участі в судовому засіданні безпосередньо або через представників, тоді як саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів.

47. У свою чергу суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

48. У даному випадку участь представників сторін в судовому засіданні, призначеному ухвалою суду від 14.05.2020 на 11.06.2020 обов`язковою не визнавалась, про що безпосередньо доводилось до відома учасників справи у пункті 3 резолютивної частини згаданої ухвали суду.

49. З урахуванням наведеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності решти представників учасників справи.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу (ТОВ "Морус Інвест")

50. В обґрунтування доводів касаційної скарги ТОВ "Морус Інвест" посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, зазначаючи, зокрема, таке:

- Головне управління ДПС у місті Києві, не є учасником справи про банкрутство ТОВ "Морус інвест", отже не наділене правом на оскарження судових рішень у цьому провадженні;

- апеляційний суд не з`ясував яким чином визнання боржника банкрутом стосується ГУ ДПС у м. Києві враховуючи, що боржник перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Запорізькій області;

- всупереч приписів пункту 1 частини п`ятої статті 260 ГПК України суд апеляційної інстанції прийняв до розгляду апеляційну скаргу ГУ ДПС у місті Києві оформлену із суттєвими порушеннями: не зазначено посадове становище особи, яка підписала апеляційну скаргу; відсутні вихідний номер та дата складення скарги; в додатках не зазначено документів на підтвердження повноважень підписанта;

- постанова апеляційного суду у порушення вимог статті 282 ГПК України не містить висновків про те, які саме права та інтереси ГУ ДПС у м. Києві були порушені.

Доводи інших учасників справи

51. Від інших учасників відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

Позиція Верховного Суду

52. Згідно із частиною першою статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

53. Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

54. Частиною третьою статті 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

55. У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

56. Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі ''Дія 97 проти України" від 21.10.2010).

57. 08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-XI "Про внесення змін до ГПК України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон від 15.01.2020 № 460-XI), яким, зокрема, змінено підстави касаційного оскарження судових рішень.

58. Пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

59. Із наявних матеріалів справи вбачається, що у цій справі ТОВ "Морус Інвест" з касаційною скаргою на постанову апеляційного господарського суду звернулось до Верховного Суду 01.04.2020, тобто після набрання чинності Закону від 15.01.2020 № 460-XI.

60. З урахуванням наведеного розгляд касаційної скарги ТОВ "Морус Інвест" здійснюється із застосуванням положень ГПК України у редакції чинній від 08.02.2020 (далі - ГПК України в редакції від 08.02.2020).

61. Частиною першою статті 300 ГПК України в редакції від 08.02.2020 передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

62. Згідно із пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України в редакції від 08.02.2020 учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

63. Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України у редакції від 08.02.2020 підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

64. Такими чином пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України у редакції від 08.02.2020 визначено підставою касаційного оскарження судових рішень застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

65. Суд враховує, що судовими рішеннями в подібних правовідносинах є такі рішення, де подібними є (1) предмети спору, (2) підстави позову, (3) зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце (4) однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (аналогічна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц, від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16, від 20.06.2018 у справі № 755/7957/16-ц, від 26.06.2018 у справі № 2/1712/783/2011, від 26.06.2018 у справі № 727/1256/16-ц, від 04.07.2018 у справі № 522/2732/16-ц).

66. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

67. Отже з`ясування наявності права в скаржника на касаційний перегляд судових рішень з підстав наведених у пунктів 1 частини другої статті 287 ГПК України перебуває в залежності від встановлення сукупності таких складових елементів (критеріїв) як подібність предмета спору (заявлених вимог), підстав позову (вимог), змісту позовних вимог та встановлених судами фактичних обставин, а також наявності однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин.

68. Із змісту касаційної скарги слідує, що в якості підстави касаційного оскарження судових рішень ТОВ "Морус Інвест" у цій справі посилається на ухвалення судового рішення апеляційного господарського суду без урахування висновків щодо застосування норм права викладених у постановах Верховного Суду від 16.07.2018 у справі № 908/1692/17, від 04.09.2019 у справі № 905/776/18 та від 12.12.2019 у справі № 908/2512/18.

69. Надаючи оцінку наведеним скаржником підставам касаційного оскарження судових рішень судом враховується таке.

Щодо подібності предмета та підстав заявлених вимог

70. У справі, що розглядається предметом судового розгляду є заява боржника про порушення справи про банкрутство в порядку статті 94 Закону про банкрутство, обґрунтована наявністю в боржника заборгованості перед кредиторами на загальну суму, яка перевищує 300 мінімальних заробітних плат, що загрожує блокуванню його підприємницької діяльності.

71. Аналогічним предметом судового розгляду та за таких же підстав подана до суду заява у наведеній скаржником постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 908/2512/18.

72. Водночас у постановах Верховного Суду від 16.07.2018 у справі № 908/1692/17 та від 04.09.2019 у справі № 905/776/18 предметом судового розгляду є заяви боржника про порушення справи про банкрутство в порядку статті 95 Закону про банкрутство, обґрунтовані відсутністю в нього майна для задоволення вимог кредиторів.

Щодо подібності змісту заявлених вимог та встановлених судами фактичних обставин

73. У справі, що розглядається (№ 908/1652/19) суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність відкриття місцевим господарським судом ліквідаційної процедури у справі з огляду на неврахуванням ним обов`язкових передумов та ознак, за яких порушується та здійснюється провадження у справі із застосуванням процедури, передбаченої статті 94 Закону про банкрутство.

74. Крім того, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність у ГУ ДПС у м. Києві процесуального права на оскарження постанови суду першої інстанції з урахуванням встановлених обставини щодо перебування ТОВ "Морус Інвест" з 19.03.2018 на обліку у ГУ ДФС у м. Києві, ДПІ у Деснянському районі з подальшою його перереєстрацією у Запорізьку область у зв`язку зі зміною місцезнаходження товариства 26.06.2019 та звернення суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство у липні 2019 року.

75. Тобто з огляду на встановлені обставини перереєстрації боржника за новим місцем знаходження та подальшим порушенням у цьому бюджетному році за його заявою провадження у справі про банкрутство.

76. Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ТОВ "Морус Інвест" перебувало на обліку у Головному управлінні ДФС у м. Києві, ДПІ у Деснянському районі.

77. Відповідно до Положення про Головне управління ДФС у місті Києві, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України № 80 від 01.02.2019, Головне управління ДФС у місті Києві є територіальним органом ДФС України, який підпорядковується ДФС України, є органом доходів і зборів та забезпечує реалізацію повноважень ДФС на території міста Києва.

78. За змістом пункту 1 цього положення у складі ГУ ДФС у м. Києві в установленому порядку утворюються державні податкові інспекції. ГУ ДФС у м. Києві є правонаступником, зокрема, Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

79. У зв`язку з реорганізацією ГУ ДФС у м. Києві та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537, ГУ ДФС у м. Києві приєднано до ГУ ДПС у м. Києві.

80. Відповідно до Положення про Головне управління ДПС у місті Києві, затвердженого наказом Державної податкової служби України № 14 від 12.07.2019, Головне управління ДПС у місті Києві є територіальним органом ДПС України, який підпорядковується ДПС України, є органом доходів і зборів та забезпечує реалізацію повноважень ДПС на території міста Києва.

81. З огляду на встановлені обставини щодо перебування ТОВ "Морус Інвест" з 19.03.2018 на обліку у ГУ ДФС у м. Києві, ДПІ у Деснянському районі з подальшою його перереєстрацією у Запорізьку область у зв`язку із зміною місцезнаходження товариства 26.06.2019 (зазначені дані підтверджуються поясненнями арбітражного керуючого, що подані до заперечень на апеляційну скаргу), а також звернення із заявою про порушення цієї справи про банкрутство у липні 2019 року, судом апеляційної інстанції зазначено про наявність у ГУ ДПС у м. Києві контролюючих функцій стосовно боржника на час звернення із апеляційною скаргою, оскільки в силу вимог підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України, саме цей контролюючий орган мав здійснити документальну позапланову податкову перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податкових платежів юридичною особою-боржником та сформувати дані про його податковий борг.

82. Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність у ГУ ДПС у м. Києві процесуального права заперечувати судові рішення у цій справі про банкрутство ТОВ "Морус Інвест" в порядку статті 254 ГПК України, як особи, яка не брала участі у справі, а суд вирішив питання про її права та обов`язки, оскільки введення ліквідаційної процедури на стадії санації боржника-платника податків, що здійснюється його керівником (стаття 94 Закону про банкрутство), може мати наслідком припинення його господарської діяльності та погашення його податкових зобов`язань перед державою за недостатністю у боржника активів для їх задоволення.

83. На підтвердження вказаного апеляційний господарський суд врахував правові висновки щодо права контролюючого органу на оскарження судових рішень у справах про банкрутство, провадження у яких здійснюється з особливостями, передбаченими статті 94 Закону про банкрутство, викладені в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 904/809/17, від 14.03.2018 у справі № 904/1853/17, від 14.11.2019 у справі № 908/2480/18, від 28.11.2019 у справі 908/1782/18.

84. Натомість у постанові від 12.12.2019 у справі № 908/2512/18 касаційний господарський суд дійшов висновку про передчасність задоволення судом апеляційної інстанції апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, скасування постанови Господарського суду Запорізької області від 02.05.2019 та закриття провадження у справі про банкрутство боржника.

85. Верховним Судом вказано, що апеляційний господарський суд встановивши з посиланням на відомості, отримані ним на запит від скаржника - Головного управління ДФС у місті Києві, що боржник до 31.01.2017 перебував на обліку у ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДПС у м. Києві здійснив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у місті Києві без надання оцінки повноваженням цього контролюючого органу стосовно боржника на момент його звернення із заявою про порушення цієї справи та на момент її порушення судом, а відповідно і процесуальним правам Головного управлінням ДФС у місті Києві, зокрема праву на апеляційне оскарження судових рішень у цій справі, не дослідивши зібрані у справі докази, а саме:

- додані до апеляційної скарги податкову декларацію та фінансові звіти боржника, що містять відомості щодо його реєстрації в контролюючому органі за місцезнаходженням - м. Луцьк, Волинська область, в 2018 році, коли було відкрито провадження у цій справі про банкрутство;

- надану Головним управлінням ДФС у місті Києві в ході здійснення апеляційного провадження інформаційну довідку з інформаційних баз даних ГУ ДПС у місті Києві, що містить відомості про неодноразову зміну місцезнаходження Боржника, дати зміни місцезнаходжень Боржника з 2016 по 2018 роки та відомості про адреси, за якими протягом зазначеного періоду неодноразово здійснювалась перереєстрація Боржника в контролюючому органі через зміну місцезнаходження;

- заяву Головного управління ДПС у Волинській області про визнання кредиторських вимог до Боржника у цій справі в сумі 5 464 111 грн 12 коп.

86. У постанові від 16.07.2018 у справі № 908/1692/17 Верховний Суд погодився з позицією апеляційного господарського суду щодо наявності підстав для припинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДФС у м. Києві на постанову господарського суду Запорізької області від 11.09.2017 у справі № 908/1692/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АНУЇТЕТ" з огляду на ненадання скаржником доказів, які б підтверджували його право, як контролюючого органу, на здійснення контролю за справлянням податків боржником.

87. Судом апеляційної інстанції у цій справі ухвалою від 24.11.2017 зобов`язано скаржника серед іншого надати докази, які саме контролюючі функції ГУ ДФС у м. Києві здійснює відносно боржника, що скаржником (відповідно до встановлених фактичних обставин) не було виконано.

88. Також апеляційним господарським судом у цій справі встановлено, що з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № станом на 29.06.2017 ТОВ "АНУЇТЕТ" з 13.11.2013 перебуває на обліку, як платник податків та як платник єдиного внеску, у Запорізькій об`єднаній Державній податковій інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області.

89. З урахуванням наведеного, беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи та положення статей 41, 42, 78 Податкового кодексу України, касаційний господарський суд дійшов висновку про вірне застосування судом апеляційної інстанції в ухвалі про припинення апеляційного провадження приписів статей 80, 91 ГПК України (редакція, яка була чинна до 15.12.2017).

90. У постанові від 04.09.2019 у справі № 905/776/18 Верховний Суд погодився з висновками апеляційного господарського суду щодо закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Господарського суду Донецької області від 24.05.2018.

91. Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ "Комістрейд" з 26.11.2015 перебуває на податковому обліку в Слов`янській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, яку боржник повідомив про припинення шляхом направлення заяви про припинення за формою 8-ОПП, що підтверджується інформацією у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань.

92. Також апеляційним господарським судом встановлено, що жодних обґрунтувань щодо незаконності і (або) необґрунтованості оскаржуваної постанови, а також доведення належними та допустимими доказами порушення боржником прав та інтересів саме ГУ ДФС у м. Києві, в контексті пункту 5 частини другої статті 258 ГПК України та частини першої статті 254 ГПК України, апеляційна скарга не містить.

93. З урахуванням наведеного касаційний господарський суд визнав правомірними висновки суду апеляційної інстанції щодо закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Господарського суду Донецької області від 24.05.2018 у справі № 905/776/1852.

94. Проведений аналіз змісту наведених вище постанов на предмет подібності змісту заявлених в них вимог та встановлених судами фактичних обставин свідчить, що суди дійшли різних висновків щодо наявності (відсутності) права у податкового органу на апеляційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції залежно від фактичних обставин встановлених за результатом дослідження різних за змістом доказів.

95. Так, із змісту вказаних постанов вбачається, зокрема, що:

- у справі, яка розглядається суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність права на апеляційне оскарження постанови місцевого господарського суду про визнання боржника банкрутом з огляду на встановлені обставини перереєстрації боржника за новим місцем знаходження та подальшим порушенням у цьому бюджетному році за його заявою провадження у справі про банкрутство;

- у постанові від 12.12.2019 у справі № 908/2512/18 касаційний господарський суд вказав про передчасність задоволення судом апеляційної інстанції апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, скасування постанови Господарського суду Запорізької області від 02.05.2019 та закриття провадження у справі про банкрутство боржника з огляду на встановлені цим судом обставини перебування боржника до 31.01.2017 на обліку у ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДПС у м. Києві та не дослідження доданої до апеляційної скарги податкової декларації та фінансових звітів боржника, що містять відомості щодо його реєстрації в контролюючому органі за місцезнаходженням - м. Луцьк, Волинська область, в 2018 році, коли було відкрито провадження у цій справі про банкрутство;

- у постанові від 16.07.2018 у справі № 908/1692/17 Верховний Суд визнав обґрунтованим висновок апеляційного господарського суду щодо припинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДФС у м. Києві на постанову господарського суду Запорізької області від 11.09.2017 з огляду на ненадання скаржником доказів, які б підтверджували його право на здійснення контролю за справлянням податків боржником та встановлені обставини перебування ТОВ "АНУЇТЕТ" з 13.11.2013 на обліку, як платника податків та як платника єдиного внеску, у Запорізькій об`єднаній Державній податковій інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області;

- у постанові від 04.09.2019 у справі № 905/776/18 Верховний Суд погодився з висновками апеляційного господарського суду щодо закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Господарського суду Донецької області від 24.05.2018 з огляду на перебування боржника з 26.11.2015 на податковому обліку у Слов`янській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області та недоведення ГУ ДФС у м. Києві порушення його права як контролюючого органу.

96. Отже з сукупного аналізу змісту зазначених постанов вбачається, що встановлені судами обставини у справі, що розглядається та в постановах у справах наведених ТОВ "Морус Інвест" у постановах Верховного Суду є відмінними та різняться між собою.

Щодо подібності матеріально-правового регулювання спірних правовідносин

97. У справі, що переглядається, доводи касаційної скарги ТОВ "Морус Інвест" фактично зводяться до посилань про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм частини першої статті 254, статті 282 України щодо права у ГУ ДПС у м. Києві, як податкового органу, на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції про визнання боржника банкрутом.

98. Аналогічним є зміст доводів щодо застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права міститься у постановах суду касаційної інстанції наведених ТОВ "Морус Інвест".

99. Отже, у справі, яка переглядається, та у справах на рішення в яких посилається скаржник, обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, матеріально-правове регулювання спірних правовідносин щодо права податкового органу на оскарження судових рішень є подібними.

100. Таким чином правовідносини у цій справі, та у справах, на які посилається скаржник в обґрунтування наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень не є подібними, оскільки у цих справах є різними встановлені судами фактичні обставини справи, що сформували зміст спірних правовідносин. Крім того у справі, що переглядається та у справах № 908/1692/17, № 905/776/18 є різними підстави заявлених вимог.

101. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України у редакції від 08.02.2020 суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

102. Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.

103. Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

104. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

105. У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та засади моральності суспільства.

106. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика.

107. Суд нагадує, що вирази "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом" зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, але й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним.

108. Крім того, суттєвим є той факт, що застосовне національне право відповідає поняттю "законність", визначеному Конвенцією, яка вимагає, щоб усе право - писане чи неписане - було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, у разі потреби - з належною консультацією, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити така дія (рішення ЄСПЛ у справі "Steel and others v. The United Kingdom").

109. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ від 21.10.2010 у справі "Diya 97 v. Ukraine").

110. Правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

111. У рішенні ЄСПЛ у справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (рішення від 02.03.1987 у справі "Monnel and Morris v. the United Kingdom", серія A, № 115, с. 22, п.56, а також рішення від 29.10.1996 у справі "Helmers v. Sweden", серія A, № 212-A, с.15, п.31).

112. Отже, право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних фільтрів доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". При цьому процесуальні обмеження зазвичай вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб (правова позиція викладена в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 910/4647/18).

113. З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України, оскільки правовідносини у справі, що розглядається та справах наведених скаржником в якості підстав касаційного оскарження судових рішень не є подібними.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 287, 296, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Морус Інвест" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.03.2020 у справі № 908/1652/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді О. В. Васьковський

Л. Й. Катеринчук