ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2020 р. Справа№ 911/2234/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Попікової О.В.

Корсака В.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Зараз-1"

на рішення Господарського суду Київської області від 14.01.2020 (повний текст складено 25.02.2020)

у справі № 911/2234/18 (суддя Конюх О.В.)

за позовом Київського геріатричного пансіонату

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Зараз-1"

про стягнення 66.887,11 грн,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Київської області від 14.01.2020 у справі №911/2234/18 позов задоволено повністю: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Зараз-1" на користь Київського геріатричного пансіонату 66.887,11 грн збитків 1.762,00 грн судового збору.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що наявними у справі належними письмовими доказами є доведеним повний склад цивільного правопорушення, а саме:

факт наявності господарського правопорушення відповідача щодо неналежного виконання Договору №03/02 про постачання теплової енергії від 19.02.2018 в частині безперервного постачання теплової енергії;

факт наявності та розмір збитків в сумі 66.887,11 грн прямих витрат позивача на придбання додаткових електрообігрівачів і електроводонагрівачів, а також на оплату електроенергії, спожитої в період відсутності теплопостачання понад встановлені ліміти поза межами бюджетного фінансування;

факт наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між господарським правопорушенням відповідача та завданими таким правопорушенням збитками, оскільки за належного забезпечення відповідачем безперервного теплопостачання відповідно до умов Договору №03/02 від 19.02.2018 такі витрати позивачем не були б необхідними та не були б зроблені.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "КК "Зараз-1" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Попікова О.В., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Зараз-1" на рішення Господарського суду Київської області від 14.01.2020 у справі №911/2234/18 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Строк розгляду справи продовжено з урахуванням п. 4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Вимоги та доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції: повинен був залишити даний позов без розгляду; не надав належної оцінки п. 3.1.5 договору; не врахував, що у справі відсутні докази причино-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заявленими позивачем збитками.

28.04.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як підтверджується матеріалами справи та встановлено місцевим судом, відповідно пунктів 1.1, 2.1 Положення про Київський геріатричний пансіонат, затвердженого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 12.11.2013 №2061, Київський геріатричний пансіонат є стаціонарною соціально-медичною установою загального типу для постійного проживання громадян похилого віку, ветеранів війни та праці, інвалідів, які потребують стороннього догляду, побутового і медичного обслуговування з утвореними у разі потреби відділенням тимчасового перебування та відділенням хоспісної допомоги, що входять як структурні підрозділи до складу пансіонату. Пансіонат заснований на комунальній власності територіальної громади міста Києва та підпорядкований Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). Засновником та власником Пансіонату є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступає Київська міська рада.

Основним завданням Пансіонату є забезпечення належних умов для проживання, соціально-побутового обслуговування, надання медичної допомоги громадянам похилого віку, ветеранам війни та інвалідам, які потребують стороннього догляду та допомоги.

Відповідно до пункту 2.2 Положення мешканці Пансіонату забезпечуються відповідно до встановлених норм в тому числі цілодобовим медичним обслуговуванням, комунально-побутовим обслуговуванням (опалення, освітлення, радіофікація, тепло-, водопостачання тощо).

Згідно з пунктом 3.1 Положення до Пансіонату приймаються на державне утримання особи похилого віку, які досягли пенсійного віку, ветерани війни та праці та інваліди першої і другої групи старші 18 років, які за станом здоров`я потребують стороннього догляду, побутового обслуговування, медичної допомоги, які не мають працездатних родичів, зобов`язаних їх утримувати за законом.

Відповідно до пункту 4.1 Положення Пансіонат утримується за рахунок коштів бюджету міста Києва та інших джерел, не заборонених законодавством України, має рахунок в органах Державної казначейської служби України. Згідно з пунктом 4.3 Положення, фінансово-господарська діяльність Пансіонату провадиться відповідно до кошторису, штатного розпису, які затверджує Департамент.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Відповідно до абзацу третього частини другої ст. 25 Закону України "Про теплопостачання" теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

19.02.2018 між ТОВ "КК "Зараз-1" (виробник) та Київським геріатричним пансіонатом (замовник) укладений договір №03/02 на постачання теплової енергії (далі - Договір), відповідно до умов якого:

- виробник здійснює постачання теплової енергії замовникові в орієнтовних обсягах 2.705,82 Гкал, а замовник зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами у терміни, визначені умовами цього договору (пункт 1.1);

- виробник зобов`язується забезпечити безперервне постачання теплової енергії у орієнтовних обсягах, зазначених у пункті 1.1 Договору (за винятком нормативно встановлених перерв, а також перерв з метою усунення технологічних порушень в системах теплопостачання - до усунення наслідків таких порушень) (пункт 2.1.1);

- виробник зобов`язується повідомляти замовника про проведення ремонтних та профілактичних робіт систем теплопостачання за 10 календарних днів до початку їх проведення (пункт 2.1.3); не допускати перевищення допустимої тривалості перерв у постачанні теплової енергії, встановленої КМУ на підставі стандартів, нормативів, правил експлуатації, проведення випробувань теплових мереж, поточного та капітального ремонтів (пункт 2.1.4);

- замовник зобов`язується оплачувати за теплову енергію в обсягах і у терміни згідно тарифів, зазначених у Додатку №1 (пункт 2.2.1);

- замовник має право вимагати від виробника безперервного постачання теплової енергії на умовах даного договору та відповідно до чинного законодавства (за винятком нормативно встановлених перерв, а також перерв з метою усунення технологічних порушень в системах теплопостачання - до усунення наслідків таких порушень) (пункт 3.2.2); вимагати від виробника відшкодування збитків та компенсації витрат, завданих порушеннями, допушеними виробником під час постачання теплової енергії (пункт 3.2.3);

- договір вважається укладеним з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2018 включно (4 пункт 7.1);

- сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків по Договору, якщо таке невиконання стало наслідком надзвичайної та непереборної за наявних умов сили (форс-мажорних обставин), тобто подій, настання яких ані замовник, ані виконавець неспроможні були передбачити і попередити (пожежі, повені, градобій, посуха, землетруси, інші стихійні явища природи, воєнні дії, рішення та дії органів влади та місцевого самоврядування тощо (пункт 11.1). Факт виникнення та строк дії форс-мажорних обставин підтверджуються актом Торгово-промислової палати України за місцем виникнення форс-мажорних обставин (пункт 11.4).

Відповідач зазначає, що листом від 08.06.2018 №47/06 повідомив споживачів, в тому числі Київський геріатричний пансіонат, про початок планово-попереджувального ремонту котельні з метою підготовки до опалювального сезону 2018-2019 років та припинення теплопостачання з 11.06.2018 по 30.06.2018, однак до матеріалів справи не подано доказів надіслання або вручення зазначеного листа позивачу.

11.06.2018 між ТОВ "КК "Зараз-1" та ТОВ "Укртеплоліфтсервіс" укладено додаткову угоду №9 до Договору №6 про надання послуг від 26.10.2016, відповідно до якої сторони домовились про проведення планово-попереджувального ремонту котельні з метою підготовки обладнання до опалювального сезону 2018-2019 років, вартість якого була визначена в сумі 144082,13 грн. До вказаної додаткової угоди №1 були підписані Додаток №1 (план-графік виконання планово-попереджувальних робіт), розрахований на період травень-липень 2018, та Додаток №2 (кошторис планово-попереджувальних робіт), розрахований на червень та липень 2018. Відтак, від початку відповідач не мав наміру виконувати ремонт котельні у строк до 30.06.2018, який був зазначений у листі від 08.06.2018.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина 3 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до пунктів 32, 33 Правил користування тепловою енергією строк планового відключення споживача від системи теплопостачання для проведення планових робіт з ремонту обладнання і підключення нових споживачів обумовлюється в договорі. Плановий ремонт обладнання системи опалення споживача виконувати під час опалювального періоду забороняється.

Відповідно до пункту 29 Правил користування тепловою енергією теплова енергія постачається безперервно, якщо договором не передбачено інше.

Місцевий суд вірно встановив, що строки планових відключень Договором №03/02 на постачання теплової енергії між сторонами не встановлені, натомість Договором передбачено безперервне постачання теплової енергії, за винятком нормативно встановлених перерв, а також перерв з метою усунення технологічних порушень в системах теплопостачання - до усунення наслідків таких порушень. Посилання на законодавчий акт, яким встановлюються нормативи таких перерв, у Договорі також відсутні.

При цьому відповідач також не наводить нормативного акта, яким встановлено допустиму тривалість перерв у наданні послуг та їх періодичність (ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", що був чинним до 01.05.2019), яким він керувався, укладаючи з ТОВ «Укртеплоліфтсервіс» Додаткову угоду №9 від 11.06.2018 та план-графік до неї.

У зв`язку з цим місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що в умовах Договору №03/02 було закладено завідомо дискримінаційну умову, відповідно до якої відповідач, посилаючись на наявність технологічних порушень у системі теплопостачання, мав змогу на власний розсуд встановлювати та змінювати строки перерв у теплопостачанні, на що позивач не мав впливу, що суперечить одній з основних засад цивільного законодавства (справедливість, добросовісність та розумність) відповідно до пункту 6 ст. 3 ЦК України.

Листом від 27.06.2018 за вих. №52-1/06 ТОВ "КК "Зараз-1" повідомило споживачів, в тому числі Київський геріатричний пансіонат, про початок планово-попереджувального ремонту котельні з метою підготовки до опалювального сезону 2018-2019 років та припинення на період з 11.06.2018 по 30.06.2018 виробництва, транспортування і постачання теплової енергії.

До матеріалів справи додано копію Дефектного акта від 20.06.2018, погодженого ТОВ "Укртеплосервіс" та затвердженого ТОВ "КК "Зараз-1" про те, що датчики контролю полум`я на котлах №1, №2 та №3 підлягають заміні.

Також до матеріалів справи долучено копію доповідної записки від 27.06.2018 №59 генерального директора ТОВ "Укртеплоліфтсервіс", у якій зазначено про відсутність необхідних датчиків полум`я на складах офіційних представників виготовлювача та здійснення замовлення обладнання у Німеччині, орієнтовний строк надходження обладнання - 27.07.2018.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що будь-яких первинних документів щодо замовлення зазначеного обладнання матеріали справи не містять, як не містять і доказів існування об`єктивних обставин, які б перешкодили встановити необхідність заміни обладнання завчасно, закупити його завчасно до початку планового ремонту та припинення теплопостачання, що надало б змогу скоротити перерву у теплопостачанні.

Договір про надання послуг з цілодобового операторського технічного обслуговування та експлуатації котельні між відповідачем та ТОВ "Укртеплоліфтсервіс" був укладений 26.10.2016, у Дефектному акті зазначено, що датчики відпрацювали належний термін та знаходяться у непрацездатному стані, що могло бути виявлено (та мало бути виявлено) під час роботи котельні, а не 20.06.2018 після припинення теплопостачання, яке фактично відбулось 01.06.2018, а з 11.06.2018 було заявлено про початок ремонту.

Наказом №6ОД від 27.06.2018 "Про внесення змін до Наказу ТОВ "Керуюча компанія "Зараз-1" №5ОД від 08.06.2018" визначено період здійснення планово-профілактичного ремонту котельні: 52 календарних дні з 11.06.2018 по 01.08.2018. Посилань на законодавчий акт, який містив би строк проведення ремонту, або порядок його визначення, у наказі не наведено.

Колегія суддів відзначає, що зазначений наказ не має характеру обов`язкового для позивача акту, який підлягає виконанню.

Відтак, відповідач фактично вчинив дії, спрямовані на зміну умов Договору №03/02 щодо безперервного теплопостачання в односторонньому порядку на власний розсуд всупереч вимогам ст. 651 ЦК України.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Київський геріатричний пансіонат звернувся до ТОВ "КК "Зараз-1" із претензією від 07.08.2018, у якій стверджував про безпідставність посилань на необхідність ремонту з тих мотивів, що ремонт вже проводився у 2017 році у період з 01.05.2017 по 13.10.2017 з порушенням визначених законодавством нормативних строків. Позивач повідомляв про те, що через відсутність теплопостачання з метою підтримання санітарно-гігієнічного стану підопічних пансіонат вимушений закупити та використовувати водонагрівачі та електрообігрівачі, що призводить до перевищення ліміту споживання електроенергії, та вимагав негайно відновити постачання теплової енергії.

Відповідачем надав відповідь на претензію від 17.09.2018 №63/09, у якій твердив про те, що послуги з цілодобового операторського технічного обслуговування систем виробництва та постачання теплової енергії за договором від 26.10.2016 здійснює ТОВ "Укртеплоліфтсервіс". Під час проведення планово-профілактичного ремонту останнє виявило некоректну роботу та періодичні відмови блокувальних захистів пальникових пристроїв котлів №1, №2, №3, що викликало необхідність заміни імпортних комплектуючих, які відсутні на складах у офіційних представників в Україні. Необхідність закупівлі комплектуючих у Німеччині спричинило продовження терміну ремонту до 30.09.2018. У відповіді на претензію ТОВ "КК "Зараз-1" твердить, що у 2017 році проводилися інші ремонтні роботи, які не мають жодного відношення до несправностей, виявлених у теперішній час.

Матеріали справи містять копію доповідної записки ТОВ "Укртеплоліфтсервіс" від 03.09.2018, якою було повідомлено, що необхідний тип пальникових пристроїв знято з виробництва та виготовлення комплектуючих відбувається за спеціальним замовленням, у зв`язку з чим виконавець ремонту просив продовжити строк ремонту котельні до 30.09.2018 включно.

Листом від 04.09.2018 №64/09 відповідач повідомив споживачів, в тому числі Київський геріатричний пансіонат, (вхідна відмітка від 05.09.2018) про те, що наказом виробника теплової енергії від 31.08.2018 №8ОД внесено зміни до Наказу від 08.06.2018 №5ОД, а саме продовжено період здійснення планово-попереджувального ремонту з 11.06.2018 по 30.09.2018 включно (112 календарних днів). До матеріалів справи додано копію наказу ТОВ "КК "Зараз-1" від 31.08.2018 №8ОД "Про внесення змін до Наказу ТОВ "Керуюча компанія "Зараз-1" №5ОД від 08.06.2018".

Матеріали справи містять копію акта надання послуг №9.2018-27 від 27.09.2018, відповідно до якого виконавцем ТОВ "Укртеплоліфтсервіс" надано, а ТОВ "КК "Зараз-1" прийнято послуги із заміни датчиків полум`я на пальникових пристроях котлів №2 та №3.

Відповідно до частини 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Встановлення на власний розсуд та зміна в односторонньому порядку відповідачем тривалості перерв у теплопостачанні позивача, невжиття заходів для завчасного визначення комплектуючих, належних до заміни, та завчасного їх придбання (до початку припинення теплопостачання) суперечить ст.ст. 2, 13, 526, 651 ЦК України та ст.193 ГК України, умовам пункту 2.1 Договору №03/02 на постачання теплової енергії від 19.02.2018, та є підставою для застосування до відповідача господарських санкцій.

Колегія суддів також встановила, що 14.05.2018 та 23.05.2018 ТОВ "КК "Зараз-1" зверталось з листами до ПАТ "НАК "Нафтогаз України", у яких повідомляло про сплив строку договорів на постачання природного газу (договору 32217/1718-ТЕ-17 на постачання природного газу населенню, №2217/1718-БО-17 на постачання природного газу бюджетним установам/організаціям та №2217/1718-КП-17 на постачання природного газу іншим споживачам) 31.05.2018 та пропонувало укласти договори на постачання природного газу на період 01.06.2018 по 14.10.2018 включно. Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не подано доказів того, що до листів були додані проекти договорів (або проекти додаткових угод до укладених договорів), відповідно до вимог ст. 181 ГК України.

Листом від 31.05.2018 №44/05 ТОВ "КК "Зараз-1" повідомило споживачів, в тому числі Київський геріатричний пансіонат, про відсутність договірних відносин з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та виділених лімітів на використання природного газу, у зв`язку з чим товариство тимчасово призупиняє виробництво, транспортування і постачання теплової енергії з 01.06.2018. Зазначений лист був вручений позивачу 31.05.2018 (вхідний номер №4).

14.06.2018 ТОВ "КК "Зараз-1" отримало лист ПАТ "НАК "Нафтогаз України" від 13.06.2018 №26-3888/1.2-18 (вхідний номер 19/06), відповідно до якого було повідомлено, що оскільки дію Положення, затвердженого постановою КМУ від 22.03.2017 №187, на період серпень-жовтень 2018 року не продовжено, Компанія не має можливості продовжити дію укладених договорів до 14.10.2018.

Зазначений лист ПАТ "НАК "Нафтогаз України" був доведений до відома Київського геріатричного пансіонату листом від 18.06.2018 №50/06 (вхідна відмітка Пансіонату від 19.06.2018).

Листом від 31.07.2018 №56/07 ТОВ "КК "Зараз-1" повторно повідомило споживачів, в тому числі і Київський геріатричний пансіонат, про відсутність договірних відносин з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та виділених лімітів на використання природного газу, у зв`язку з чим товариство не має можливості розпочати з 01.08.2018 виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

ТОВ "КК "Зараз-1" зверталось з листом від 27.08.2018 №60/08 до ПАТ "НАК "Нафтогаз України", у якому повідомляло про сплив строку договорів на постачання природного газу (договору 32217/1718-ТЕ-17 на постачання природного газу населенню, №2217/1718-БО-17 на постачання природного газу бюджетним установам/організаціям та №2217/1718-КП-17 на постачання природного газу іншим споживачам) 31.08.2018 та просило повідомити щодо намірів ПАТ "НАК "Нафтогаз України" продовжити дію вищевказаних договорів шляхом укладення додаткових угод з 01.09.2018. Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не подано доказів того, що до листа були додані проекти додаткових угод відповідно до вимог ст. 181 ГК України.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 181 ГК України проект договору може бути запропонований будь-якою із сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформлює договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За таких обставин, враховуючи загальний порядок укладення договорів, передбачений ст. 181 ГК України та Главою 53 ЦК України, місцевий суд вірно встановив, що звернення відповідача до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" з листами "для з`ясування намірів щодо продовження договорів" без додавання проектів договорів та додаткових угод у двох примірниках не є належною офертою та адекватним і достатнім заходом для отримання погоджених лімітів використання природного газу для виробництва теплової енергії для постачання в тому числі позивачу - Київському геріатричному пансіонату.

Посилання відповідача на зазначені обставини як на форс-мажор є безпідставними, оскільки відповідно до умов пункту 11.4 Договору №03/02 на постачання теплової енергії факт виникнення та строк дії форс-мажорних обставин підтверджується актом Торгово-промислової палати України за місцем виникнення форс-мажорних обставин. Такий акт відповідач суду не надав.

Крім того, в силу прямої норми ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Київський геріатричний пансіонат звертався до відповідача з листом від 24.10.2018 №286 (вхідна відмітка ТОВ "КК "Зараз-1" №34/10 від 24.10.2018), у якому просив у зв`язку із критичною ситуацією, яка склалася в установі через відсутність гарячої води та опалення, що призвело до різкого погіршення стану здоров`я та рівня захворюваності підопічних, негайно вирішити питання про подачу теплоносія.

У відповідь на вказаний лист ТОВ "КК "Зараз-1" листом від 25.10.2018 №87/10 повідомило про те, що відповідно до Наказу ТОВ "КК "Зараз-1" №10ОД від 25.10.2018 опалювальний сезон 2018-2019 років розпочато з 25.10.2018. До справи також надано копію цього наказу.

Як зазначалось вище, згадані накази не мають характеру нормативного або регулятивного акту, які були б обов`язковими для виконання позивачем.

Відносини позивача та відповідача щодо постачання теплової енергії врегульовані Договором №03/02 на постачання теплової енергії, який не передбачає встановлення будь-яких (опалювальних чи міжопалювальних) сезонів, а встановлює обов`язок виробника забезпечувати безперервне постачання теплової енергії.

Відповідно до частини 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відтак, принципи господарсько-правової відповідальності виходять з презумпції вини особи, яка порушила своє господарське зобов`язання, та покладають та таку особу обов`язок доведення відсутності вини.

Виходячи з викладеного, місцевий суд правильно встановив наявність у діях відповідача порушення зобов`язань перед позивачем щодо належного виконання Договору №03/02 в частині безперервного постачання теплової енергії. При цьому відповідач свою вину належними, допустимими та достатніми доказами не спростував, що є підставою вжиття до відповідача як до винної сторони зобов`язання господарських санкцій, зокрема відшкодування збитків (частина 2 ст. 217 ГК України).

Матеріалами справи також підтверджується таке.

За договором №152/18 від 30.07.2018 Київський геріатричний пансіонат придбав у ФОП Кучковського С.В. три водонагрівачі "Gorenje" за ціною 6.625,00 грн загальною вартістю 19.875,00 грн. Як свідчать залучені до матеріалів справи банківські виписки, товар був фактично оплачений платіжним дорученням №154 від 22.08.2018

За договором №158/18 від 07.08.2018 Київський геріатричний пансіонат придбав у ФОП Кучковського С.В. серед іншого 10 масляних обігрівачів "Термія" загальною вартістю 12.137,50 грн. Як свідчать залучені до матеріалів справи банківські виписки, товар був фактично оплачений платіжним дорученням №140 від 13.08.2018.

За договором №182/18 від 13.09.2018 Київський геріатричний пансіонат придбав у ТОВ "Мастер-Торг" водонагрівач "Gorenje" вартістю 6.717,00 грн, тепловентилятор "Electrolux" вартістю 3.282,00 грн. Як свідчать долучені до матеріалів справи банківські виписки, платіжним дорученням №170 від 26.09.2018 позивач сплатив 6.717,00 грн, платіжним дорученням №72 від 26.09.2018 позивач сплатив 3.282,00 грн.

Відтак, матеріалами справи підтверджується придбання позивачем водонагрівачів та опалювальних електроприладів загалом на суму 42.011,50 грн.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між зазначеними витратами та порушенням відповідачем своїх зобов`язань за Договором №03/02 про постачання теплової енергії, оскільки у разі забезпечення безперервного опалення та постачання гарячої води до пансіонату необхідність у додаткових водонагрівачах та електрообігрівачах була б відсутня, а зазначені витрати не були б понесені.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.3 Положення, затвердженого Наказом Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 27.04.№74 "Про встановлення лімітів споживання теплової, електричної енергії, водопостачання та водовідведення на 2018 рік для підпорядкованих бюджетних установ" позивачу було затверджено ліміти споживання електроенергії, а саме: на червень 2018 - 32000 кВт/год; на липень 2018 - 32000 кВт/год; на серпень 2018 - 30000 кВт/год; на вересень 2018 - 30500 кВт/год.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи Актів прийняття-передавання товарної продукції, підписаних між електропостачальником ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" та споживачем Київським геріатричним пансіонатом, споживання електроенергії відбулось із перевищенням встановлених лімітів, а саме:

у червні 2018 - на 2680 кВт/год (активна) та на 2144 кВА (реактивна) згідно поточних тарифів на суму 6.427,22 грн.;

у липні 2018 - на 2200 кВт/год (активна) та на 1760 кВА (реактивна) згідно поточних тарифів на суму 5.270,97 грн.;

у серпні 2018 - на 2400 кВт/год (активна) та на 1920 кВА (реактивна) згідно поточних тарифів на суму 5.750,15 грн.;

у вересні 2018 - на 3100 кВт/год (активна) та на 2480 кВА (реактивна) згідно поточних тарифів на суму 7.427,28 грн.;

Як вбачається із долучених до матеріалів справи банківських виписок, вартість використаної електроенергії за червень-вересень 2018 позивачем фактично сплачена платіжними дорученнями №780 від 27.06.2018, №779 від 27.06.2018, №928 від 26.07.2018, №929 від 26.07.2018, №52 від 27.08.2018, №110 від 31.08.2018, №71 від 26.09.2018, №1266 від 27.09.2018.

Відтак, матеріалами справи підтверджується перевищення позивачем споживання електроенергії понад встановлені ліміти у період відсутності теплопостачання, в результаті чого позивач фактично сплатив 24.875,61 грн. поза межами бюджетного фінансування.

Апеляційний суд вбачає наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку також і між зазначеними витратами та порушенням відповідачем своїх зобов`язань за Договором №03/02 про постачання теплової енергії, оскільки у разі забезпечення безперервного опалення та постачання гарячої води до пансіонату була б відсутня необхідність використання додаткових електричних водонагрівачів та електрообігрівачів, а зазначені витрати не були б понесені.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем заявлено в якості збитків не обсяг електроенергії, яка була використана у зв`язку із використанням електричних водонагрівачів та електрообігрівачів, а лише вартість електроенергії, спожитої та оплаченої понад встановлені ліміти.

Також суд вбачає необхідність та невідворотність витрат в сумі 24.875,61 грн на оплату електроенергії поза межами затвердженого кошторису на використання електричних приладів для підігріву води та електрообігрівачів, а також 42.011,50 грн на придбання додаткових електроприладів для підігріву води та опалення, з огляду на передбачену Положенням специфіку діяльності позивача та необхідність підтримання санітарно-гігієнічного стану підопічних, яку не можна скасувати або відтермінувати до початку опалювального сезону.

Місцевий суд підставно відхилив посилання відповідача у відзиві на те, що за аналогічний період 2016 року Київський геріатричний пансіонат сплатив ТОВ "КК "Зараз-1" за постачання теплової енергії 509.752,28 грн, в 2018 році не сплачував взагалі у зв`язку з відсутністю постачання, тому витрати позивача в сумі 66.887,11 грн на забезпечення пансіонату гарячою водою та теплом є не збитками, а економією бюджетних коштів.

Так, за змістом пунктів 1.1 та 1.4 Договору у позивача як замовника наявний обов`язок сплачувати лише одержану, спожиту теплову енергію. Несплата позивачем за теплову енергію, яка не була поставлена відповідачем, не звільняє відповідача від обов`язку відшкодовувати позивачу як контрагенту за договором збитки (в даному випадку реальні збитки відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 22 ЦК України - прямі додаткові витрати), завдані невиконанням договору.

За таких обставин позивач довів на підставі належних, допустимих та достатніх доказів наявність господарського правопорушення відповідача, наявність у позивача у зв`язку з цим збитків у сумі 66.887,11 грн та наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між порушенням зобов`язання відповідачем та наявністю збитків у позивача. При цьому вина у порушення зобов`язання відповідачем не спростована.

Згідно зі частини 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Укладення Договору №03/02 про постачання теплової енергії було спрямоване перш за все на забезпечення виконання завдань Пансіонату за затвердженим Положенням, зокрема, щодо забезпечення належних умов для проживання, соціально-побутового обслуговування, надання медичної допомоги громадянам похилого віку, ветеранам війни та інвалідам, які потребують стороннього догляду та допомоги; комунально-побутового обслуговування (опалення, тепло- водопостачання тощо) (пункти 2.1, 2.2 Положення).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини 2 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки кредитору, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Отже, виходячи з системного аналізу правових норм, збитки як категорія цивільно-правової відповідальності являють собою ті негативні наслідки, що виникають у кредитора як невідворотний результат порушення боржником свого зобов`язання. Таким чином, необхідною умовою стягнення збитків є наявність протиправного діяння (дії чи бездіяльності), наявність збитків (документально доведеного їх розміру) та наявність причинного зв`язку між збитками і їх розміром, що виникли у кредитора, та порушенням зобов`язання, де збитки є наслідком, а невиконання зобов`язання - причиною.

Як встановлено колегією суддів, наявними у справі належними письмовими доказами є доведеним повний склад цивільного правопорушення, а саме:

факт наявності господарського правопорушення відповідача щодо неналежного виконання Договору №03/02 про постачання теплової енергії від 19.02.2018 в частині безперервного постачання теплової енергії;

факт наявності та розмір збитків в сумі 66.887,11 грн прямих витрат позивача на придбання додаткових електрообігрівачів і електроводонагрівачів, а також на оплату електроенергії, спожитої в період відсутності теплопостачання понад встановлені ліміти поза межами бюджетного фінансування;

факт наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між господарським правопорушенням відповідача та завданими таким правопорушенням збитками, оскільки за належного забезпечення відповідачем безперервного теплопостачання відповідно до умов Договору №03/02 від 19.02.2018 такі витрати позивачем не були б необхідними та не були б зроблені.

За таких обставин, позов Київського геріатричного пансіонату є законним обґрунтованим, позовні вимоги доведені наявними у справі письмовими доказами, а відтак підлягають задоволенню повністю в заявленій сумі.

Окремо колегія суддів відзначає, що під час розгляду справи місцевим судом 14.01.2020 від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 ч.1 ст. 226 ГПК України, обґрунтоване тим, що у судових засіданнях 16.09.2019, 25.11.2019, 16.12.2019 був відсутній уповноважений представник позивача.

Розглянувши клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, місцевий суд підставно відмовив у його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Дійсно, в судові засідання від позивача з`являлась представник за довіреністю Рудик Т.В., яка не надала суду документів на підтвердження наявності у неї права на зайняття адвокатською діяльністю, а тому вказана особа була присутня у судових засіданнях як вільний слухач, оскільки після переходу до розгляду справи у загальному позовному провадженні відповідно до ухвали від 17.12.2018 не була допущена судом до участі у справі в якості представника сторони - позивача.

Разом з тим, матеріалів справи було достатньо для прийняття рішення у справі, а відтак неявка повноважного представника позивача не перешкоджала розгляду справи по суті. Крім того, від позивача надійшло клопотання від 08.01.2020 про розгляд справи без участі представника позивача.

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повинен був залишити даний позов без розгляду, є безпідставними.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення місцевого прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Беручи до уваги наведене, всі інші аргументи учасників судового процесу колегія судів з урахуванням п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України відхиляє як такі, що не стосуються предмета спору, є явно необґрунтованими та неприйнятними з огляду на законодавство та усталену судову практику.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції надав вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Зараз-1" на рішення Господарського суду Київської області від 14.01.2020 у справі №911/2234/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 14.01.2020 у справі №911/2234/18 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2234/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді О.В. Попікова

В.А. Корсак