РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.06.2020Справа № 910/1514/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА"

до Органу самоорганізації населення "КОМІТЕТ МІКРОРАЙОНУ ЦЕНТР-1 СТАРОКИЇВСЬКИЙ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -

Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація

про зобов`язання вчинити дії

Представники сторін:

від позивача: Васьковська Г.М.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА" до Господарського суду міста Києва з позовом до Органу самоорганізації населення "КОМІТЕТ МІКРОРАЙОНУ ЦЕНТР-1 СТАРОКИЇВСЬКИЙ" про зобов`язання Органу самоорганізації населення "КОМІТЕТ МІКРОРАЙОНУ ЦЕНТР-1 СТАРОКИЇВСЬКИЙ" звільнити нежитлове приміщення загальною площею 138,53 кв.м, розташованого в будинку №24Б по вул. Пушкінській у м. Києві шляхом передачі його за актом прийому-передачі Комунальному підприємству "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА".

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором позички № 151/2 від 15.10.2010.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи №910/1514/20 постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 17.03.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 відкладено підготовче засідання у справі №910/1514/20 на 07.04.2020, залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, враховуючи постанову Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 №211 та на виконання розпорядження Голови Вищої ради правосуддя від 13.03.2020 №11/0/2-20 "Про додаткові заходи із попередження респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19", судові засідання, які призначені на 07.04.2020, знято з розгляду.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 07.04.2020 призначив підготовче засідання у справі №910/1514/20 на 21.05.2020.

19.05.2020 через канцелярію суду від Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

У судовому засіданні 21.05.2020 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 04.06.2020.

У судове засідання 04.06.2020 з`явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання 04.06.2020 не з`явився. Про час та місце судового засідання відповідач повідомлений ухвалою суду від 21.05.2020, направленою на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Як вбачається з витягів з вебсайту "Укрпошта" поштове відправлення №313 з направлення на адресу позивача ухвали суду від 21.05.2020 не вручене відповідачу під час доставки.

Отже, за змістом пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України відповідач повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Також, згідно із ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Також у судове засідання не з`явився представник третьої особи, однак раніше Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника.

Присутній у судовому засіданні 04.06.2020 представник позивача надав суду пояснення по суті позовних вимог, позов підтримав, просив суд його задовольнити.

У судовому засіданні 04.06.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.10.2010 між Управлінням з питань комунального майна, приватизації Шевченківської районної у м. Києві ради (позичкодавець) та Органом самоорганізації населення "КОМІТЕТ МІКРОРАЙОНУ ЦЕНТР-1 СТАРОКИЇВСЬКИЙ" (користувач) укладений договір позички № 151/2 (надалі - договір), відповідно до умов якого позичкодавець на підставі рішення Шевченківської районної у м. Києві ради від 15.10.2010 № 931 зобов`язувався передати, а користувач - прийняти у безоплатне тимчасове користування комунальне майно: нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 138,53 кв.м в будинку № 24Б на вул. Пушкінській у місті Києві. Мета використання - під адмінприміщення.

За умовами п.2.1 договору, передача об`єкту позички здійснюється за актом прийому-передачі.

Відповідно до п.4.4. договору користувач зобов`язаний повернути об`єкт позички після закінчення строку договору в такому самому стані, в якому його було передано.

У відповідності до п.3.1. договору термін позички № 151/2 встановлено з моменту підписання даного договору до 15.10.2013.

Рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради "Про ліквідацію Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради" від 23.10.2010 № 973 вирішено припинити діяльність Управління з питань комунального майна, приватизації та підприємництва Шевченківської районної у м. Києві ради.

У відповідності до умов зазначеного рішення за Комунальним підприємством "Керуюча дирекція" було закріплено на праві господарського відання майно територіальної громади Шевченківського району м. Києва (жилий та нежилий фонд).

У зв`язку зі зміною орендодавця на підставі розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Про питання організації управління районами в місті Києві" від 10.12.2010 № 1112 та "Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень" від 31.01.2011 № 121 майно комунальної власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва передане до сфери управління новоствореної Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації.

Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації "Про закріплення майна за Комунальним підприємством "Керуюча дирекція" від 09.02.2011 № 80 діючі договори оренди передано до Комунального підприємства "Керуюча дирекція".

Рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 назву Комунального підприємства "Керуюча дирекція" було змінено на Комунальне підприємство "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА".

У відповідності до додаткової угоди №3 від 02.02.2015 до договору сторони дійшли згоди назву орендодавця викласти у редакції: Комунальне підприємство "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА" в особі директора Савченка Дмитра Вікторовича, що діє на підставі статуту".

Отже, уповноваженою особою щодо управління майном переданим за договором позики є Комунальне підприємство "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА".

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що у зв`язку із закінченням 15.10.2019 строку дії договору, Комунальним підприємством "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА" на адресу відповідача направлено заяву №87 від 29.10.2019 про припинення договору позички № 151/2 від 15.10.2010, у якій позивач повідомив відповідача, що термін дії договору позички продовжуватися не буде.

Згідно із вказаною заявою позивач вимагав від відповідача повернення майна по акту приймання-передачі.

З урахуванням наведених обставин, Комунальне підприємство "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА" заявлено позов про зобов`язання Органу самоорганізації населення "КОМІТЕТ МІКРОРАЙОНУ ЦЕНТР-1 СТАРОКИЇВСЬКИЙ" звільнити нежитлове приміщення загальною площею 138,53 кв.м, розташоване в будинку №24Б по вул. Пушкінській у м. Києві шляхом передачі його за актом прийому-передачі Комунальному підприємству "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА".

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.827 Цивільного кодексу України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Відповідно до ч.3 ст.827 ЦК України, до договору позички застосовуються положення глави 58 "Найм (оренда) " цього Кодексу.

Частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Оскільки, предмет позички перебуває у комунальній власності, то до спірних правовідносин застосовуються вимоги Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-XII від 10.04.1992 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписами статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

У відповідності до ч.1 ст.763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною другою статті 291 ГК України встановлено, зокрема, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні положення містить частина друга статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

У пункті 3.1. договору сторони погодили, що договір укладено строком до 15.10.2013.

Частина друга статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Матеріали справи не містять доказів надсилання позивачем у відповідності до положень ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" на адресу відповідача заяви про припинення договору.

Також 02.02.2015 між сторонами укладено додаткову угоду № 3 до договору позички № 151/2 від 15.10.2010.

Отже, дія договору № 151/2 від 15.10.2010 була продовжена та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, починаючи з 15.10.2013 до 15.10.2016, та у подальшому з 15.10.2016 до 15.10.2019. Окрім того, обставини щодо продовження строку дії договору до 15.10.2016 були встановлені у постанові Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 по справі № 910/18463/16.

Зі змісту статей 759, 763, 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому, такі заперечення можуть бути висловлені ним як до закінчення терміну дії договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку.

При цьому, законодавчо не встановлений початок перебігу строку для надіслання заяви однією із сторін про припинення або зміну умов договору. Отже, в даному випадку має значення лише те, чи збіг встановлений місячний термін для заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору оренди після закінчення терміну дії такого договору, оскільки саме із його закінченням пов`язане продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частина друга статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" має диспозитивний характер, оскільки не вказує на те, що відповідна вимога про припинення договору оренди має називатися виключно заявою. Відповідна заява може бути направлена однією із сторін у формі листа, телеграми, факсограми тощо. Істотне значення у даному випадку має зміст такої заяви, оскільки вона обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди.

Отже, виходячи із наведених вище норм права, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Аналогічну правову позицію щодо застосування норм права викладено в постанові Верховного Суду України від 28.02.2006 зі справи №1/135-20/51, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 904/3415/18, від 29.05.2018 у справі № 923/854/17, від 05.06.2018 у справі № 904/7825/17, від 03.04.2019 у справі № 911/928/18.

У матеріалах справи міститься заява вих. №87 від 29.10.2019 про припинення договору позички № 151/2 від 15.10.2010, у якій позивач повідомив відповідача, що термін дії договору позички продовжуватися не буде та вимагав від відповідача повернення майна по акту приймання-передачі.

У підтвердження направлення заяви вих. №87 від 29.10.2019 про припинення договору позички № 151/2 від 15.10.2010, позивач надав суду копію опису вкладення у цінний лист від 23.10.2019, списку згрупованих рекомендованих відправлень та фіскального чеку від 23.10.2019.

Згідно із відомостями з вебсайту "Укрпошта" поштове відправлення з штрихкодовим індикатором відправлення №250, яким направлено заяву про припинення договору було повернуто позивачу поштовим відділенням зв`язку.

При цьому, суд зазначає, що норми законодавства передбачають право позивача на заперечення щодо продовження строку дії договору оренди та не встановлюють обов`язку позивача вручати заяву про припинення дії договору оренди безпосередньо відповідачу чи перевіряти факт такого отримання.

З урахуванням встановлених обставин, оскільки вих. №87 від 29.10.2019 про припинення договору позички № 151/2 від 15.10.2010 направлено позивачем відповідачу з дотриманням приписів ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та докази такого направлення наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що договір позички № 151/2 від 15.10.2010 не був продовжений автоматично і припинив свою дію з 15.10.2019.

Приписами ч. 1 ст. 785 ЦК України на наймача покладено обов`язок у разі припинення договору найму негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною першою статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, останній зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що якщо після припинення договору користувач не повертає об`єкт позички, позичкодавець має право вимагати примусового повернення, а також відшкодування збитків.

Відповідач, в порушення вимог закону та договору оренди, орендоване ним нежитлове приміщення загальною площею 138,53 кв.м, розташоване в будинку №24Б по вул. Пушкінській у м. Києві не звільнив та по акту приймання-передачі не повернув.

Частиною першою статті 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положення ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України визначають способи захисту цивільних прав та інтересів. До таких способів віднесено, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, присудження до виконання обов`язку в натурі.

Водночас, обов`язок орендаря повернути орендодавцеві об`єкт оренди, у разі припинення договору найму, передбачено ст. 785 ЦК України, ч.1 ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а також умовами укладеного між сторонами договору.

Отже, якщо орендар не звільнив орендоване приміщення після закінчення строку дії договору оренди, орендодавець вправі заявити позовні вимоги про звільнення відповідачем нежитлового приміщення загальною площею 138,53 кв.м, розташованого в будинку №24Б по вул. Пушкінській у м. Києві шляхом передачі його за актом прийому-передачі Комунальному підприємству "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА" (орендодавцеві) як примусове виконання обов`язку в натурі.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

З огляду на вищенаведене, оскільки відповідач після закінчення строку дії договору не повернув та не звільнив нежитлове приміщення загальною площею 138,53 кв.м, розташоване в будинку №24Б по вул. Пушкінській у м . Києві, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про звільнення відповідачем вказаного приміщення шляхом передачі його за актом прийому-передачі позивачу.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, враховуючи встановлені вище судом обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову Комунального підприємства "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА" про зобов`язання Органу самоорганізації населення "КОМІТЕТ МІКРОРАЙОНУ ЦЕНТР-1 СТАРОКИЇВСЬКИЙ" звільнити нежитлове приміщення загальною площею 138,53 кв.м, розташованого в будинку №24Б по вул. Пушкінській у м. Києві шляхом передачі його за актом прийому-передачі Комунальному підприємству "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Орган самоорганізації населення "КОМІТЕТ МІКРОРАЙОНУ ЦЕНТР-1 СТАРОКИЇВСЬКИЙ" (01004, м.Київ, ВУЛИЦЯ ПУШКІНСЬКА, будинок 24-Б, ідентифікаційний код 33155802) звільнити нежитлове приміщення загальною площею 138,53 кв.м, розташованого в будинку №24Б по вул. Пушкінській у м. Києві шляхом передачі його за актом прийому-передачі Комунальному підприємству "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА" (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ БІЛОРУСЬКА, будинок 1, ідентифікаційний код 34966254).

Стягнути з Органу самоорганізації населення "КОМІТЕТ МІКРОРАЙОНУ ЦЕНТР-1 СТАРОКИЇВСЬКИЙ" (01004, м.Київ, ВУЛИЦЯ ПУШКІНСЬКА, будинок 24-Б, ідентифікаційний код 33155802) на користь Комунального підприємства "КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ З ОБСЛУГОВУВАННЯ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО РАЙОНУ М.КИЄВА" (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ БІЛОРУСЬКА, будинок 1, ідентифікаційний код 34966254) витрати зі сплати судового збору у сумі 2102,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Господарський суд міста Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 15.06.2020.

Суддя С. О. Турчин