ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/3771/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Головей В.М., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, проспект Шевченка,29)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Одеській області

на рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2020

у справі №916/3771/19

за позовом Державної екологічної інспекції в Одеській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Зарс"

про стягнення 178 521,00 грн.

(суддя першої інстанції: Бездоля Д.О., дата та місце ухвалення рішення: 03.03.2020, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, проспект Шевченка, 29)

В січні 2020 року Державна екологічна інспекція в Одеській області звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Зарс" (далі - ТОВ «Зарс»), в якій просила суд першої інстанції стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України суму шкоди, заподіяної навколишньому середовищу, в сумі 178 521,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем завдано шкоду державі, внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього середовища, шляхом незаконного видалення зелених насаджень у кількості 59-ти дерев, 11 кущів та 80 кв.м. газонів без сплати відновної вартості при будівництві житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Пироговська, 2/Італійський квартал, 1.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.03.2020 (суддя - Бездоля Д.О.) у позові Державної екологічної інспекції в Одеській області до ТОВ „Зарс" про стягнення 178 521,00 грн. відмовлено в повному обсязі.

У своєму рішенні суд зазначив, що позивачем не доведено суду наявності підстав для стягнення з відповідача спірної шкоди у заявленому розмірі, розрахованої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 №559 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів», у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що у позові Державної екологічної інспекції в Одеській області слід відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державна екологічна інспекція в Одеській області звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2020 по справі №916/3771/19 скасувати, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зокрема, апелянт вважає, що судом першої інстанції не було з`ясовано всіх обставин, що мають значення для справи, а оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що Державною екологічною інспекцією в Одеській області у період з 12.08.2019 по 23.08.2019 проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ „Зарс", внаслідок якої було встановлено, що відповідачем при будівництві 3-х секційного 12-ти поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул.Пирогівська, 2/Італійський бульвар, 1, самовільно видалено зелені насадження у кількості 59 одиниць дерев, 11 кущів та 80 кв.м. газонів без сплати відновної вартості, що підтверджується Актом обстеження зелених насаджень №117 від 06.09.2012.

На думу позивача, відповідачем порушено п.3 Порядку видалення дерев, кущів, газонів та квітників у населених пунктах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 №1045, ст.ст. 25, 27 Закону України „Про рослинний світ".

Як зазначає апелянт, даний факт зафіксовано в Акті, складеному за результатом проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №45/14 від 23.08.2019.

Крім того, позивач у своїй скарзі зазначає, що за результатами планового заходу у період з 12.08.2019 по 23.08.2019 та за фактом знищення зелених насаджень, Інспекцією здійснено обґрунтований розрахунок розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів у вигляді збитків на суму 178 521 грн., яка розрахована відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 №559 „Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів".

Виходячи з вищевикладеного, на думку позивача, відповідачем було порушено природоохоронне законодавство, внаслідок чого завдано шкоду державі знищенням 59-ти дерев, 11 кущів та 80 кв.м. газонів.

На переконання позивача, втрати, які понесла Держава у зв`язку із знищенням дерев, визначені відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №559 від 08.04.1999 є відповідальністю, яку зобов`язаний понести правопорушник у зв`язку з завданням шкоди навколишньому природному середовищу, відповідно до ст.ст. 68, 69 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища", ст.40 Закону України „Про рослинний світ".

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.04.2020 апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2020 по справі №916/3771/19 залишено без руху.

13.05.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від Державної екологічної інспекції в Одеській області про усунення недоліків, допущених в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2020 по справі №916/3771/19, в якій апелянт надав докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4016,72 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 відкрито апеляційне провадження по справі №916/3771/19 за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2020, розгляд справи вирішено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

21.05.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/3771/19.

Відповідач не направив до Південно-західного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до вимог чинного Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2012 призначеною наказом начальника управління екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради від 31.08.2012 №26/120-зн комісією було складено акт обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, за №117(а.с.55-56).

Згідно з вказаним актом комісія за заявою відповідача, у зв`язку з проведенням будівельних робіт, оглянула зелені насадження за адресою: м. Одеса, вул. Піроговська, 2 на розі Італійського бульвару,1 та встановила, що всього підлягають видаленню 59 дерев, 11 кущів та 80 кв.м. газонів. Відновна вартість зелених насаджень, що підлягають видаленню, складає 272 037,10 грн. Згідно з висновком комісії зелені насадження, що обстежені, підлягають видаленню у разі сплати їх відновної вартості.

Листом від 11.10.2012 №1110/02 відповідач звернувся до позивача, в якому на виконання припису від 13.07.2012 повідомив останнього, що із відповіді Юридичного департаменту Одеської міської ради вбачається, що у спірних відносинах законодавством не передбачено необхідності отримання дозволу на знесення зелених насаджень.

24.12.2013 відповідач отримав дозвіл на виконання будівельних робіт №ІУ 94, а саме на будівництво 3-х секційного 12-ти поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Пироговська, 2/Італійський бульвар, 1; проектна документація розроблена Фірмою „Архпроект-МДМ". (а.с.105-106)

В матеріалах справи наявний проект 3-х секційного 12-ти поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Пироговська, 2/Італійський бульвар, 1. (а.с.107-140)

Вказаний проект, зокрема, містить ресурсну відомість по озелененню об`єкту будівництва кошторисною вартістю 500 232,42 грн (а.с.135-136).

19.02.2016 Державною екологічною інспекцією в Одеській області було видано ТОВ „Зарс" припис №10/13, в якому вказано про необхідність, зокрема, сплатити відновлену вартість дерев згідно акту обстеження зелених насаджень від 06.09.2012 №117 у строк до 24.08.2016 (а.с.150-151).

Наказом в.о. начальника Державної екологічної інспекції в Одеській області від 12.08.2019 № 454 державним інспекторам з охорони навколишнього природного середовища було доручено провести планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ „Зарс" у термін з 12.08.2019 по 23.08.2019. Для здійснення перевірки дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю „Зарс" природоохоронного законодавства на підставі зазначеного наказу було видане відповідне направлення від 12.08.2019 (а.с.13-14).

За результатом проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання ТОВ „Зарс" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів було складено акт №45/14 з додатками (а.с.15-49).

У зазначеному акті містяться, зокрема, відомості про те, що останній захід державного нагляду (контролю) проводився планово з 03.02.2016 по 19.02.2016 (акт перевірки від 19.02.2016 №б/н); був виданий припис про усунення порушень, вимоги припису не виконано.

Також в розділі IV акту №45/14, який має назву: „Дані про останній проведений захід державного нагляду (контролю)", зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Зарс" при будівництві 3-х секційного 12-ти поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом, розташованим за адресою: м. Одеса, вул. Пирогівська, 2 /Італійський бульвар, 1 самовільно видалив зелені насадження у кількості 59 одиниць дерев, 11 кущів та 80 кв.м. газонів, що є порушенням п.3 „Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 №1045, та статей 25, 27 Закону України „Про рослинний світ", відновлена вартість дерев не сплачена.

В розділі VI вищевказаного акту №45/14, який має назву: „Опис виявлених порушень", не зазначено про встановлення порушення відповідачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища щодо дій з самовільного видалення вищевказаних зелених насаджень, а зазначено наступне: ТОВ „Зарс" здійснює будівництво комплексу багатоквартирних житлових будинків на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району, Одеської області поза межами населеного пункту на площі більш ніж 1,5 га за допомогою будівництва додаткової КНС та подальшим підключенням до централізованого водовідведення без одержання висновку з оцінки впливу на довкілля, що порушує п.п.10, п.3 ст. 3 Закону України „Про оцінку впливу на довкілля"; відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин у атмосферне повітря, що є порушенням ч.ч.5, 6 ст. 11 Закону України №2707.

Інших виявлених порушень в розділі VI вищевказаного акту №45/14 не значиться. Також в акті перевірки відсутні відомості щодо здійснення/нездійснення відповідачем озеленення території згідно з проектом будівництва на суму 500 232,42 грн.

Державна екологічна інспекція в Одеській області звернулась з претензією від 13.09.2019 №77 до ТОВ „Зарс", в якій позивач зазначив, що при проведенні планового заходу державного нагляду (контролю) ТОВ „Зарс" встановлено, що відповідач при будівництві 3-х секційного 12-ти поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом, розташованим за адресою: м. Одеса, вул. Пирогівська , 2 /Італійський бульвар, 1 самовільно видалив зелені насадження у кількості 59 одиниць дерев, 11 кущів та 80 кв.м. газонів, що є порушенням п.3 „Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 №1045, та статей 25, 27 Закону України „Про рослинний світ", відновна вартість дерев не сплачена. (а.с.50-51)

Позивач вказав, що даний факт зафіксовано державним інспектором у відповідному акті від 23.08.2019 №45/14 та внаслідок цього порушення державі була заподіяна шкода на суму 178521,00 грн. До претензії позивачем долучено обґрунтований розрахунок на спірну суму шкоди (а.с.52-53).

Відповідач розраховану позивачем суму шкоди не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду першої інстанції з відповідним позовом.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 8 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частиною 3 зазначеної статті унормовано, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Разом з цим, загальні положення про цивільно-правову відповідальність та завдання позадоговірної майнової шкоди визначено у ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Слід зауважити, що ст. 1166 Цивільного кодексу України, встановлює правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди так званої "деліктної шкоди". Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди вказаної статті є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, яка не відповідає вимогам закону, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права. У правовідносинах, що розглядаються, шкода - це фактично міра відповідальності.

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) вина завдавача шкоди, але за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону, обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Тобто, в даному випадку, зважаючи на заявлені позовні вимоги, мова йде про шкоду/збитки, яку завдано саме у зв`язку з недотриманням вимог закону (природоохоронного законодавства) і відповідно в силу прямої вказівки закону настає відповідальність у вигляді шкоди.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення шкоди, спричиненої державі на спірну суму, у зв`язку з порушенням відповідачем, як суб`єктом господарювання, вимог природоохоронного законодавства.

Приписами частини 1 ст. 149, ст. 151 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Разом з цим, відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України регулюються Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Так, спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються, зокрема, положеннями Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Закону України Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

За приписами ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Згідно зі ст. 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Положення ст. 50 Конституції України гарантують кожному право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

За змістом ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Згідно зі ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; д) збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами. При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та іншим законодавством України.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про рослинний світ» охорона рослинного світу передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження просторової, видової, популяційної та ценотичної різноманітності і цілісності об`єктів рослинного світу, охорону умов їх місцезростання, збереження від знищення, пошкодження, захист від шкідників і хвороб, а також невиснажливе використання. Охорона рослинного світу здійснюється центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, власниками та користувачами (в тому числі орендарями) земельних ділянок, на яких знаходяться об`єкти рослинного світу, а також користувачами природних рослинних ресурсів.

За змістом ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно зі ст. 40 Закону України «Про рослинний світ» порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, зокрема, винні у: порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу. Законами України може бути встановлено відповідальність і за інші види порушень у сфері охорони, використання та відтворення рослинного світу.

Відповідно до п. 5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 10.04.2006 № 105, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво є забудовники чи власники цих територій.

За змістом статті 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: про охорону, утримання і використання зелених насаджень; пред`являти претензії про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища; вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Відповідно до п. 1 розділу 1 Положення «Про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.2017 №312 (далі Положення), державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Інспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України (далі - Держекоінспекція) та їй підпорядковується. З

гідно з п. 2 розділу 2 Положення Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема, про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення об`єктів рослинного світу.

За змістом пунктів 3, 6, 7, 9, 10 розділу 2 Положення Інспекція проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням, здійснює лабораторні вимірювання (випробування). Здійснює державний ринковий нагляд у межах сфери своєї відповідальності. Розраховує розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції. Вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах. Здійснює розгляд звернень громадян, підприємств, установ та організацій з питань, пов`язаних з її діяльністю. Складає протоколи про адміністративні правопорушення та розглядає справи про адміністративні правопорушення, накладає адміністративні стягнення у випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон) визначено, що:

- державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища;

- заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом;

- спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Згідно з ст. 2 Закону його дія поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 09.08.2017 №303 (чинний станом на день проведення заходів державного нагляду у спірних правовідносинах), відповідно до статей 20-2, 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», частини другої статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Методики розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2013 року № 752, з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства екології та природних ресурсів у відповідність до чинного законодавства було затверджено уніфіковану форму акта, складеного за результатом проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони природного навколишнього середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, що додається до наказу.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності, крім зелених насаджень, які висаджені або виросли самосівом в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв. Видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, отримані відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", є підставою для видалення зелених насаджень після обстеження земельної ділянки та складання акта обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню. У цьому разі видалення зелених насаджень не потребує дозволу (ордера). Відновна вартість визначається на підставі акта обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, та сплачується до прийняття об`єкта в експлуатацію. Розмір відновної вартості видалених зелених насаджень зменшується на суму, передбачену проектною документацією на озеленення території.

Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля", підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. За наявності дозволу на виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За умовами положень ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 74, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 86 77 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на навдені приписи чинного законодавства, враховуючи наявні матеріали справи, а також отримання відповідачем дозволу на виконання будівельних робіт, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що в даному випадку відсутній факт самовільного видалення відповідачем зелених насаджень, оскільки отриманий ТОВ «ЗАРС» дозвіл на будівництво є достатньою підставою для видалення зелених насаджень після обстеження земельної ділянки та складання акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що позивачем в даному випадку не доведено обставину саме самовільного видалення відповідачем зелених насаджень.

Крім того, з наявного в матерілах справи листа Юридичного департаменту Одеської міської ради вбачається, що останній повідомив директора ТОВ «Зарс» про те, що відсутня необхідність отримання додаткового дозволу на знесення зелених насаджень, а документом, що надає право на знесення є отриманий Дозвіл на виконання будівельних робіт.

Також, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що в розділі VI акту №45/14, який має назву: «Опис виявлених порушень», не зазначено про встановлення позивачем порушення відповідачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища щодо дій з самовільного видалення зелених насаджень у спірних відносинах. Вказані обставини викладені лише в розділі IV акту «Дані про останній проведений захід державного нагляду (контролю)» як самовільне видалення зелених насаджень, відповідно акт № 45/14 має дефект у вигляді не зазначення у відповідному розділі про вчинення відповідачем правопорушення у спірних правовідносинах.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що проект будівництва містить ресурсну відомість по озелененню об`єкту будівництва кошторисною вартістю 500232,42 грн., при цьому закон визначає, що розмір відновної вартості видалених зелених насаджень, яка у спірних відносинах складає спірну суму в розмірі 178521 грн, зменшується на суму, передбачену проектною документацією на озеленення території.

Разом з тим, доводи апелянта в частині сплати відновлювальної вартості зелених насаджень судовою колегією не приймаються до уваги, оскільки не є предметом позовних вимог в даному випадку.

З огляду на вищевикладене, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що в даному випадку відсутній склад правопорушення у вигляді самочинного знесення зелених насаджень з боку відповідача, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування шкоди, а висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та правомірним.

Судова колегія не вбачає правових підстав для скасування оскаржуваного рішення, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника спростовуються матеріалами справи, документально не підтверджені та не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду

За таких обставин, апеляційна скарга Державної екологічної інспекції в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2020 по справі №916/3771/19 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2020 по справі №916/3771/19 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2020 по справі №916/3771/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2020 по справі №916/3771/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська

Судді: В.М. Головей

А.І. Ярош