номер провадження справи 9/41/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2020 Справа № 908/652/20

м. Запоріжжя

За позовом: Комунального підприємства Водоканал, (69002, м.Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61)

до відповідача: Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради, (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129-а)

про стягнення суми 7 399 284,35 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників:

від позивача: Федорук О.М., довіреність № 90 від 07.11.2019;

від відповідача: Балховітіна В.Г., довіреність № 26 від 27.02.2020

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Комунального підприємства Водоканал про стягнення з відповідача: Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради суми 7 818 719, 76 грн. основної заборгованості, суми 77 963,72 грн. пені, суми 60 431,12 грн. 3% річних, суми 38 521,08 грн. інфляційних витрат, всього загальної суми 7 999 284,35 грн.

Ухвалою суду від 13.03.2020 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/652/20, присвоєний номер провадження 9/41/20, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.04.2020 повернуто зустрічну позовну заяву КП Облводоканал Запорізької обласної ради у справі №908/652/20 про зобов`язання КП Водоканал виконати перерахунок обсягу спожитих КП Облводоканал ЗОР послуг з водопостачання за травень листопад 2019 року та стягнення з КП Водоканал збитків у розмірі 629018,57 грн.

Ухвалою суду від 13.04.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів - до 11.06.2020 включно, підготовче засідання відкладено.

Від позивача 10.04.2020 надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач зменшив позовні вимоги у зв`язку з допущеною арифметичною помилкою (у зазначенні загальної суми позову) та просив суд стягнути з відповідача суму 7 995 635,68 грн., з якої: сума 7 818 719,76 грн. заборгованість за надання послуг з питного водопостачання, сума 77 963,72 грн. - пеня, сума 60 431,12 грн. - 3% річних, сума 38 521,08 грн. - інфляційні витрати. Судом прийнято до розгляду вказану заяву позивача як уточнення, внаслідок зробленої позивачем арифметичної помилки у зазначенні загального розміру суми, яку позивач просить стягнути з відповідача (ухвала суду від 14.05.2020).

14.05.2020 позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, за якою позивач зменшив позовні вимоги у зв`язку із частковим погашенням заборгованості відповідачем в сумі 600000,00 грн. та просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 7 395 635,68 грн., в тому числі: суму 7 218 719,76 грн. заборгованості за надання послуг з питного водопостачання, суму 77 963,72 грн. пені, суму 60 431,12 грн. - 3% річних, суму 38 521,08 грн. інфляційний витрат. Дана заява прийнята судом до розгляду, що відображено у ухвалі суду від 14.05.2020.

Ухвалою суду від 14.05.2020 підготовче засідання відкладено. Ухвалою суду від 21.05.2020 закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті, судове засідання призначено на 02.06.2020. В судовому засіданні 02.06.2020 оголошено перерву до 11.06.2020.

11.06.2020 до господарського суду від позивача надійшла заява в якій зазначено, що під час складання прохальної частини позовної заяви було помилково зазначено суму 3% річних в розмірі 60431,12 грн., замість вірної суми в розмірі 64079,79 грн., зазначеної у розрахунку 3% річних від простроченої суми, який було додано до позовної заяви.

У судовому засіданні 11.06.2020 представник позивача підтримав вказану заяву, зазначивши, що дану помилку було виявлено ним під час розгляду справи в суді. Представник відповідача не заперечив проти прийняття заяви до розгляду.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем було допущено описку (технічну помилку) у зазначенні в позовній заяві розміру суми втрат від інфляції, оскільки згідно з доданим неї розрахунком сума 3% річних становить 64079,79 грн.; загальний розмір заявленої до стягнення суми позовних вимог (ціна позову) у позовній заяві був визначений вірно, судовий збір за подання позовної заяви сплачений правильно (при цьому позивачем було враховано саме суму 64079,79 грн. 3 % річних). З огляду на зазначене, суд, заслухавши думку відповідача, враховуючи приписи ст. 207 ГПК України, прийняв заяву до розгляду.

Таким чином, предметом розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 7 218 719,76 грн. заборгованості за надання послуг з питного водопостачання, суми 77 963,72 грн. пені, суми 64079,79 грн. - 3% річних, суми 38 521,08 грн. інфляційних витрат, всього загальної суми 7399284,35 грн.

11.06.2020 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги підтримані позивачем та мотивовані наступним. На підставі укладеного сторонами договору про надання послуг з водопостачання №3633/4 від 01.05.2019 у споживача (відповідача) за період з 01.08.2019 по 31.01.2020 виникла заборгованість перед КП «Водоканал» по оплаті послуг з водопостачання, надання яких підтверджується складаними Актами, актами-рахунками, актами технічного обстеження водопроводу за вказаний період, які підписані споживачем без зауважень. Всупереч умов договору споживач оплату за спожиті послуги в повному обсязі не здійснив, оплатив їх частково. Крім того, сторонами 27.12.2019 та 21.01.2020 було здійснено взаєморозрахунок боргів на суму 330323,40 грн. та на суму 67628,39 грн., що підтверджується Узгодженнями №№ 31, 1 про проведення зарахувань взаємних вимог. З урахуванням здійснених часткових оплат та взаємозаліку заборгованість відповідача за надані послуги складає 7 218 719,76 грн. Позивачем на підставі п. 6.2 договору нараховано пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 77963,72 грн. за загальний період з 13.09.2019 по 28.02.2020, а також суму 64079,79 грн. 3 % річних за той же період та суму 38521,08 грн. інфляційних втрат за період з вересня 2019 по лютий 2020. Позов обґрунтовано ст.ст. 16, 525, 526, 610, 611, 625 ЦК України, ст.ст. 193, 230, 232, 629 ГК України, умовами договору про надання послуг з водопостачання № 3633/4 від 01.05.2019.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, зазначивши, зокрема, про наступне. Відповідач не заперечує проти існування заборгованості за договором за вказаний період, однак вважає за доцільне здійснити перерахунок обсягів води, що були надані позивачем у серпні, вересні, жовтні та листопаді 2019 року. Так, між позивачем та відповідачем було укладено договір позички № 1 від 30.06.2015 магістрального водогону, систем водопостачання для водопостачання населених пунктів Запорізького району. 01.05.2019 згідно акту приймання-передачі від 30.04.2019 відповідач повернув позивачу частину майна, що знаходилась у позичці, яким користувався майже 19 років. На ділянках 1, 2 водогону під час проривів в період з 01.05.2019 по 31.10.2019 було втрачено разом 36203,8 м3 води. Втрати води за період серпень грудень 2019 складають 26697,85 м3 на суму 104704,46 грн. Про факт понесення збитків внаслідок недбалого відношення позивача до майна, в період користування ним, відповідач повідомляв позивача листом вих.№ 12/0430 від 12.03.2020. Крім того, позивач здійснює нарахування втрат від інфляції за методикою, яка не збігається з рекомендаціями Верховного суду України, викладеними у листі № 62-97р від 03.04.1997. У зв`язку із цим, відповідач вважає за необхідне перерахувати основний борг, а також суми пені, 3% річних та втрат від інфляції згідно з наведеними ним у відзиві контррозрахунками та задовольнити позов частково, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача суму 7714015,30 грн. основного боргу, суму 76274,65 грн. пені, суму 62906,22 грн. 3% річних та суму 32541,46 грн. інфляційних втрат, в іншій частині позову відмовити. Відповідач просить надати розстрочку виконання судового рішення в частині сплати основного боргу та штрафних санкцій на 36 місяців, шляхом сплати щомісячними рівними платежами. Відповідач, з посиланням на п. 3 ст. 56 ГПК України, також зазначив про те, що повноваження працівника юридичної особи на здійснення представництва інтересів в суді мають бути закріплені у статуті, положенні або трудовому договорі. Позивач, крім довіреності, не надав суду іншого документа, який би засвідчував права підписанта позовної заяви на вчинення таких дій, з огляду на що позовна заява має бути залишена судом без розгляду на підставі ч.1 ст. 226 ГПК України.

Позивач у відповіді на відзив, зокрема, зазначив, що твердження відповідача з приводу неналежного утримання майнового комплексу позивачем, що спричинило втрати води за період часу з 01.05.2019 по 31.10.2019 не стосуються предмета спору. Об`єми води, отримані відповідачем відображено у відповідних актах за період з 01.08.2019 по 31.01.2020, які були підписані відповідачем без жодних зауважень, отже згідно з умовами договору надані послуги підлягають оплаті у повному обсязі. Також підлягають сплаті нарахована на суму боргу пеня, а також 3% річних та втрати від інфляції, які не є штрафними санкціями. Позивач вказав, що заперечує проти заявленого відповідачем розстрочення виконання судового рішення.

У запереченні відповідач, зокрема, зазначив, що позивач через не проведення ремонтних робіт на водопровідних мережах та його бездіяльність щодо утримання майна у належному стані понудив відповідача придбати більший обсяг води, ніж це було необхідно. Відповідач підписував акти-рахунки без зауважень, оскільки на той час не знав та не міг знати про наявність витоків. Заборгованість відповідача в першу чергу виникла внаслідок значної дебіторської заборгованості споживачів, яка станом на 01.05.2020 становить 10784015,01 грн. Оплата споживачами за надані послуги з водовідведення та водопостачання є єдиним джерелом находження коштів; відповідач має значну заборгованість по заробітній платі; у зв`язку із введенням карантину обмежена можливість відповідача щодо стягнення заборгованості зі споживачів за надані ним послуги та нарахування штрафних санкцій, що негативно впливає на фінансовий стан підприємства. Зазначене свідчить про скрутний фінансовий стан КП «Облводоканал» ЗОР, що підтверджується доказами, які надаються відповідачем на обґрунтування в частині розстрочення виконання рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним підприємством «Водоканал» («Водоканал», позивач у справі) та Комунальним підприємством Облводоканал Запорізької обласної ради (Споживач, відповідач у справі) 01.05.2019 був укладений договір № 3633/4 про надання послуг з водопостачання, предметом якого є забезпечення «Водоканалом» Споживачу через мережі централізованого водопостачання по магістральному водогону Запоріжжя-Вільнянськ-Новомиколаївка водопостачання га господарсько-питні, побутові і технічні потреби для потреб Споживача та споживачів (населення, бюджетні установи, інші споживачі) Вільнянського, Запорізького та Новомилаївського районів Запорізької області.

В подальшому додатковими угодами до договору вносилися зміни до розділу 10 договору «Юридичні адреси та реквізити сторін».

В розділі 2 договору встановлено, що він дії з 01 травня 2019 по 31 грудня 2019. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення його терміну, про його припинення не було письмово заявлено однією із сторін. Відносини сторін до укладення нового договору регулюються даним договором.

У відповідності до змісту п.п. 3.1.1 п. 3.1 розділу 3 договору «Обов`язки сторін» визначено, що «Водоканал» зобов`язаний, зокрема, забезпечити Споживачу подачу питної води в точці підключення вводу Споживача до мереж «Водоканал» згідно схеми мереж водопостачання.

Споживач зобов`язаний, зокрема, своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання; своєчасно надавити «Водоканалу» покази засобу обліку питної води для проведення розрахунків за водопостачання у терміни, зазначені у п.п. 5.1, 5.1.1 (п.п. 3.2.1, 3.2.2 п. 3.2).

Згідно з п. 3.1.2 також визначено, що «Водоканал» зобов`язаний у разі необхідності перевіряти правильність зняття Споживачем показів засобів обліку води та здійснювати контроль за наданими споживачем відомостями про буми водопостачання та складати відповідні акти.

В розділі 5 договору визначено порядок розрахунків. Так, згідно з п. 5.1 договору основним документом на оплату є Акт-рахунок. Споживач в останній день кожного місяця надає «Водоканалу» Звіт про показники приладу обліку питної води та об`єми водопостачання за визначеною формою. На підставі даних Звіту або акту, зазначеному у п. 3.1.2 даного договору, «Водоканал» визначає обсяги наданих Споживачу послуг і розмір оплати та протягом 2-ох робочих днів виписує Акт-рахунок у 2-х примірниках, підписаних представником «Водоканалу». Споживач зобов`язаний протягом 5-ти банківських днів, з дня надання звіту, самостійно отримати у «Водоканалі» та підписати всі примірники Акту-рахунку. Оплата Споживачем на розрахунковий рахунок «Водоканалу» суми, вказаної в Акті-рахунку здійснюється до 12-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Якщо споживач відмовляється підписати Акти-рахунки, представником «Водоканалу» в Акті-рахунку робиться відповідний запис про таку відмову. Документи пересилаються Споживачу поштою. Оформлений таким чином Акт-рахунок є обов`язковим для сплати у вказані в ньому терміни, а також підставою для розрахунків за водопостачання. Відсутність заперечень до актів-рахунків у термін трьох банківських днів з моменту отримання, підтверджує визнання «Споживачем обсягу, якості наданих послуг, розміру плати за них та прийняття їх в повному обсязі. «Водоканал» розглядає зауваження/заперечення Споживача у термін не більше ніж 2 (два) дня з дня отримання письмового зауваження/заперечення Споживача. У разі визнання «Водоканалом» зауважень/заперечень споживача обґрунтованими, «Водоканал» вживає заходів щодо усунення таких недоліків, при цьому Акт-рахунок є обов`язковим для прийняття виконання у вказані строки в частині наданих послуг, які визнаються сторонами без заперечень. У разі, якщо заперечення Споживача визнані «Водоканалом» необґрунтованими, акт-рахунок є обов`язковим для прийняття та виконання у встановлені строки, а також є підставою для розрахунків за водопостачання, при цьому споживач має право в порядку, передбаченому чинним законодавством, в процесі судового розгляду обґрунтовувати і доводити свої зауваження/заперечення, вказані в акті-рахунку.

10.03.2020 КП «Водоканал» звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом, за яким порушено провадження у даній справі.

Відповідно до змісту ч.ч. 1,3 ст. 56 ГПК України сторона може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 3 ст. 60 зазначеного Кодексу повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема: довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Позовна заява КП «Водоканал» підписана представником за довіреністю Федорук О.М. Відповідно до змісту довіреності № 90 від 07.11.2019, копія якої додана до позовної заяви, цією довіреністю КП «Водоканал» в особі Генерального директора уповноважує провідного юрисконсульта юридичного відділу управління з юридичних та загальних питань Федорука Олексія Михайловича представляти інтереси довірителя, зокрема, вести будь-які цивільні, господарські, адміністративні, кримінальні справи в усіх судах України усіх інстанцій, у тому числі з правом підписання та подання або пред`явлення до суду позовних заяв. Довіреність дійсна до 31.12.2020.

На підставі викладеного, викладені у відзиві доводи відповідача про те, що позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати, є необґрунтованими.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню на наступних підставах.

Згідно з приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 903 цього Кодексу якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.13, ч.1, 2 ст.14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 67, ч.4 ст.179 ГК України, ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони вільні у виборі предмету договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено: якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з умов п. 5.1 укладеного сторонами договору, на підставі даних Звіту або акту, зазначеному у п. 3.1.2 договору, «Водоканал» визначає обсяги наданих Споживачу послуг і розмір оплати та протягом 2-ох робочих днів виписує Акт-рахунок, який є основним документом на оплату.

Оплата Споживачем на розрахунковий рахунок «Водоканалу» суми, вказаної в Акті-рахунку здійснюється до 12-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Матеріали справи свідчать, що згідно укладеного договору № 3633/4 від 01.05.2019, контролером КП «Водоканал» та відповідальним представником КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради протягом періоду з серпня 2019 по січень 2020 включно щомісячно (в останній день кожного місяця) складалися та підписувалися двосторонні Акти технічного обстеження водопроводу.

В даних актах зазначалися: витрати спожитої води за показаннями водоміру; час відсутності живлення витратоміра (обсяг питної води за цей час визначався згідно з середньодобовими параметрами інформація з серверу) та час, протягом якого значення витрат було менше за мінімальне допустиме. На підставі зазначених даних, в кожному з актів остаточно визначався обсяг спожитої питної води.

Згідно із зазначеними актами сторонами оформлювались та підписувались Акти №3633/4 про об`єми водопостачання за період серпень 2019 січень 2020.

За вказаний період складено Акти-рахунки №3633/4 згідно з вказаними вище актами технічного обстеження, в яких відображені обсяги водопостачання та їх вартість, належна до сплати. Акти-рахунки підписані представниками обох сторін без зауважень, а саме:

- Акт-рахунок № 3633/4 за час з 01.08.2019 по 31.08.2019 на суму 1640324,35 грн.;

- Акт-рахунок № 3633/4 за час з 01.09.2019 по 30.09.2019 на суму 1446324,98 грн.;

- Акт-рахунок № 3633/4 за час з 01.10.2019 по 31.10.2019 на суму 1455976,74 грн.;

- Акт-рахунок № 3633/4 за час з 01.11.2019 по 30.11.2019 на суму 1344307,01 грн.;

- Акт-рахунок № 3633/4 за час з 01.12.2019 по 31.12.2019 на суму 1369009,06 грн.;

- Акт-рахунок № 3633/4 за час з 01.10.2020 по 31.01.2020 на суму 1364086,91грн.

Всього загальна сума вартості наданих послуг згідно з актами-рахунками за визначений період склала 8 620 029,05 грн.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем здійснена часткова оплата послуг з водопостачання, наданих за вказаний період, а саме:

- до звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем перераховано на рахунок позивача: 29.11.2019 кошти, з яких 3357,50 грн. зараховано в оплату за серпень 2019 (інша частина коштів зарахована в оплату за попередній місяць), 03.01.2020 400000,00 грн., що підтверджується виписками по рахунку;

- під час розгляду справи сплачено 600 000,00 грн. (платіжне доручення № 4633 від 30.04.2020) у зв`язку із чим позивачем було зменшено розмір позовних вимог.

Також було проведено взаємозалік заборгованості на суму 330323,40 грн. та на суму 67628,39 грн., шляхом підписання сторонами Узгоджень про проведення зарахувань взаємних вимог №31 від 27.12.2019 та № 1 від 21.01.2020.

З урахуванням здійснених часткових оплат та проведеного взаємозаліку заборгованість відповідача за надані послуги, яка заявлена позивачем до стягнення, складає 7 218 719,76 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, зокрема, зазначив, що вважає за доцільне здійснити перерахунок обсягів води, що були надані позивачем у серпні, вересні, жовтні та листопаді 2019 року, мотивуючи тим, що в період з 01.05.2019 по 31.10.2019 під час проривів на ділянках водогону відбувалися регулярні витоки води. Втрати води за період серпень грудень 2019 складають 26697,85 м3 на суму 104704,46 грн. При цьому, відповідач посилався на те, що КП Водоканал утримувало майно, передане йому за договором оренди цілісних майнових комплексів від 01.07.2000 та в подальшому за договором позички № 1 від 30.06.2015, у неналежному стані, не виконувало зобов`язань за договором щодо проведення капітального ремонту та підтримання майна у належному стані.

Відповідачем надано в матеріали справи копію листа за вих. № 12/0430 від 12.03.2020, адресованого позивачу, відповідно до змісту якого зазначалося, що через невиконання зобов`язань за договором щодо проведення ремонтних робіт та утримання майна у належному стані, КП Облводоканал Запорізької міської ради понесено збитки у зв`язку витраченими коштами на ремонт аварійних ділянок власними силами та із залученням третіх осіб, придбання матеріалів, а також втрачанням води через прориви.

З огляду на викладені відповідачем заперечення, слід зазначити, що згідно з умовами п.5.1 договору Споживач має право надавати «Водоканалу» письмові зауваження/заперечення до Актів-розрахунків, які підлягають розгляду останнім у визначеному у договорі порядку; Споживач має право в процесі судового розгляду обґрунтовувати і доводити свої зауваження/заперечення, вказані в акті-рахунку.

Як встановлено судом вище, Акти-рахунки за спірний період (серпень 2019 січень 2020), які згідно з умовами договору є підставою для проведення оплати, підписані з боку Споживача без будь-яких зауважень. Отже, твердження відповідача про те, що з вищенаведених ним підстав сума вартості наданих послуг, яка заявлена позивачем до стягнення в межах даної справи, має бути меншою, є необґрунтованим.

Відповідач доказів належного виконання зобов`язання щодо повної оплати вартості послуг за спірний період не надав. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення суми 7218719,76 грн. заборгованості є обґрунтованими, підтверджені доказами, відповідають умовам договору, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Неналежне виконання відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати також стало підставою для нарахування позивачем суми пені, 3% річних та втрат від інфляції.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

За змістом статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В пункті 6.2 договору передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення оплати за надані «Водоканалом» послуги Споживач зобов`язаний сплатити «Водоканалу» пеню в розмірі 0,01 % від суми боргу за кожен день прострочення оплати, але загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100% загальної суми борну згідно Закону «Про житлово-комунальні послуги».

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму 77963,72 грн. пені, нарахованої згідно з наданим до позовної заяви розрахунком за загальний період з 13.09.2019 по 28.02.2020.

Факт порушення відповідачем умов договору щодо оплати наданих послуг встановлений судом вище, підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростовано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені суд встановив, що його здійснено вірно, у відповідності до умов договору й чинного законодавства, з урахуванням відповідних часткових оплат, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми 77963,72 грн. пені задовольняються судом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 64079,79 грн. за період з 13.09.2019 по 28.02.2020.

Судом перевірено правильність нарахування 3% річних та встановлено, що в наданому позивачем розрахунку допущено арифметичні помилки, за заявлений позивачем період до стягнення належить сума 63992,56 грн. 3% річних.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму 38521,08 грн. інфляційних витрат за період: вересень 2019 лютий 2020 (згідно розрахунку).

Відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті Урядовий кур`єр. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом із тим, із наданого позивачем розрахунку слідує, що у ньому за грудень 2019 та лютий 2020 вказано індекс інфляції 100% та інфляційні втрати за ці місяці визначено на рівні 0 (нуля), в той час як згідно з даними Державної служби статистики, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у грудні 2019 року становив 99,8%, у лютому 2020 99,7%, у зв`язку із чим сума інфляційних втрат за ці місяці становить від`ємне значення.

Суд з урахуванням вищезазначеного, здійснив перерахунок, не виходячи при цьому за межі вказаного позивачем у розрахунку кінцевого періоду нарахування (в тому числі за грудень 2019 та лютий 2020 в яких індекс інфляції становив менше 1). Згідно зі здійсненим перерахунком до стягнення з відповідача належить сума 4893,67 грн. втрат від інфляції.

При цьому, судом також враховано, що у застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (абз. 2 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14).

В даному випадку, за наявності Листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р та постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", які по різному визначають початок періоду, з якого починається нарахування інфляційних витрат, саме позивачу належить право вибору методики розрахунку інфляційних (зазначене також слідує з Постанови Центрального апеляційного господарського суду від 09.10.2019 у справі № 908/347/19).

На підставі викладеного, позов в цілому задовольняється частково.

Відповідно до статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог необхідно стягнути суму 110483,54 грн. витрат зі сплати судового збору.

Розглянувши викладену у відзиві та у запереченні на відповідь на відзив заяву відповідача про надання розстрочки виконання судового рішення, яка підтримана відповідачем в повному обсязі, заслухавши заперечення позивача з цього приводу, суд вважає за можливе задовольнити заяву частково, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може надати відстрочення або розстрочити його виконання.

Згідно з приписами ч.ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, умовою для надання розстрочки виконання рішення суду є встановлення судом факту наявності виняткових обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Підставою розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи дане питання, господарський суд повинен враховувати викладені відповідачем обставини, матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Оцінивши у сукупності викладені відповідачем обставини та надані документи (інформації щодо стану розрахунків по Вільнянському експлуатаційному цеху водопостачанню та водовідведення, довідки про стан дебіторської заборгованості, інформації по заборгованості з заробітної плати по КП, залишки грошових коштів на розрахункових рахунках КП, копії довідок «Виконання плану надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства та інших видів розрахунків в грошовому еквіваленті), враховуючи специфіку підприємства відповідача, значний розмір стягуваної суми боргу, а також беручи до уваги ступінь виконання відповідачем зобов`язання здійснення відповідачем часткових оплат, в тому числі під час розгляду справи, зіставляючи майнові інтереси обох сторін, суд вважає за можливе надати розстрочку виконання рішення в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 7218719,76 грн. на 12 місяців, шляхом сплати щомісячно рівними частками до останнього дня кожного місяця по 601 559,98 грн., починаючи з липня 2020 та кінцевою оплатою у червні 2021.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом (ч. 2 ст. 123 ГПК України).

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом п.1 ч. 1, ч. 2 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

За подання позовної заяви позивачем за платіжним дорученням № 8792 від 05.03.2020 було сплачено суму 119989,27 грн. судового збору 1,5 % від ціни заявленого позову (7999284,35 грн.). В подальшому позивачем зменшено розмір позовних вимог, внаслідок чого ціна позову склала 7 399 284,35 грн., 1,5% від якої становить 110989,27 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність повернення позивачу із Державного бюджету України судового збору у зв`язку зі зменшенням розміру повних вимог, а саме: у розмірі 9000 грн. Переплачена сума судового збору буде повернута позивачу за ухвалою за наявності відповідного клопотання позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради, (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129-а) на користь Комунального підприємства Водоканал, (69002, м.Запоріжжя, вул.Святого Миколая, 61) суму 7 218 719 (сім мільйонів двісті вісімнадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять) грн. 76 коп. основного боргу.

Розстрочити виконання рішення в частині стягнення суми 7 218 719,76 грн. основного боргу на 12 місяців, шляхом сплати щомісячно до останнього дня кожного місяця рівними частками по 601 559 (шістсот одна тисяча п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 98 коп., починаючи з липня 2020, кінцеву оплату здійснити у червні 2021.

Стягнути з Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради, (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 129-а) на користь Комунального підприємства Водоканал, (69002, м.Запоріжжя, вул.Святого Миколая, 61) суму 77963 (сімдесят сім тисяч дев`ятсот шістдесят три) грн. 72 коп. пені, суму 63992 (шістдесят три тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 56 коп. 3 % річних, суму 4893 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто три) грн. 67 коп. втрат від інфляції, суму 110483 (сто десять тисяч чотириста вісімдесят три) грн. 54 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 18.06.2020.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 4 розділу Х Прикінцеві положення цього Кодексу.

Суддя О.С. Боєва