РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.06.2020Справа № 910/16317/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., за участю секретаря судового засідання Бігми Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За первісним позовом Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Соборна, буд. 31; ідентифікаційний код: 03363772)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» (03189, м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 75-А, офіс 129; ідентифікаційний код: 40094822)

про стягнення 1031113,13 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» (03189, м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 75-А, офіс 129; ідентифікаційний код: 40094822)

до Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Соборна, буд. 31; ідентифікаційний код: 03363772)

про визнання договору недійсним

Представники сторін:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): не з`явились;

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): Каганець А.В., Оніщенко О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.11.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» про стягнення 1031113,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати пайової участі в утриманні об`єкту благоустрою відповідно до умов Договору про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 позовну заяву Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, вказані судом в ухвалі від 25.11.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 відкрито провадження у справі №910/16371/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.01.2020, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

26.12.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на те, що він не є суб`єктом господарювання, який зобов`язаний відповідно до Закону сплачувати грошові кошти з пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою, так як не розміщував будь-яких об`єктів рухомого майна, що перебуває у власності товариства, на території в районі Торговельного Порту міста Ізмаїл, не розміщувало жодних тимчасових споруд, тимчасових конструкцій, будь-якого обладнання, техніки, будівельних матеріалів.

26.12.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» з вимогами до Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради про визнання недійсним Договору про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтованості тими обставинами, що оспорюваний договір суперечить нормам ст. 233 та ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.01.2020 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» прийнято до спільного розгляду з первісним позовом4 встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

У підготовчому засіданні 15.01.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 19.02.2020.

20.01.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача за первісним позовом надійшла відповідь на відзив.

20.01.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зауважив, що позивачем за зустрічним позовом не доведено наявності обставин, які є підставами для визнання недійсним Договору про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019.

05.02.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача за первісним позовом надійшли заперечення на відповідь на відзив.

05.02.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 19.02.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.04.2020.

Судове засідання, призначене на 01.04.2020, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2020 судове засідання у справі №910/16317/19 призначено на 14.05.2020.

У судовому засіданні 14.05.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення судового засідання на 10.06.2020.

Представники відповідача за первісним позовом у судовому засіданні 10.06.2020 надали усні пояснення по справі, проти задоволення первісного позову заперечували, зустрічний позов підтримали у повному обсязі.

Представник позивача за первісним позовом у судове засідання 10.06.2020 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 016.

У судовому засіданні 10.06.2020 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ізмаїльської міської ради від 15.06.2016 №968 затверджено середню опосередковану вартість робіт за утримання 1 кв.м. території об`єктів благоустрою у м. Ізмаїл, балансоутримувачем яких є Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради, у розмірі 110,25 грн (а.с. 12-13).

Рішенням Ізмаїльської міської ради від 29.05.2019 №522 доручено Управлінню житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради укласти договір на пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою на території міста Ізмаїл з Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» на площу 0,2494 га на строк тимчасового розміщення на території об`єкту благоустрою, який знаходиться на балансі Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради, тимчасових споруд та тимчасових конструкцій, обладнання, техніки та будівельних матеріалів, необхідних для будівництва сонячної електростанції на суміжній земельній ділянці - з 15.11.2018 по 01.07.2019 (а.с. 14).

29.05.2019 між Управлінням житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» (суб`єкт господарювання) укладено Договір про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл, відповідно до умов якого балансоутримувач здійснює заходи з утримання об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл, які знаходяться на його балансі, а суб`єкт господарювання бере на себе зобов`язання з пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл - в грошовій формі, на умовах та в порядку, визначеними цим договором та Порядком пайової участі власників будівель та споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл, затвердженого рішенням Ізмаїльської міської ради №2126-VI від 06.06.2012 (а.с. 4-6).

Відповідно до п. 1.2 Договору суб`єкт господарювання тимчасово розміщує на території об`єкту благоустрою площею 0,2494 га в районі Торговельного Порту у м. Ізмаїл, який знаходиться на балансі балансоутримувача, тимчасові споруди, тимчасові конструкції, обладнання, техніку та будівельні матеріали, які належать суб`єкту господарювання на термін 7,5 місяців з 15.11.2018 по 01.07.2019.

У п. 2.1.1 Договору сторонами погоджено, що суб`єкт господарювання зобов`язується сплатити кошти пайової участі згідно з розрахунком величини пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою (Додаток №1) до бюджету м. Ізмаїл, який є невід`ємною частиною цього договору, у порядку та строки, визначені Порядком пайової участі власників будівель та споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл та цим договором в сумі 1031113,13 грн за 7,5 місяців (коригуючий коефіцієнт 0,5)

Відповідно до п. 2.1.2 Договору суб`єкт господарювання зобов`язується своєчасно сплачувати пайову участь в строки та порядку, встановлені в Розділі 3 договору, незалежно від результатів господарської діяльності суб`єкт господарювання протягом всього терміну дії цього договору.

Згідно з п. 3.1 Договору розмір пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл встановлюється відповідно до Порядку пайової участі власників будівель та споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл, затвердженого рішенням Ізмаїльської міської ради №2126-VI від 06.06.2012 з урахуванням середньої опосередкованої вартості робіт з утримання в поточному році 1 кв.м. площі об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл, балансоутримувачем яких є Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради.

У п. 3.3 Договору сторони погодили, що суб`єкт господарювання зобов`язаний сплатити пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл одноразовим платежем в межах всієї суми, що підлягає сплаті за цим договором, в термін до 15.07.2019 (Додаток №1).

Сплата коштів згідно з розрахунком величини пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою (Додаток №1) відбувається у розмірі загальної вартості утримання прилеглої території з урахуванням коригую чого коефіцієнта (п. 3.7 Договору).

Згідно з п. 7.1 Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє на протязі 2019 року, у даному випадку до 31.12.2019, а в питаннях взаєморозрахунків - до повного виконання фінансових зобов`язань.

Додатком №1 до Договору (Розрахунок) сторони погодили, що сума пайової участі за період з 15.11.2018 по 01.07.2019 становить 1031113,31 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач за первісним позовом (Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради) вказує на те, що відповідач не виконав свого обов`язку та не сплатив до бюджету м. Ізмаїл грошові кошти у розмірі 1031113,13 грн (кошти пайової участі), у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача вказану суму грошових коштів.

Заперечуючи проти задоволення первісного позову, відповідач вказує на те, що він не є суб`єктом господарювання, який зобов`язаний відповідно до Закону сплачувати грошові кошти з пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою, так як не розміщував будь-яких об`єктів рухомого майна, що перебуває у власності товариства, на території в районі Торговельного Порту міста Ізмаїл, не розміщувало жодних тимчасових споруд, тимчасових конструкцій, будь-якого обладнання, техніки, будівельних матеріалів.

Позовні вимоги за зустрічним позовом про визнання недійсним Договору про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019 обгрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» виступало генеральним підрядником на будівництві сонячної електростанції на земельній ділянці у місті Ізмаїл, замовником якого є ТОВ «Порт-Солар», та який є звільненим від сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що він відчув тиск органів місцевої влади, які схиляли товариство до укладення договору про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою. В протилежному випадку товариству б створювались перепони у будівництві, що могло привести до зриву строків будівництва та/або спричинити фінансові збитки.

Таким чином, як зазначає позивач за зустрічним позовом, він був змушений укласти Договір про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019 під впливом тяжких обставин і на вкрай невигідних умовах (ст. 233 Цивільного кодексу України), та таких договір було укладено за відсутності внутрішньої волі позивача (ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України).

Заперечуючи проти задоволення зустрічного позову, відповідач вказує на те, що позивачем за зустрічним позовом не доведено наявності обставин, які є підставами для визнання недійсним Договору про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі, а вимоги позивача за зустрічним позовом задоволенню не підлягають у зв`язку з наступними підставами.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою.

У ч. 4 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» зазначено, що власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об`єкта благоустрою державної та комунальної власності, зобов`язаний забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території або може брати пайову участь в утриманні цього об`єкта благоустрою на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем. Типовий договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Організаційні, правові та економічні відносини, пов`язані із залученням, розрахунком пайової участі, укладенням відповідних договорів пайової участі власників будівель та споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл регулюються Порядком пайової участі власників будівель та споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл, який затверджено рішенням Ізмаїльської міської ради №2126-VI від 06.06.2012 (знаходиться у вільному доступі на офіційному сайті Ізмаїльської міської ради http://izmail-rada.gov.ua).

Відповідно до п. 1.3 Порядку кошти пайової участи використовується виключно на утримання об`єктів благоустрою м. Ізмаїл, балансоутримувачем яких є Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради, - на забезпечення та збереження технічного стану та естетичного стану об`єктів благоустрою, підвищення їх експлуатаційних якостей та продовження строку служби.

Згідно з п. 1.4 Порядку пайова участь сплачується на спеціальний рахунок Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської ради (балансоутримувача об`єктів благоустрою м. Ізмаїл) виключно у грошовій формі в порядку та умовах договору, укладеного між суб`єктом господарювання та Управлінням житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради.

У п. 2.1 Порядку зазначено, що пайова участь власників будівель та споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл (далі - пайова участь) - форма постійної річної грошової участі в утриманні об`єктів благоустрою суб`єктів господарювання, споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення (в тому числі тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності - пересувні та стаціонарні), тимчасові конструкції з прив`язкою до стаціонарних закладів ресторанного господарства яких розміщені на території м. Ізмаїл.

Відповідно до п. 2.2.2 Порядку власники будівель та споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення (далі - суб`єкти господарювання) - суб`єкти господарювання будівлі та споруди соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення яких знаходяться на території м. Ізмаїл (в тому числі - тимчасові споруди та тимчасові конструкції), або які мають намір розмістити такі будівлі та споруди на території м. Ізмаїл.

Згідно з п. 2.2.3 Порядку тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для провадження підприємницької діяльності (далі - тимчасова споруда) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту; може мати по зовнішньому контуру площу до 30 кв. м; ТС можуть бути стаціонарними та пересувними; з довгостроковим або короткостроковим (менш одного місяця) терміном розміщення.

У п. 3.1 Порядку зазначено, що сплата пайової участі є обов`язковою для суб`єктів господарювання, пересувні та стаціонарні тимчасові споруди, тимчасові конструкції яких розміщені на території об`єктів благоустрою м. Ізмаїл, балансоутримувачем яких є Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради.

Суб`єкти господарювання, будівлі та споруди соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення (крім зазначених у п. 3.1. цього Порядку) яких розташовані на території м. Ізмаїл на підставі відповідних правовстановлюючих документів на земельні ділянки (державний акт на право власності, договір оренди тощо), у відповідності до чинного законодавства України, Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правил благоустрою території м. Ізмаїл зобов`язані забезпечити належне утримання прилеглої до будівель та споруд території об`єктів благоустрою - або власними силами, або на умовах договору з спеціалізованим комунальним підприємством, або брати пайову участь в утриманні об`єкту благоустрою на умовах, визначених цим Порядком (п. 3.2 Порядку).

Відповідно до п. 4.1 Порядку пайова участь розраховується, виходячи з середньої опосередкованої вартості робіт з утримання в поточному році 1 кв. м площі об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл, балансоутримувачем яких є Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради.

Згідно з п. 5.1 Порядку істотними умовами договору про пайову участь є: а) розмір пайової участі; б) строк дії договору; в) обов`язки та відповідальність сторін.

Як встановлено судом, 29.05.2019 між Управлінням житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» (суб`єкт господарювання) укладено Договір про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл, відповідно до умов якого балансоутримувач здійснює заходи з утримання об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл, які знаходяться на його балансі, а суб`єкт господарювання бере на себе зобов`язання з пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл - в грошовій формі, на умовах та в порядку, визначеними цим договором та Порядком пайової участі власників будівель та споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл, затвердженого рішенням Ізмаїльської міської ради №2126-VI від 06.06.2012.

Відповідно до п. 1.2 Договору суб`єкт господарювання тимчасово розміщує на території об`єкту благоустрою площею 0,2494 га в районі Торговельного Порту у м. Ізмаїл, який знаходиться на балансі балансоутримувача, тимчасові споруди, тимчасові конструкції, обладнання, техніку та будівельні матеріали, які належать суб`єкту господарювання на термін 7,5 місяців з 15.11.2018 по 01.07.2019.

У п. 2.1.1 Договору сторонами погоджено, що суб`єкт господарювання зобов`язується сплатити кошти пайової участі згідно з розрахунком величини пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою (Додаток №1) до бюджету м. Ізмаїл, який є невід`ємною частиною цього договору, у порядку та строки, визначені Порядком пайової участі власників будівель та споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл та цим договором в сумі 1031113,13 грн за 7,5 місяців (коригуючий коефіцієнт 0,5).

Відповідно до п. 3.3 Договору суб`єкт господарювання зобов`язаний сплатити пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл одноразовим платежем в межах всієї суми, що підлягає сплаті за цим договором, в термін до 15.07.2019.

Додатком №1 до Договору (Розрахунок) сторони погодили, що сума пайової участі за період з 15.11.2018 по 01.07.2019 становить 1031113,31 грн.

Як зазначено у п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договори є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, внаслідок укладення Договору про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019 у Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» виник обов`язок сплатити на умовах вказаного договору пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл.

За наведених обставин суд критично оцінює твердження відповідача за первісним позовом стосовно того, що в силу Закону він не зобов`язаний сплачувати пайову участь, оскільки такий обов`язок виник у Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» внаслідок укладення Договору про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019 (щодо укладення вказаного договору відповідач за первісним позовом не заперечує).

Більш того, як Законом України «Про благоустрій населених пунктів», так і Порядком пайової участі власників будівель та споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл, який затверджено рішенням Ізмаїльської міської ради №2126-VI від 06.06.2012, встановлений обов`язок власників будівель та споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення сплачувати пайову участь на умовах укладеного договору.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, уклавши з Управлінням житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради Договір про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» зобов`язалось виконати його умови (зокрема, щодо розміру та строків сплати пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл).

Твердження відповідача за первісним позовом стосовно того, що він не має у власності тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, які до того ж не розміщувались та територіях об`єкту благоустрою судом вважаються не доведеними, оскільки як вбачається з Рішення Ізмаїльської міської ради від 29.05.2019 №522, Договір про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019 між сторонами було укладено з метою тимчасового розміщення відповідачем за первісним позовом на території об`єкту благоустрою, який знаходиться на балансі Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради, тимчасових споруд та тимчасових конструкцій, обладнання, техніки та будівельних матеріалів, необхідних для будівництва сонячної електростанції на суміжній земельній ділянці - з 15.11.2018 по 01.07.2019.

Крім того, відповідно до п. 1.2 Договору суб`єкт господарювання тимчасово розміщує на території об`єкту благоустрою площею 0,2494 га в районі Торговельного Порту у м. Ізмаїл, який знаходиться на балансі балансоутримувача, тимчасові споруди, тимчасові конструкції, обладнання, техніку та будівельні матеріали, які належать суб`єкту господарювання на термін 7,5 місяців з 15.11.2018 по 01.07.2019.

Тобто, з наведеного вбачається, що відповідач за первісним позовом користувався об`єктом благоустрою з метою тимчасового розміщення тимчасових споруд та тимчасових конструкцій, обладнання, техніки та будівельних матеріалів, необхідних для будівництва сонячної електростанції на суміжній земельній ділянці.

Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем за первісним позовом суду не надано, а твердження відповідача, що як вказане рішення ради, так і умови договору про розміщення тимчасових споруд та тимчасових конструкцій, обладнання, техніки та будівельних матеріалів, необхідних для будівництва сонячної електростанції, суперечить ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (на об`єктах благоустрою забороняється складувати будівельні матеріали, конструкції, обладнання за межами будівельних майданчиків) жодним чином не звільняє відповідача за первісним позовом від виконання зобов`язання, встановленого Договором про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019 (сплатити пайову участь у розмірах та у строки, встановлені у договорі).

Що стосується тверджень відповідача за первісним позовом стосовно того, що як рішення ради (від 29.05.2019), так і договір (від 29.05.2019) датовані 29.05.2019, тоді як у Договорі про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019 розмір пайової участі розрахований за період з 15.11.2018 по 01.07.2019, суд зазначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Таким чином, уклавши Договір про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019 та вказавши у ньому, що відповідач за первісним позовом сплачує пайову участь за період з 15.11.2018 по 01.07.2019, сторони, по суті, погодили застосування умов вказаного договору до правовідносин, які виникли до його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у п. 3.3 Договору, суб`єкт господарювання зобов`язаний сплатити пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою в м. Ізмаїл одноразовим платежем в межах всієї суми, що підлягає сплаті за цим договором, в термін до 15.07.2019 (Додаток №1).

Доказів виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» зобов`язання зі сплати пайової участі у розмірі 1031113,13 грн станом на дату розгляду справи у суді відповідачем за первісним позовом суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості відповідача за первісним позовом за Договором про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019 у сумі 1031113,13 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» про стягнення 1031113,13 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» до Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради про визнання недійсним Договору про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019, суд зазначає наступне.

Так, позовні вимоги за зустрічним позовом про визнання недійсним Договору про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019 обгрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» виступало генеральним підрядником на будівництві сонячної електростанції на земельній ділянці у місті Ізмаїл, замовником якого є ТОВ «Порт-Солар», та який є звільненим від сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що він відчув тиск органів місцевої влади, які схиляли товариство до укладення договору про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою. В протилежному випадку товариству б створювались перепони у будівництві, що могло привести до зриву строків будівництва та/або спричинити фінансові збитки.

Таким чином, як зазначає позивач за зустрічним позовом, він був змушений укласти Договір про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019 під впливом тяжких обставин і на вкрай невигідних умовах (ст. 233 Цивільного кодексу України), та таких договір було укладено за відсутності внутрішньої волі позивача (ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України правочин є недійсним з моменту його вчинення, тому задоволення позову про визнання недійсним правочину можливе лише за умови встановлення обставин фактичного його вчинення, зокрема укладення договору.

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 і 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Тобто недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, у разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

При цьому невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства; саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

За змістом ч. 1 ст. 233 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Отже, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 Цивільного кодексу України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася.

Тяжкими обставинами можуть бути: тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Суд вважає недоведеними твердження позивача за зустрічним позовом, що оспорюваний ним Договір про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019 укладався під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася.

Зокрема, позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимим доказами існування на дату укладення оспорюваного договору як наявності тяжкої обставини (за твердженням позивача - укладення договору під тиском Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради, а неукладення такого договору спричинило б затримання будівництва, так як відповідачем чинились би перешкоди у будівництві), так і того, що за відсутності такої обставини (у випадку доведення її наявності) Договір про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019 взагалі б не укладався, чи був би укладений на інших умовах.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним Договору про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019 відповідно до ст. 233 Цивільного кодексу України (через вчинення правочину під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах), оскільки суд не встановив існування на момент укладення оспорювного договору обставин, з якими у розумінні ст. 233 Цивільного кодексу України пов`язується застосування правових підстав для визнання договору недійсним - тяжких обставин, на усунення або зменшення яких позивач змушений був укласти договір на умовах, що оспорюються.

Що стосується тверджень позивача за зустрічним позовом про те, що укладення оспорюваного договору не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, суд вважає вказані твердження позивача необгрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Будь-який правочин реалізується суб`єктом через його відповідне зовнішнє волевиявлення. Однак форма зовнішнього волевиявлення може виявитися невідповідною внутрішній волі суб`єкта правочину внаслідок неправомірних дій контрагента чи третіх осіб, а також внаслідок юридично значущої помилки у сприйнятті суб`єктом правочину його очікуваного юридичного результату. За таких обставин дії особи не можуть об`єктивно відображати внутрішню волю суб`єкта досягти бажаного юридичного результату.

Правові наслідки недотримання цієї вимоги ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачені у ст.ст. 229 (вчинення правочину під впливом помилки), 230 (вчинення правочину під впливом обману), 231 (вчинення правочину під впливом насильства), 232 (вчинення правочину у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною), 233 (вчинення правочину під впливом тяжкої обставини), 234 (фіктивний правочин) та 235 (удаваний правочин) Цивільного кодексу України.

Існування обставин, які є підставами для визнання недійним Договору про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019 на підставі ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» суду не доведено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» до Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради про визнання недійсним Договору про пайову участь в утриманні об`єктів благоустрою м. Ізмаїл від 29.05.2019.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

У зв`язку з задоволенням первісного позову у повному обсязі судовий збір покладається на відповідача за первісним позовом (Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія»), у зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову судовий збір покладається на позивача за зустрічним позовом (Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія») на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Первісний позов Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» про стягнення 1031113,13 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» (03189, м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 75-А, офіс 129; ідентифікаційний код: 40094822) на користь Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Соборна, буд. 31; ідентифікаційний код: 03363772) грошові кошти у розмірі 1031113 (один мільйон тридцять одна тисяча сто тринадцять) грн 13 коп. та судовий збір у розмірі 15466 (п`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят шість) грн 70 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія» до Управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради про визнання недійсним договору - відмовити повністю.

5. Судовий збір за подання зустрічного позову покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна компанія «Метрополія».

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 17 червня 2020 року.

Суддя О.В. Чинчин