ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" червня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2891/19

Суддя Господарського суду Київської області Янюк О.С., дослідивши клопотання представника ОСОБА_1 про вжиття заходів на забезпечення вимог кредиторів у справі

про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області (далі суд) від 19.12.2019 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Карасюка О.В. (свідоцтво №1846 від 01.02.2018) та вирішено інші процедурні питання по справі.

Ухвалою суду від 02.03.2020, зокрема, визнано вимоги кредиторів Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП «Факторинг Україна»), та вирішено інші процесуальні питання по справі.

05.06.2020 засобами поштового зв`язку до суду звернувся представник боржника ОСОБА_2 із клопотанням б/н від 05.06.2020 (вх. №11245/20 від 09.06.2020), в якому просить суд вжити заходи на забезпечення вимог кредиторів, шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку (кадастровий номер :12:001:0002) за адресою: АДРЕСА_2 . В обґрунтування клопотання зазначив, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою суду від 19.12.2019, припинилась 19.04.2020, а відтак, з метою недопущення реалізації відповідного майна, яке належить боржнику на праві власності та є обтяженим ТОВ «ОТП «Факторинг Україна», існує необхідність у накладенні на нього арешту. За таких обставин, просить суд клопотання задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі Кодекс), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України.

Згідно ч.1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Проте, відповідних змін до положень ГПК України, які містять у собі посилання на Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» внесено не було, у зв`язку із чим, суд вважає за можливе застосовувати їх врахуванням положень чинного Кодексу.

Так, абз. 1 ч. 1 ст. 118 Кодексу встановлено, що господарський суд має право за вмотивованим клопотанням сторін у справі про неплатоспроможність чи за своєю ініціативою вжити заходів для забезпечення вимог кредиторів.

До заходів для забезпечення вимог кредиторів належать, зокрема, накладення арешту на конкретне майно боржника (абз. 6 ч. 2 ст. 118 Кодексу).

Проаналізувавши зазначені положення, судом встановлено, що останні не містять у собі порядку розгляду відповідних клопотань.

Водночас, суд зазначає, що ст. 118 Кодексу кореспондується із ст.ст. 136 - 137 ГПК України, в яких, у свою чергу, законодавцем зазначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 140 ГПК України, зокрема, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи

Ураховуючи зазначене суд дійшов висновку, про можливість розгляду відповідного клопотання без повідомлення учасників справи.

Як зазначено вище, відповідно до абз. 1 ч. 1, абз. 6 ч. 2 ст. 118 Кодексу, зокрема, господарський суд має право за вмотивованим клопотанням сторін вжити заходів для забезпечення вимог кредиторів, зокрема, накласти арешт на конкретне майно боржника.

У свою чергу, суд вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про вжиття заходів для забезпечення вимог кредиторів, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням доказів, які наведені на їх підтвердження.

Умовою застосування відповідних заходів є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке належить боржнику може бути реалізоване.

Достатньо обґрунтованим для вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідною особою дій, спрямованих на, зокрема, але не виключно, реалізацію майна чи вчинення підготовчих дій до його реалізації, тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість реалізації майна без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається із змісту поданого клопотання, представник боржника просить суд накласти арешт на відповідне домоволодіння, яке належить боржнику, лише із підстав припинення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Проте, доказів у розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, на підтвердження того, що ТОВ «ОТП «Факторинг» вчиняє будь-які дії спрямовані на реалізацію відповідного майна представником ОСОБА_1 суду надано не було.

Інших обставин, які б свідчили про наявність підстав для вжиття відповідних заходів, а також відповідних доказів представником боржника не наведено та не подано.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 140, 234-235 ГПК України, ст.ст. 2, 118, 59 Кодексу, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) б/н від 05.06.2020 (вх. №11245/20 від 09.06.2020) про вжиття заходів на забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на майно відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвала набрала законної сили 11.06.2020 та згідно ст. 255 ГПК України може бути оскаржена протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 11.06.2020.