ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.06.2020 Справа № 914/938/20

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І., розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в межах справи № 914/938/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтросервіс", м. Київ,

до відповідача: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Еврогрупмаш», м. Одеса,

предмет позову: визнання недійсним рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.12.2019 року,

підстава позову: суб`єктивні висновки уповноваженого органу при винесенні рішення, недоведеність перешкод для інших суб`єктів господарювання,

встановив:

17.04.2020 року до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтросервіс" до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.12.2019 року.

22.04.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 05.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 27.05.2020 року, залучено до участі у справі в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Еврогрупмаш».

26.05.2020 року до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі № 914/938/20, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтросервіс" про визнання недійсним договору від 27.11.2017 № Л/НХ-171426/НЮ, укладений між публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» і товариством з обмеженою відповідальністю «Укрінтросервіс» за результатами проведення процедури закупівлі UA-2017-10-18-001059-b.

У період з 28.05.2020 року по 11.06.2020 року суддя перебував у позаплановій відпустці.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає про відсутність підстав для її прийняття до провадження в межах справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтросервіс" до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.12.2019 року, враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. А згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Так, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу. Відповідно до частин другої та третьої статті 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Як вказує Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 року у справі № 916/542/18, передбачене статтею 49 ГПК України право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або декількох сторін не є абсолютним. Таке право можна реалізувати лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства. Позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме на предмет спору у справі. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Відтак вимога третьої особи, спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем та відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Так, ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись.

Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України обов`язково має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Відповідно до приписів частини шостої статті 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду визнала помилковим послання суду першої інстанції на статтю 175 ГПК України, якою врегульовано підстави для відмови у відкритті провадження у справі, натомість зазначено про наявність підстав, щоб повернути вказану заяву заявнику на підставі частини шостої статті 180 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи, спір між сторонами, а саме позивачем і відповідачем виник щодо рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 63/112-р/к від 23.12.2019 року у справі № 3-01-11/2018. Натомість, предметом спору за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» є недійсність договору від 27.11.2017 року і позовною вимогою є вимога про визнання недійсним відповідного договору. Тобто Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» заявлено позовну вимогу щодо іншого предмета, ніж стосовно якого суд відкрив провадження у справі № 914/938/20. Крім цього, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» відповідачем визначило іншу особу, ніж та, яка має процесуальний статус відповідача у справі № 914/938/20, а саме позовні вимоги про визнання недійсним договору заявлено до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтросервіс", який у даній справі є позивачем.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що із поданої позовної заяви не вбачається наявності у заявника самостійної вимоги саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами справи № 914/938/20. Заявлені вимоги не стосуються того ж предмету позову, що заявлений Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтросервіс". Подана позовна заява не відповідає вимогам позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору в даній справі.

Суд зазначає, що третя особа може бути допущена до участі у справі лише у тому випадку, коли її самостійна вимога спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем. Вимога, спрямована на будь-що, що знаходиться поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Наведене узгоджується також з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 11 червня 2019 р. у справі № 904/8926/17.

Враховуючи наведене та обставини даної справи, суд доходить висновку, що позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, не відповідає вимогам ст. 49 ГПК України, не пов`язана з первісним позовом, не містить самостійних вимог на предмет спору, що розглядається у межах справи № 914/938/20, у зв`язку з чим така позовна заява не підлягає розгляду у межах даної справи як позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, зазначені вище, керуючись положеннями ч. 5 ст. 49 та ч. 6 ст. 180 ГПК України, позовна заява Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. ст. 49, 180, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в межах справи № 914/938/20 повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Матвіїв Р.І.