ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 справа № 914/814/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-захід», м.Долина, Івано-Франківська обл.,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Група «Ліард», м. Львів

про: зобов`язання виконати гарантійні зобов`язання

Суддя Синчук М.М.

За участю секретаря судового засідання

Кияк І.В.

Представники учасників справи:

позивача: Гнатковська М.В.-представник;

відповідача: не з`явився.

Представникам сторін, що з`явились в судове засідання, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 46 ГПК України. Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу "Акорд".

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-захід» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група «Ліард» про зобов`язання виконати гарантійні зобов`язання.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.04.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №914/814/20 за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті, з урахуванням ухвали суду про описку від 15.04.2020р., призначено на 13.05.2020р.

Ухвалою суду від 13.05.2020р. суд, з урахуванням клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, відклав судове засідання з розгляду справи по суті на 01.06.2020р.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня до 03 квітня 2020 року в Україні введений карантин. Надалі Кабінет Міністрів України прийняв рішення продовжити карантинні заходи в Україні до 11.05.2020р., постановою Кабінету Міністрів України від 4 травня 2020 р. № 343 продовжено до 22.05.2020р.

Постановою Кабінету Міністрів України № 343 від 04.05.2020 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесено певні зміни до актів Кабінету Міністрів України, зокрема, у постанові Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 р. № 291, від 29 квітня 2020 р. № 313 та від 4 травня 2020 р. № 332. Так, вказаною постановою послаблено карантинні заходи, зокрема, дозволено діяльність адвокатів.

Постановою від 20 травня 2020 р. Кабінет Міністрів України постановив з 22 травня 2020 р. до 22 червня 2020 р. продовжити на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" .

Відповідно до п.4 Розділу X Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України (із доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 30.03.2020 р. N 540-IX), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Заяв та клопотань від представників учасників справи, зокрема про відкладення розгляду справи, станом на 01.06.2020р. до канцелярії суду не надходило.

В судове засідання 01.06.2020р. представник позивача з`явився. Позовні вимоги підтримав.

В судове засідання 01.06.2020р. представник відповідача не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання був належним чином та завчасно повідомлений на адресу, зазначеній в позовній заяві та згідно витягу з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 202 ГПК України, а саме: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні 01.06.2020р., визначених у ч. 2 ст. 202 ГПК України, не встановлено.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У судовому засіданні 01.06.2020р., суд, зважаючи на те, що явка уповноважених представників сторін у судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, враховуючи відсутність заяв та клопотань представника відповідача, зокрема, про відкладення розгляду справи та скасування Кабінетом Міністрів України певних заборон, дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті у даному судовому засіданні.

Зміст та підстави вимог позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, у порушення умов Договору поставки товару та надання послуг №1908021 від 15.08.2019р., вимог чинного законодавства не виконав гарантійних зобов`язань, а саме не повернув кошти, сплачені позивачем за PRK LIARD МІНІ 220/70/0,5 паливнороздавальну колонку для ДП з електронним лічильником у металевій шафі в сумі 14 911, 67 грн.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором, у відповідності до п.6.3 укладеного між сторонами договору, позивачем нараховано пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення у сумі 690, 00 грн.

Зміст та підстави заперечень відповідача.

Відповідач щодо позовних вимог не заперечив, відзиву на позовну заяву не подав.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

15.08.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Група «Ліард» (далі - Постачальник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-захід» (далі - Покупець, позивач) було укладено Договір поставки товару та надання послуг № 1908021 (далі-Договір).

Згідно пункту 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцеві обладнання, далі по тексту-Товар, та/або виконати роботи (в тому числі, здійснювати монтаж, установку, налаштування, обслуговування поставленого Товару), надалі по тексту - Послуги, а Покупець зобов`язується прийняти та своєчасно сплатити за поставлений Товар та/або надані Послуги грошову суму на умовах цього Договору.

Пунктом 2.1 Договору погоджено, що вартість Товару та/або послуг, що є предметом даного Договору, визначається у специфікації, що складається на кожну окрему партію Товару та/або Послуг та входить до складу Додатку до цього Договору, який є невід`ємною його частиною, з урахуванням винятку, зазначеного у п.2.2. цього Договору.

Згідно додатку №2 до Договору поставки товару та надання послуг № 1908021 (специфікації) від 15.08.2019р. вартість паливнороздавальної колонки PRK LIARD МІНІ 220/70/0,5 становить 14 911, 67 грн.

04.10.2019р. відповідачем поставлено позивачу паливнороздавальну колонку PRK LIARD МІНІ 220/70/0,5, що підтверджується видатковою накладною №536 від 04.10.2019р.

Як зазначив позивач, 15.12.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Захід» виявило, що паливнороздавальна колонка має такі недоліки:-перевидача дизпалива вище допустимих норм; -під час роботи (видачі дизпалива) гасне електронне табло і обнуляється показник відпуску дизпалива.

Згідно п.4.1 Додатку 2 до Договору поставки товару та надання послуг №1908021

від 15.08.2019р., гарантійний термін на товар, який вказаний у специфікації даного Додатку становить 12 місяців з моменту поставки.

Товар було поставлено 04.10.2019р. (що підтверджується видатковою накладною №536 від 04.10.2019р.), тобто гарантійний строк триває до 04.10.2020р.

Відповідно до п. 5.2 Договору у випадку виходу з ладу товару протягом гарантійного строку постачальник виконує ремонт або заміну обладнання безкоштовно в строк додатково погоджений сторонами, але не пізніше 15 днів з дати виявлення недоліків.

Згідно п.10.4 Договору днем отримання повідомлень за цим Договором є: при

направленні повідомлення наручно - день вручення такого повідомлення відповідній

Стороні, при направленні факсимільним, телеграфним зв`язком - день відправлення

повідомлення, при направленні поштою - день закінчення терміну доставки кореспонденції поштовим зв`язком, згідно чинними правилами.

Позивачем 20.12.2019р. на поштову адресу відповідача було надіслано повідомлення про вихід з ладу обладнання за вих. № 515 від 19.12.2019р.

У вказаному повідомленні Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Захід» просило Товариство з обмеженою відповідальністю «Група «Ліард» здійснити ремонт або заміну обладнання безкоштовно в строк, додатково погоджений сторонами, але не пізніше 15 днів з дати отримання цього листа та підтвердити факт виходу з ладу паливнороздавальної колонки згідно п. 5.3. Договору двостороннім актом.

Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства "Укрпошта", поштове відправлення від 20.12.2019р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-захід» (ідентифікатор поштового відправлення 939) 27.12.2019р. направлено за зворотньою адресою.

Вказане поштове відправлення повернулося на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-захід» з зазначенням про причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно відомостей веб-сайту акціонерного товариства "Укрпошта" днем закінчення терміну доставки кореспонденції поштовим зв`язком відповідачу є 27.12.2020р.

Повідомлення про вихід з ладу обладнання за вих. № 515 від 19.12.2019р. надсилалось відповідачу повторно 03.01.2020р. засобами кур`єрської доставки.

Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства "Укрпошта", поштове відправлення від 03.01.2020р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-захід» (ідентифікатор поштового відправлення 369) 23.01.2020 р. направлено за зворотньою адресою, зазначено про причини повернення «інші причини».

Вказане поштове відправлення повернулося на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-захід» з зазначенням про причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання».

В зв`язку з неотриманням відповідачем поштових повідомлень, Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-захід» зверталось до Львівської дирекції акціонерного товариства «Укрпошта» із заявою за вих.№ 230 від 31.01.2020р.з проханням надати пояснення причин повернення листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-захід» (відправнику), а також докази того, що кур`єр дійсно намагався доставити поштове відправлення (ідентифікатор поштового відправлення №369) Товариством з обмеженою відповідальністю «Група «Ліард» (одержувачу).

Згідно відповіді акціонерного товариства «Укрпошта» на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-захід» від 11.02.2020р №12.2.1-04-143: «за інформацією ДКД Львів, поштове відправлення 369 було повернуто відправнику у зв`язку з неповною адресою адресата».

Судом встановлено, що поштове відправлення від 03.01.2020р., було надіслано позивачем на адресу відповідача вул. Зелена, 131, м. Львів, 79035, що є юридичною адресою відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також повідомлення про вихід з ладу обладнання за вих. № 515 від 19.12.2019р.

надсилалося відповідачу 14.01.2020р. на електронну адресу ТОВ «Група «Ліард» info@liard/com/ua, на що, як зазначив позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Група «Ліард» відреагувала телефонним дзвінком. Під час розмови в телефонному режимі представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Група «Ліард» зобов`язувався відрядити свого представника для того щоб оглянути несправну колонку.

04.02.2020р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Група «Ліард» Биков С.І. провів заміну плати лічильника МОЕ110Е81100 на плату МОЕ110В77200 та провів заміну підмінного лічильника, що підтверджується розписками з підписами Бикова С.І., наявними в матеріалах справи, однак, 14.02.2020р., після спроби провести налаштування (калібрування) колонки, останню не вдалося калібрувати.

У зв`язку з тим, що, на думку позивача, вказана установка є такою, що унеможливлює та перешкоджає веденню господарської діяльності позивача 07.02.2020р. згідно видаткової накладної № НВК00000189 від 07.02.2020р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-захід» придбало нову колонку паливнороздавальну Шельф 100V-90-1-1-1.

У термін, визначений Договором відповідач не здійснив заміну колонки, у зв`язку з чим, позивачем 18.02.2020р. було надіслано претензію №02/20 від 18.02.2020р. з вимогою повернути кошти, сплачені за паливнороздавальну колонку PRK LIARD МІНІ 220/70/0,5 в сумі 14 911 гри. 67 коп. та надати оригінали перелічених документів:

- договору №1908021 від 15.08.2019р. про надання послуг, акту прийому-передачі паливнороздавальої колонки, - акт виконаних робіт на монтажні та пусконалагоджувальні роботи згідно рахунку №1901049 від 11.10.2019р, - двосторонній акт про вихід з ладу паливнороздавальої колонки від 04.02.2020р.(на момент фіксування виходу з ладу товару.

Претензія з додатками відповідачу надсилалося засобами поштового зв`язку Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта».

Згідно інформації, що знаходиться на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» відправлення №4278 від 18.02.2020р. було отримано відповідачем 20.02.2020р.

Також вказана претензія з додатками від 18.02.2020р. (ідентифікатор поштового відправлення №419) надсилалася засобами поштового зв`язку акціонерного товариства «Укрпошта». Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства "Укрпошта", поштове відправлення №419 вручено 28.02.2020р.

Згідно наявної в матеріалах справи розписки, 05.03.2020р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Група «Ліард» Биков С.І. здійснив спробу калібрування колонки. Висновок: колонка не піддається калібруванню.

Зважаючи на наведене, на момент звернення позивачем по справі до суду з даним позовом, незадоволеною є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-захід» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група «Ліард» про зобов`язання виконати гарантійні зобов`язання, а саме повернути кошти, сплачені за PRK LIARD МІНІ 220/70/0,5 паливнороздавальну колонку для ДП з електронним лічильником у металевій шафі в сумі 14 911, 67 грн.

Пунктом 6.3 Договору, сторони погодили, що у разі порушення Постачальником строків усунення недоліків Товару та/або наданих Послуг, та/або незаміни Товару, та/або гарантійного ремонту Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, встановленої в період прострочення, від ціни Товару та/або Послуг за цим Договором за кожен день затримки, але не більше 10% вартості цього Товару та/або Послуг.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором, у відповідності до п.6.3 укладеного між сторонами договору позивачем нараховано пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення у сумі 690, 00 грн.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно є визнання незаконним рішення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами у справі виникли з договору поставки товару та надання послуг № 1908021 від 15.08.2019р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Група «Ліард» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-захід».

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного між сторонами Договору, 04.10.2019р. відповідач поставив позивачу паливнороздавальну колонку PRK LIARD МІНІ 220/70/0,5, що підтверджується видатковою накладною № 536 від 04.10.2019р.

Згідно з ч.1 ст. 676 ЦК України гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.

Згідно п.4.1 Додатку 2 до Договору поставки товару та надання послуг №1908021 від 15.08.2019р., гарантійний термін на товар, який вказаний у специфікації даного Додатку становить 12 місяців з моменту поставки.

Момент поставки товарів підтверджує видаткова накладна № 536 від 04.10.2019р., тобто гарантійний строк триває до 04.10.2020р.

15.12.2019р. ТОВ «Транс-Захід» виявило, що паливнороздавальна колонка має такі недоліки: - перевидача дизпалива вище допустимих норм; - під час роботи (видачі дизпалива) гасне електронне табло і обнуляється показник відпуску дизпалива.

Відповідно до ч.1 ст.678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Пунктом 5.2 Договору сторони погодили, що у випадку виходу з ладу товару протягом гарантійного строку постачальник виконує ремонт або заміну обладнання безкоштовно в строк додатково погоджений сторонами, але не пізніше 15 днів з дати виявлення недоліків.

Згідно з ч.2 ст.679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Частиною 3 ст.680 ЦК України передбачено, що якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з письмовими повідомленнями про вихід з ладу обладнання, однак відповідачем, у визначений Договором строк, не усунуто недоліку товару, а представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Група «Ліард» встановлено, що паливнороздавальна колонка PRK LIARD МІНІ 220/70/0,5 не піддається калібруванню.

Як встановлено судом, недоліки товару виявлені в межах гарантійного (річного) строку, а відповідачем не доведено, що такі недоліки виникли внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. Враховуючи наведені обставини в їх сукупності з умовами договору та нормативними положеннями, суд доходить висновку, що позивачем належним чином повідомлено відповідача про вихід з ладу паливнороздавальної колонки, зазначено про необхідність підтвердження факту виходу з ладу паливнороздавальної колонки двостороннім актом, проте відповідачем двосторонній акт про вихід з ладу Товару не підписано, не виконано ремонт або заміну обладнання.

Позивачем, у зв`язку з неможливістю експлуатації поставленої позивачем паливнороздавальної колонки, 07.02.2020р. було придбано нову колонку, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткової накладної №НВК00000189 від 07.02.2020р. Письмова вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-захід» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група «Ліард» №02/20 від 18.02.2020р. повернути кошти, сплачені за PRK LIARD МІНІ 220/70/0,5 паливнороздавальну колонку для ДП з електронним лічильником у металевій шафі в сумі 14 911, 67 грн. залишена відповідачем без задоволення.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 14 911, 67 грн. вартості паливнороздавальної колонки є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 6.3 Договору сторони погодили, що у разі порушення Постачальником строків усунення недоліків Товару та/або наданих Послуг, та/або незаміни Товару, та/або гарантійного ремонту Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, встановленої в період прострочення, від ціни Товару та/або Послуг за цим Договором за кожен день затримки, але не більше 10% вартості цього Товару та/або Послуг.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача 690, 00 грн пені, встановив, що сума пені за вказаний позивачем період становить 710, 14 грн., однак, з огляду на те, що суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, задоволенню підлягає вимога про стягнення з відповідача пені у сумі 690, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-78, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Група «Ліард» (79035, Львівська обл., місто Львів, вулиця Зелена, будинок 131, ідентифікаційний код 37305188), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-захід» (77500, Івано-Франківська обл., Долинський район, місто Долина, вулиця Обліски, будинок 139, ідентифікаційний код 30906034) основну заборгованість в розмірі 14 911, 67 грн., пеню у сумі 690, 00 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Група «Ліард» (79035, Львівська обл., місто Львів, вулиця Зелена, будинок 131, ідентифікаційний код 37305188), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-захід» (77500, Івано-Франківська обл., Долинський район, місто Долина, вулиця Обліски, будинок 139, ідентифікаційний код 30906034) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 09.06.2020 р.

Суддя Синчук М.М.