ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"09" червня 2020 р.м. Одеса № 916/1561/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши матеріали позовної заяви (вх. 1611/20)

за позовом Заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури (67700, Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Незалежності,39, )

в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна,83, ); Підгірненського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Тарутинської районної ради Одеської області (68524, Одеська область, Тарутинський район, с. Підгірне, вул. Центральна, 82, )

до відповідача фермерського господарства «Благоє» (68500, Одеська область, смт.Тарутине, вул. Больнична,22, )

про визнання недійсним договору та звільнення земельної ділянки.

В С Т А Н О В И В:

01.06.2020р. заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Підгірненського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Тарутинської районної ради Одеської області до фермерського господарства «Благоє» , в якій просить суд:

- визнати недійсним договір про спільну діяльність, укладений 02.01.2020р. між Підгірненським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Тарутинської районної ради Одеської області та Фермерським господарством «Благоє»;

- зобов`язати Фермерське господарство «Благоє» звільнити земельні ділянки площею 52,4283 га та 3,8114 га, загальною вартістю 1 616 607,55 гривень, розташовані на території Підгірненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, та повернути її Підгірненському навчально-виховному комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Тарутинської районної ради Одеської області за актом прийому-передачі;

- стягнути з фермерського господарства «Благоє» на користь прокуратури Одеської області сплачений судовий збір за подачу позовної заяви.

В обґрунтування заявлених позовних вимог заступник керівника прокуратури посилається на те, що Білгород-Дністровської місцевою прокуратурою за результатами вивчення додержання вимог законодавства України при розпорядженні майном навчальних закладів на території Тарутинського району Одеської області встановлено, що Підгірненським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Тарутинської районної ради Одеської області в особі директора Торлак Т.Д. та ФГ «Благоє» в особі керівника Каражеляскова Д.В. 02.01.2020р. укладено договір №25 про спільну діяльність.

Згідно п.1.3 договору, Підгірненський НВК надав ФГ «Благоє» земельні ділянки 52,4283 га та 3,8114 га, загальною площею 56,2397 га, які знаходиться в постійному користуванні для вирощування сільськогосподарських культур на вказаних ділянках. ФГ «Благоє» здійснює ведення спільних справ учасників договору, самостійно обробляє надану земельну ділянку, вирощує сільськогосподарські культури, застосовує мінеральне добриво та засоби захисту рослин, наймає робочих і оплачує їх працю, збирає врожаї. Для цього за свої кошти закуповує насіння, мінеральне добриво та засоби захисту рослин, закуповує або орендує необхідну сільськогосподарську техніку.

Зазначені земельні ділянки загальною площею 56,2397 га є частиною земельної ділянки, наданої у постійне користування Підгірненській середній загальноосвітній школі згідно державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000219 від 05.01.1999р., виданого на підставі рішення Підгірненської сільської ради народних депутатів Тарутинського району від 26.04.1996 №5, які надані школі для ведення підсобного сільського господарства та учбових цілей.

Відповідно до п 5.1,п.5.2 договору, договір вступає в силу з моменту його реєстрації та діє до 01.01.2028р.

Згідно акту- приймання передачі об`єкту (земельних ділянок) за договором про спільну діяльність від 02.01.2020р. №25, Підгірненський НВК передав земельні ділянки, а ФГ «Благоє» прийняв вказані земельні ділянки для вирощування сільськогосподарських культур.

Разом з тим, заступник керівника прокуратури зазначає, що зі змісту договору вбачається, що Підгірненський НВК фактично передав ФГ «Благоє» у платне користування земельні ділянки, при цьому, не уклавши договору оренди земельної ділянки відповідно до вимог Земельного кодексу України та ЗУ «Про оренду землі», та зазначений договір, на думку заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, є удаваним та містить ознаки іншого правочину договору оренди земельної ділянки.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом (п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України). Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципам змагальності та рівності усіх учасників судового процесу, які є основними засадами правосуддя (п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" від 31.03.2005).

Пункт 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Тому необхідно з`ясувати, що мається на увазі під "виключним випадком" і чи є таким випадком ситуація у конкретній справі.

Насамперед, випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави". "Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: (1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (2) у разі відсутності такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень) уповноваженого суб`єкта владних повноважень, спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена, з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому, захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який, всупереч вимог закону, не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Більше того, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази, відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст.367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Сама по собі обставина незвернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Зазначене вище узгоджується з усталеними правовими висновками Верховного Суду, зокрема в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 926/03/18, від 23.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 06.02.2019 № 927/246/18.

При зверненні з даним позовом, в обґрунтування необхідності самостійного захисту інтересів держави, заступник керівника прокуратури вказує на те, що оскільки земельні ділянки площею 52,4283 га та 3,8114 га знаходяться за межами населеного пункту на території Підгірненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, то відповідно до ч. 1 ст. 83 Земельного кодексу України та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» перебувають у державній власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Тобто, суб`єктами права державної власності на землю є територіальні громади.

Відповідно до вимогЗакону України в д 06 вересня 2012 року № 5245- VI (далі Закон 5245- VI) «Про внесення змін де деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01 січня 2013 року, землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Пунктом 6 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування державної та комунальної власності» визначено, що у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.

Статтею 122 Земельного кодексу України визначені повноваження органів виконавчої влади щодо передачі у власність або користування земельних ділянок за межами та в межах населеного пункту, а саме: сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель державної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Пунктом 31 зазначеного положення передбачено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи. Територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин є Головне управління Держгеокадастру в Одеській області.

Відповідно до п. 1, п.п. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством

Заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури зазначає, що, зважаючи на те, що Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, як розпорядник земель сільськогосподарського призначення та орган державного контролю у цій сфері, а також Підгірненський НВК, як постійний користувач зазначених земельних ділянок протягом тривалого часу не здійснюють захист інтересів держави та реалізацію наданих законом повноважень щодо визнання недійсною угоди та повернення земельної ділянки, що призводить до порушення майнових інтересів держави щодо володіння, розпорядження та користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення, вбачаються правові підстави для звернення прокурора з відповідним позовом до суду у межах своєї компетенції, передбаченої ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 2, 3 ст. 4 ГПК України.

Як вбачається з доданого заступником керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури до матеріалів позовної заяви листа, скерованого останнім на адресу Підгірненської НВК «Загальноосвітньої школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад» Тарутинської районної ради Одеської області (від 27.04.2020р. вих.№16.49-52-5241вих-20), відповідно до якого останній зазначає, що з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді вивчається стан додержання вимог законодавства України щодо використання ФП «Благоє» земельної ділянки державної форми власності на підставі договору від 02.01.2020р. загальною площею 56,2397 га, та з метою судового захисту інтересів держави у строк до 29.04.2020р. необхідно надати до місцевої прокуратури належним чином завірену копію акта приймання-передачі земельної ділянки або інформацію про його неукладання, інформацію щодо перерахування ФП «Благоє» грошових коштів Підгірненському НВК ЗОШ І-ІІІ ступенів ДНЗ.

Також, заступником керівника прокуратури до матеріалів позовної заяви додано лист відділу у Тарутинському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області вх.№192/120-20 від 30.04.2020р., з якого вбачається, що прокурором з`ясовувалось виключно питання про надання інформації щодо нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Тарутинському району Одеської області.

Разом з тим, до матеріалів позовної заяви додано лист заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури - В.Д. Терзі, який скерований останнім на адреси ГУ Держеокадастру в Одеській області та Підгірненської НВК «Загальноосвітньої школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад» Тарутинської районної ради Одеської області (від 27.05.2020р. вих.№16.49-52-645вих-20), в якому зазначено, що Білгород-Дністровською місцевою прокуратурою до Господарського суду буде направлено позовну заяву в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Підгірненського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Тарутинської районної ради Одеської області до фермерського господарства «Благоє» про визнання недійсним договору та звільнення земельної ділянки.

При цьому, у зазначених вище листах прокурором жодним чином не з`ясовано питання стосовно наміру Головного управління Держгеокадастру в Одеській області вчиняти дії чи бездіяти стосовно захисту інтересів держави у спірних відносинах в судовому порядку, самостійної, причини неподання Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області відповідного позову до суду до цього часу, тощо.

Зазначене свідчить про те, що заступником керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури необґрунтовано неможливість Головного управління Держгеокадастру в Одеській області самостійно звернутися до суду, у випадку наявності порушення прав та охоронюваних інтересів держави у сфері, яка відноситься до повноважень органу, а також не надано належних доказів, відповідно до вимог процесуального закону, в підтвердження того, що Головне управління Держгеокадастру в Одеській області не здійснює або неналежно здійснює свої повноваження (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст.367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вироку суду щодо службових осіб; доказів накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснюють встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Так, у наданій до суду позовній заяві прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також, не обґрунтовано підстави звернення до суду з позовом від імені суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, з наданням належних доказів, які би підтверджували встановлення прокурором наявності підстав для представництва у відповідності до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Суд наголошує, що обставини дотримання прокурором встановленої ч.3,4 ст.23 Закону України Про прокуратуру процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом не залежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів ст.ст.53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган держави (за його наявності), виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави.

Відповідно до ч.4 ст.53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.174 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи, зокрема, у разі, якщо: відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави, що, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів заявнику відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Керуючись ч. 4 ст. 53, п. 4 ч.5 ст.174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Підгірненського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Тарутинської районної ради Одеської області до фермерського господарства «Благоє» про визнання недійсним договору та звільнення земельної ділянки (вх.№ 1611/20 від 01.06.2020р.) та додані до неї документи - повернути.

Ухвала набрає законної сили 09.06.2020р. та може бути оскаржена в порядку ст. 256 ГПК УКраїни

Додаток: позовна заява на 14 (чотирнадцяти) аркушах, додатки до неї на 78 (сімдесят восьми) аркушах та конверт.

Суддя Ю.І. Мостепаненко