ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
09.06.2020 Справа № 908/1398/20
м. Запоріжжя Запорізької області
Суддя Господарського суду Запорізької області Проскуряков Кирило Валеріанович розглянувши заяву Комунального підприємства «Водоканал» Мелітопольської міської ради Запорізької області від 29.05.2020 р. за вих. №1323 про видачу судового наказу
про стягнення заборгованості за договором №1902 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 15.11.2011 р. у розмірі 35 851,97 грн.
04.06.2020 р. до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Комунального підприємства «Водоканал» Мелітопольської міської ради Запорізької області від 29.05.2020 р. за вих. №1323 про видачу судового наказу щодо стягнення з Обслуговуючого кооперативу «Медик-1» заборгованості за договором №1902 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 15.11.2011 р. у розмірі 35 851,97 грн.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2020 р. вказану заяву передано для розгляду судді Проскурякову К.В.
Згідно зі статтею 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
В обґрунтування заяви КП «Водоканал» Мелітопольської міської ради Запорізької області посилається на неналежне виконання Обслуговуючим кооперативом «Медик-1» умов договору №1902 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 15.11.2011 р. щодо своєчасної оплати за отримані послуги в сумі 35 851,97 грн.
Як вбачається з цієї заяви, стягувач зазначає, що 15.11.2011 р. між КП «Водоканал» Мелітопольської міської ради Запорізької області та Обслуговуючим кооперативом «Медик-1» укладено договір №1902 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. На виконання умов вказаного договору, стягувач надав боржнику послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за період з лютого 2020 р. по квітень 2020 р. включно на суму 35 851,97 грн. Однак, боржником за отримані послуги не сплачено суму в розмірі 35 851,97 грн.
На підтвердження наявності господарських правовідносин між сторонами, стягувачем надано суду письмовий договір №1902 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 15.11.2011 р., отже спір стосується грошової вимоги та заявлена до стягнення з боржника сума заборгованості в розмірі 35 851,97 грн., не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 200,00 грн.).
Також на підтвердження наявності заборгованості стягувачем надано копії: рахунків - актів з надання послуг за спірний період, супровідний лист від 27.05.2020 р. за вих. №1317
Крім того, ні у заяві, ні в додатках до неї не міститься клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а отже суд приходить до висновку про можливість розгляду вказаної заяви в порядку наказного провадження.
Відповідно до ч. 4. ст. 152 ГПК України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
У п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" зазначено, що місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Розглянувши вказану заяву, судом не виявлено підстав передбачених ст. 152 Господарського процесуального кодексу України для відмови у видачі судового наказу, отже заявлені вимоги підлягають задоволенню.
На підставі ст. 526, 530 Цивільного Кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що заява Комунального підприємства «Водоканал» Мелітопольської міської ради Запорізької області від 29.05.2020 р. за вих. №1323 про видачу судового наказу підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 147, 148, 154, 155 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
2. Копію судового наказу та копію заяви Комунального підприємства «Водоканал» Мелітопольської міської ради Запорізької області від 29.05.2020 р. за вих. №1323 про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати Обслуговуючому кооперативу «Медик-1» (боржнику).
3. Оригінал судового наказу після набрання ним законної сили надіслати стягувачу.
Дата набрання судовим наказом законної сили: " " ________ 20 .
Строк пред`явлення судового наказу до виконання: " " ________ 20 .
Дата видачі судового наказу стягувачу: " " ________ 20 .
Суддя К.В. Проскуряков
Суд роз`яснює, що згідно із приписами п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 157 ГПК України, боржник має право протягом 15 днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд в письмовій формі.
Згідно із ч. 1 ст. 159 ГПК України, у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом 5 днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.