ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Черкаси справа № 925/1368/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників:

від позивача: не з`явився,

від першого відповідача: не з`явився,

від другого відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Комунального підприємства «СМІЛАКОМУНТЕПЛОЕНЕРГО», м. Сміла, Черкаська область

до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ (Відповідач 1),

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест», м. Сміла, Черкаська область (Відповідач 2),

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулось Комунальне підприємство «СМІЛАКОМУНТЕПЛОЕНЕРГО» (вул. В.Чорновола, 72-а, м. Сміла, Черкаська область, 20700, ідентифікаційний код 33648312) (також по тексту - КП «Смілакомунтеплоенерго», комунальне підприємство, Позивач) з позовом до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 20077720, Відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» (вул. Соборна, 94, м. Сміла, Черкаська область, ідентифікаційний код 36779078, Відповідач 2) про визнання договору № 14/3520/18 від 26.12.2018 про переведення боргу недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний договір в порушення вимог ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України з боку позивача укладено в.о. директора ОСОБА_1., який не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності; схвалення спірного договору з боку КП «Смілакомунтеплоенерго» не відбулося; обов`язки, визначені сторонами у договорі, не виконані; спірний договір укладено КП «Смілакомунтеплоенерго» під впливом тяжких обставин і на вкрай невигідних умовах, що у відповідності до ст. 233 Цивільного кодексу України є підставою для недійсності правочину.

Ухвалою від 21 листопада 2019 року Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 19 грудня 2019 року; сторонам суд надав можливість реалізувати свої процесуальні пава.

Відповідач 1 подав відзив на позовну заяву (а.с. 39-46), в якому поти позову заперечив повністю.

Свої заперечення проти позову відповідач 1 обґрунтував тим, що ОСОБА_1 , який від позивача підписав спірний договір, правомірно виконував свої обов`язки директора підприємства. Власником КП «Смілакомунтеплоенерго» є Смілянська міська рада, яка ніяким чином не обмежувала ОСОБА_1 на укладення спірного договору. Одночасно з оспорюваним договором ця особа уклала ще ряд договорів за участю НАК «Нафтогаз України» та решти учасників спору, які позивач не оспорює, що свідчить про визнання підпису ОСОБА_1 в цілому за погодженням із власником.

Представник відповідача 2 в засідання суду жодного разу не з`явився, відзиву на позов не подав.

Ухвалою від 19 грудня 2019 року Господарський суд Черкаської області підготовче засідання відклав на 23 січня 2020 року та встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив до 02 січня 2020 року.

Позивач 27 грудня 2019 року подав відповідь на відзив відповідача 1 (а.с. 169-171) у якій зазначив, що Смілянська міська рада, як власник комунального підприємства, ніяких обов`язків по забезпеченню поточною діяльністю КП «Смілакомунтеплоенерго» до прийняття на посаду директора підприємства іншої особи та укладання з нею контракту (як зазначено у відзиві відповідача 1) на ОСОБА_1 не покладала. Жодного належного та допустимого доказу в порядку частини 3 статті 80 Господарського кодексу України, який би свідчив про прийняття комунальним підприємством до виконання чи схвалення саме оспорюваного договору, відповідач 1 не надав. Договори, які додані до відзиву, не стосуються предмета спору у даній справі. Смілянська міська рада участі в укладанні договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 26.12.2018 № 182/1/1730-РЗ, № 182/2/1730-РЗ, № 182/3/1730-РЗ, № 182/4/1730-РЗ, № 182/5/1730-РЗ, які підписані в.о. директора комунального підприємства ОСОБА_1., не брала, гарантій щодо їх виконання, які передбачені частиною 4 статті 5 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», не надавала.

Разом з відповіддю на відзив позивач подав клопотання про визнання доказів: копії договорів, копії графіків, копії актів звіряння, які додані до відзиву, неналежними та недопустимими, оскільки ті не стосуються предмету спору у даній справі.

На підставі частини 3 статті 13, частин 1, 2 статті 76, частини 1 статті 77, частини 3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України (також по тексту - ГПК України) позивач просить визнати неналежними та недопустимими, відхилити та не враховувати при розгляді справи такі докази:

копію договору про переведення боргу № 14/3519/18 від 26.12.2018;

копію договору про переведення боргу № 14/3521/18 від 26.12.2018;

копію договору про переведення боргу № 14/3522/18 від 26.12.2018;

копію договору про переведення боргу № 14/3523/18 від 26.12.2018;

копію договору про переведення боргу № 14/3524/18 від 26.12.2018;

копію договору про переведення боргу № 14/3525/18 від 26.12.2018;

копію договору про переведення боргу № 14/3526/18 від 26.12.2018;

копію договору про переведення боргу № 14/3527/18 від 26.12.2018;

копію договору про переведення боргу № 14/3528/18 від 26.12.2018;

копію договору про переведення боргу № 14/3529/18 від 26.12.2018;

копію договору про реструктуризацію заборгованості № 182/1/1730-РЗ від 26.12.2018; копія графіку погашення заборгованості та копія акта звіряння розрахунків за ним;

копію договору про реструктуризацію заборгованості № 182/2/1730-РЗ від 26.12.2018; копія графіку погашення заборгованості та копія акта звіряння розрахунків за ним;

копію договору про реструктуризацію заборгованості № 182/3/1730-РЗ від 26.12.2018; копія графіку погашення заборгованості та копія акта звіряння розрахунків за ним;

копію договору про реструктуризацію заборгованості №182/4/1730-РЗ від 26.12.2018; копія графіку погашення заборгованості та копія акта звіряння розрахунків за ним;

копію договору про реструктуризацію заборгованості № 182/5/1730-РЗ від 26.12.2018; копія графіку погашення заборгованості та копія акта звіряння розрахунків за ним;

копію договору № 1690/18-КП-36 постачання природного газу від 26.12.2018 та копії актів приймання передачі за ним;

копію договору № 1689/18-БО-36 постачання природного газу від 26.12.2018 та копії актів приймання передачі за ним;

копію договору № 1690/18-ТЕ-36 постачання природного газу від 26.12.2018 та копії актів приймання передачі за ним.

Щодо заявленого позивачем клопотання суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 3 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про визнання договору № 14/3520/18 від 26.12.2018 про переведення боргу недійсним.

Подаючи всі вищенаведені договори, відповідач 1 вказав, що ті підписані від імені Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» ОСОБА_1 та скріплені печаткою, стороною договорів про надання місцевої гарантії є і власник - Смілянська міська рада, на підставі укладених договорів здійснювалися платежі, що свідчить про визнання підприємством підпису ОСОБА_1 за всіма договорами, державою в особі ГУ ДКСУ У Черкаській області на виконання договору купівлі-продажу природного газу від 26.12.2018 № 1688/18-ТЕ-36 підписаного ОСОБА_1. , із державного бюджету було сплачено 28.01.2,00 грн, 27.02.2019 224104,83 грн, 28.02.2,00 грн, 26.04.2,82 грн, 30.05.2,05 грн.

Зазначені вище обставини свідчать про визнання підпису ОСОБА_1 в цілому, за погодженням із власником - Смілянською міською радою. Зазначені обставини унеможливлюють визнання правочину недійсним, оскільки у розгляді цієї справи необхідно з`ясовувати пов`язані з нею обставини.

Таке рішення може поставити під сумнів правомірність укладення всіх зазначених у відзиві договорів за підписом ОСОБА_1 , в тому числі за участю Смілянської міської ради. Буде протирічити інтересам держави в частині забезпечення енергоресурсами населення країни, і суспільства в особі громади міста Сміла, яка довірила Смілянській міській раді розпоряджатися місцевим бюджетом, а остання довірила КП «Смілакомунтеплоенерго» закупівлю природного газу та надання житлово-комунальних послуг, зокрема в опалювальний період 2018-2019рр.

Отже, виходячи з обставин даної справи, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази не є неналежними та достатніми доказами у розумінні ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 23 січня 2020 року Господарський суд Черкаської області підготовче провадження закрив та призначив справу до судового розгляду по суті на 04 лютого 2020 року.

Ухвалою від 04 лютого 2020 року Господарський суд Черкаської області задовольнив клопотання керівника позивача про відкладення розгляду справи; розгляд справи по суті відклав на 25 лютого 2020 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 25.02.2020, за участю представників позивача, відповідача 1, господарський суд розпочав розгляд справи по суті. Представники позивача позов підтримали повністю, дотримувалися позиції, викладеної в позовній заяві та відповіді на відзив, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача 1 проти позову заперечив повністю.

У судовому засіданні, що відбулося 25 лютого 2020 року, суд оголошував перерву до 11 березня 2020 року.

У судовому засіданні, що відбулося 11 березня 2020 року, суд оголошував про продовження перерви до 18 березня 2020 року.

Ухвалами від 18 березня 2020 року, 09 квітня 2020 року, 22 травня 2020 року Господарський суд Черкаської області повідомив учасників справи про перенесення розгляду справи.

У судовому засіданні 09.06.2020 суд оголосив про вихід у нарадчу кімнату орієнтовно до 10 год 00 хв 10.06.2020 для ухвалення судового рішення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 10.06.2020 підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив такі обставини.

26 грудня 2018 року між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (Кредитор за договором), Товариством з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» (Первісний боржник за договором) та Комунальним підприємством «Смілакомунтеплоенерго» (Новий боржник за договором) було укладено договір № 14/3520/18 про переведення боргу (далі - Договір) (а.с. 20).

Відповідно до умов Договору за згодою Кредитора Первісний боржник переводить на Нового боржника свій борг, який виник у Первісного боржника перед Кредитором (далі - Зобов`язання) за договором від 03.01.2012 №12/17297/БО-12, укладеним між Первісним боржником та ПАТ «Черксигаз», за яким Кредитор став Кредитором на підставі договору про відступлення права вимоги від 31.10.2012 №14/6716/12, а Новий боржник приймає на себе борг Первісного боржника у Зобов`язанні та замінює Первісного боржника у Зобов`занні (п. 1.1. Договору).

Сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на Нового боржника, станом на момент укладання даного Договору дорівнює 1111853,39 гривень (один мільйон сто одинадцять тисяч вісімсот п`ятдесят три гривні 39 копійок), у тому числі: 859231,37 грн пеня, 252622,02 грн 3% річних згідно рішення суду у справі № 925/249/13-г (п. 2.1. Договору).

Статтею 3 Договору встановлено права та обов`язки Сторін.

Відповідно до п. 3.2. Договору Новий боржник зобов`язується перерахувати грошові кошти у сумі, зазначеній у п. 2.1. статті 2 цього Договору, в порядку та на умовах, зазначеним в пункті 1.1. статті 1 цього Договору.

Відповідно до п. 3.3. Договору Первісний боржник зобов`язується протягом двох робочих днів з моменту набрання чинності цим Договором передати Новому боржнику всі документи, що стосуються предмету цього Договору.

Суд вважає необхідним зазначити, що рішенням від 21.03.2013 у справі № 925/249/13-г Господарський суд Черкаської області задовольнив позов Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» про стягнення 11941974,93 грн заборгованості за природний газ, поставлений на виконання договору № 12/17297/БО-12 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 03.01.2012 і стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» на користь Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 10759388,03 грн основного боргу, 28912,98 грн інфляційних, 294442,54 грн річних, 859231,37 грн пені та 68820,00 грн витрат на оплату судового збору.

10 квітня 2013 року Господарський суд Черкаської області на виконання прийнятого ним рішення від 21.03.2013 у справі № 925/249/13-г видав наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 10759388,03 грн основного боргу, 28912,98 грн інфляційних, 294442,54 грн річних, 859231,37 грн пені та 68820,00 грн витрат на оплату судового збору.

31.10.2012 Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» як первісний кредитор, і публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» як новий кредитор уклали між собою договір про відступлення права вимоги № 14/6711/12, згідно з яким первісний кредитор передав новому кредитору, а останній прийняв на себе право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом від 03.01.2012 № 12/17297/БО-12 у сумі 11279388,03 грн. та щодо стягнення всіх штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» своїх зобов`язань за цим договором.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» свої зобов`язання за договором № 12/17297/БО-12 щодо оплати переданого йому у період з січня по квітень 2012 року Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» природного газу виконало лише частково, допустивши при цьому порушенням встановленого п. 4.8 договору № 12/17297/БО-12 остаточного строку розрахунків - не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим.

26 грудня 2018 року сторони у даній справі уклали між собою договір про переведення боргу № 14/3520/18, за яким зі згоди кредитора первісний боржник перевів на нового боржника борг перед кредитором, який виник за договором купівлі-продажу природного газу від 03.01.2012 №12/17297/БО-12, а новий кредитор прийняв на себе борг первісного боржника і замінив останнього у цьому зобов`язанні.

Договором про переведення боргу від 26.12.2018 № 14/3520/18 його сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на нового боржника станом на момент укладення цього договору становить 1111853,39 грн у тому числі: 859231,37 грн пені та 252622,02 грн 3% річних згідно з рішенням суду у справі № 925/249/13-г.

Ухвалою від 20.02.2019 Господарський суд Черкаської області за заявою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про заміну боржника його правонаступником у справі № 925/249/13-г замінив у наказі Господарського суду Черкаської області від 10.04.2013 у справі № 925/249/13-г божника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» його правонаступником - Комунальним підприємством «Смілакомунтеплоенерго».

Постановою від 06.03.2019 № 226 Кабінет Міністрів України змінив тип Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з публічного на приватне і перейменував його в Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Від імені позивача Договір укладено та підписано виконуючим обов`язки директора ОСОБА_1 .

Позивач стверджує, що в.о. директора ОСОБА_1 не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, діяв із перевищенням повноважень та в порушення норм Цивільного кодексу України.

Згідно з пунктом 7.3 Статуту Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», затвердженого рішенням Смілянської міської ради від 29.03.2018 № 67-20V/II (в редакції, чинній на момент укладання Договору) управління поточною діяльністю підприємства здійснює директор, який призначається міським головою шляхом укладення з ним контракту. В контракті визначаються права, строки найняття, обов`язки, відповідальність керівника перед Власником та трудовим колективом, умови його матеріального забезпечення і звільнення з посади з урахуванням гарантій, передбачених контрактом та законодавством України.

Директор підприємства без доручення діє від імені Підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади та місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства, вирішує всі питання діяльності Підприємства, несе в повному обсязі відповідальність за фінансовий стан Підприємства, користується всіма правами та несе обов`язки, які передбачені цим Статутом та укладеним контрактом.

З наданих позивачем у справу документів вбачається, що виконання обов`язків директора КП «Смілакомунтеплоенерго» покладено на майстра по контрольно-вимірювальних приладах і автоматиці з 12.12.2018 розпорядженням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 11.12.2018 № 206-к (а.с. 21).

Доводи позивача про незаконність даного розпорядження з підстав того, що воно прийнято виконавчим комітетом за підписом секретаря міської ради, а не міським головою; призначення стосується виконуючого обов`язки замість призначення нового директора підприємства з яким слід укладати контракт, суд не приймає до уваги, виходячи з такого:

Доказів про визнання неправомірним та скасування розпорядження від 11.12.2018 № 206-к про покладення обов`язків на ОСОБА_1 у справу не подано.

ОСОБА_1 у справу не залучений.

Вказане розпорядження є актом суб`єкта владних повноважень і власника підприємства, а тому не може оцінюватися судом як нікчемне за правилами, які можуть застосовуватися лише до правочинів.

Правова оцінка щодо незаконності розпорядження про покладення обов`язків на ОСОБА_1 господарським судом фактично призведе до незаконного втручання у трудові права ОСОБА_1 , при тому що трудового спору у ОСОБА_1 з приводу виконання ним обов`язків директора КП «Смілакомунтеплоенерго» (за доводами представників позивача) немає.

За змістом розпорядження від 11.12.2018 № 206-к на ОСОБА_1 покладено всі обов`язки директора КП «Смілакомунтеплоенерго», а не лише обов`язки на вчинення розпорядчих функцій у трудових відносинах із колективом та з виключенням права на укладення господарських договорів.

Однак з матеріалів справи вбачається, що в порушення ч. 3 ст. 73-2 Господарського кодексу України (також по тексту - ГК України) при укладенні спірного договору в.о. директора КП «Смілакомунтеплоенерго» ОСОБА_1. не було отримано рішення Смілянської міської ради про надання радою згоди на вчинення значного правочину.

У відповідності до ст. 241 Цивільного кодексу України (також по тексту -ЦК України) правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Отже, дана норма може бути застосована тоді, коли відбувається вчинення представником таких юридичних дій, які не входять до змісту його представницьких функцій, тобто перевищення повноважень. Перевищення повноважень може полягати в укладенні не того правочину, який вимагався, не з належним контрагентом, невиконання вимог щодо ціни, строку, місця укладення правочину, якості і кількості предмета правочину тощо.

У відповідності до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові ВС КГС від 16.01.2020 по справі № 922/1362/17 з аналогічного спору викладено правовий висновок про те, що при встановленні факту відсутності згоди міської ради на укладення комунальним підприємством договорів переведення боргу, то вчинення спірних правочинів з боку КП відбулося із перевищенням повноважень, що відповідно до положень частини другої статті 203, частини першої статті 215 Цивільного кодексу України є підставною для визнання їх недійсними (п. 63).

Доказів подальшого схвалення КП «Смілакомунтеплоенерго» спірного договору про переведення боргу судом не встановлено, договір фактично не виконувався його сторонами.

При цьому суд погоджується із запереченнями позивача про те, що саме по собі укладення за участі КП «Смілакомунтеплоенерго» в особі в.о. директора ОСОБА_1 з АТ «НАК «Нафтогаз України» в один і той же період ще ряду господарських договорів, (навіть аналогічних спірному, які на даний час не визнаються позивачем недійсними), часткове виконання цих договорів позивачем, не є безперечним та достатнім доказом відповідності вимогам чинного законодавства договору № 14/3520/18 від 26.12.2018 про переведення боргу.

Згідно з частинами 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Окрім того, відповідно до частини 3 статті 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі на укладення правочину та прийняття на себе прав та обов`язків за ним.

Згідно з ч. 1 статті 233 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Позивач доводить, що спірний договір про переведення боргу було укладено КП «Смілакомунтеплоенерго» під тиском прийняти на себе борги ТОВ «Сміла Енергоінвест» перед загрозою зриву опалювального сезону у м. Сміла у 2018-2019 роках.

Позивач вказує, що ним вживалися всі можливі заходи для недопущення зриву опалювального сезону у м. Сміла.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 24.10.2018 № 357 «Про початок опалювального сезону 2018-2019рр. в м. Сміла» (а.с. 28) Комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго» мало б забезпечувати подачу теплової енергії з 25 жовтня 2018 року, в тому числі - в першу чергу лікувальним закладам, дитячим дошкільним та навчальним закладам.

Позивач звертався до НАК «Нафтогаз України» з листами щодо укладення договору на постачання природного газу. Так, листом від 16.11.2018 № 1420 (а.с. 26) позивач направив першому відповідачу весь необхідний пакет документів для укладення договору.

Представник позивача вказав про ігнорування з боку ПАТ «НАК «Нафтогаз України» розпорядження КМУ від 3 жовтня 2018 р. № 717-р «Деякі питання опалювального сезону 2018/19 року», яким з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального сезону 2018/19 року ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» слід укласти до 15 жовтня 2018 р. договори із суб`єктами господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню та/або виробництва теплової енергії для релігійних організацій, з дотриманням вимог Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 357 (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та принципу недискримінацїї.

Однак, за доводами позивача, зволікаючи з укладенням договору постачання газу, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» висувало неприйнятні для комунального підприємства вимоги, а саме переведення боргів від попереднього постачальника тепла в м. Сміла - ТОВ «Сміла Енергоінвест» на комунальне підприємство, що складало більше ніж 80 млн.грн. (інформація міського голови з протоколу № 28 від 13.11.2018).

Низький температурний режим (довідки метеорологічної станції м. Сміла а.с. 30, 31) та снігопади на початку листопада 2018 року разом з відсутністю тепла в приміщеннях стали причиною визнання Смілянською міською радою ситуації, що склалася в місті Сміла, надзвичайною подією. Це відображено у протоколі позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Смілянської міської ради від 13.11.2018 № 28 (а.с. 32). Наслідками чого стало переміщення хворих з лікувальних закладів м. Сміла в інші лікувальні заклади міста та області, зупинення навчального процесу в закладах загальної середньої освіти міста (рішення виконкому Смілянської міської ради № 393 від 12.11.2018, а.с. 29).

Позивач вказує, що лише після втручання Президента України ОСОБА_5 15.11.2018, що підтверджується протоколом позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, та без укладеного договору на постачання природного газу між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та позивачем, ПАТ «Черкасигаз» почав здійснювати фізичну доставку газу на КП «Смілакомунтеплоенерго».

Не зважаючи на те, що Комісією рекомендовано ПАТ «НАК «Нафтогаз України» разом з Черкаською облдержадміністрацією та за участю Смілянської міської ради невідкладно укласти необхідні договори та доповісти Президентові України до 21 години 15 листопада 2018 року, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» ані на вказану годину, ані на наступний чи пізніший день листопада 2018 року так і не уклав з комунальним підприємством договори на постачання газу.

Це призвело до несанкціонованого відбору газу позивачем у листопаді 2018 року, тому за відсутності укладеного договору на постачання природного газу з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та відповідно підтвердженого останнім обсягу газу, ПАТ «Черкасигаз» нарахував комунальному підприємству небаланс за листопад 2018 року в сумі 30971059,20 грн.

Позивач спираючись на ці фактичні обставини доводить, що спірний договір, який став єдиним засобом відновити теплопостачання у м. Сміла у 2018 році, було укладено позивачем на вкрай невигідних для себе умовах, що підтверджується наступним:

Відповідно до пункту 2.4. Статуту позивача (а.с. 22-24) КП «Смілакомунтеплоенерго» несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах майна, яким наділяє його власник (статутним капіталом), згідно з чинним законодавством. Підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями Власника та Органу управління, а Власник та Орган управління не несуть відповідальності за зобов`язаннями Підприємства, крім випадків передбачених діючим законодавством України.

Засновником підприємства є територіальна громада в особі Смілянської міської ради (Власник) - преамбула Статуту.

Згідно з пунктом 5.1. Статуту позивача, для забезпечення діяльності Підприємства за рахунок майнових внесків Засновника створюється статутний капітал у розмірі 8813220,00 грн (вісім мільйонів вісімсот тринадцять тисяч двісті двадцять гривень).

Згідно з п. 6.1.1., 6.1.5 підприємство планує свою діяльність, визначає стратегію та основні напрямки свого розвитку за погодженням із Власником. Також позивач здійснює економічну діяльність у відповідності до фінансового плану, затвердженого в порядку, встановленому рішенням міської ради «Про порядок складання, затвердження та контролю виконання фінансових планів комунальних підприємств».

При цьому згідно з п. 6.2.1. Статуту позивач зобов`язаний виконувати фінансовий план, затверджений виконавчим комітетом міської ради, щоквартально звітує перед Смілянською міською радою про фінансово-господарську діяльність.

Визначення основних напрямків діяльності підприємства-позивача, затвердження його планів і звітів про їх виконання є компетенцією Власника або органу управління (п. 7.2 Статуту).

Згідно з п. 3.1. Статуту КП «Смілакомунтеплоенерго» підприємство створюється з метою отримання прибутку, повного задоволення потреб з надання житлово-комунальних послуг у сфері теплопостачання для населення та юридичних осіб, створення і покращення економічних і соціальних умов трудового колективу Підприємства.

Згідно з ч. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом спірного правочину від 26.12.2018 про переведення боргу позивач прийняв на себе безумовне зобов`язання сплатити НАК «Нафтогаз України» за первісного боржника ТОВ «Сміла Енергоінвест» 1111853,39 грн.

Прийняте позивачем на себе зобов`язання (1111853,39 грн) не забезпечено майном і ніякими гарантіями власника (Смілянської міської ради).

Прийнятий на себе борг позивачем є простроченим зобов`язанням ТОВ «Сміла Енергоінвест». Через невизначеність строку сплати боргу за спірним договором, в порядку ст. 530 ЦК України НАК «Нафтогаз України» має право на одномоментне стягнення всього боргу за відповідною вимогою, що не відповідає інтересам позивача.

З огляду на вищевикладені обставини та єдину дату укладення спірного договору переведення боргу та договорів постачання природного газу, які НАК «Нафтогаз України» надано у справу (26.12.2018), суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що спірний договір укладено позивачем під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, а між укладенням спірного договору та договору постачання газу на період 2018-2019 років із КП «Смілакомунтеплоенерго» прослідковується чіткий безпосередній причинно-наслідковий зв`язок.

При укладенні договору про переведення боргу щодо позивача безсумнівно не було дотримано принципів добросовісності, розумності та справедливості. Сам договір його учасниками не виконувався взагалі і протилежне суду не доведено.

Це є підставою для визнання спірного договору недійсним на підставі ст. 233 ЦК України - як вчиненого під впливом тяжкої обставини.

Статтею 233 ЦК України унормовані правові наслідки правочину, який вчинено під впливом тяжкої обставини. За приписами наведеної норми правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв`язку з вчиненням цього правочину.

У своїх постановах від 02.08.2018 у справі № 918/341/16, від 14.02.2018 у справі № 910/8862/17, від 06.03.2018 у справі № 910/8866/17 Верховний Суд неодноразово наголошував, що для застосування статті 233 Цивільного кодексу України має бути причинно-наслідковий зв`язок між тяжкими обставинами та укладеним правочином (його укладання має відбутися саме з метою усунення обставин).

Також у постанові від 25.07.2018 у справі № 487/7703/15-ц Верховний Суд зазначив, що для того щоб правочин було визнано недійсним з підстав, передбачених статтею 233 Цивільного кодексу України, позивачу у сукупності необхідно довести наявність таких підстав: 1) наявність в особи, що вчиняє правочин, тяжких обставин: хвороба, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини; 2) правочин повинен бути вчинений саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин; 3) правочин повинен бути вчинений особою добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки; 4) особа повинна усвідомлювати свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини.

Наявність таких обставин у позивача підтверджується матеріалами справи.

Крім того, необхідним критерієм для визнання правочину недійсним з передбачених вище підстав, є доведення у судовому засіданні нерозривного причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину, який вчиняється виключно для усунення та/або зменшення тяжких обставин. Тобто, внаслідок вчинення такого правочину особа отримує можливість усунути тяжку обставину, яка змусила її це зробити.

Згідно з відомостями з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 14) основним видом економічної діяльності КП «Смілакомунтеплоенерго» є постачання пари, гарячої води та кондиціонованого повітря. Тобто на позивача покладено обов`язок безперебійного забезпечення комунальними послугами (теплопостачання та гарячого водопостачання) споживачів м. Сміла. За доводами представників позивача, КП «Смілакомунтеплоенерго» є єдиним постачальником таких послуг на м. Сміла.

У свою чергу, такий обов`язок може бути виконаний підприємством лише за умови постачання природного газу, необхідного для вироблення теплової енергії. Законом України «Про ринок природного газу» передбачено, що постачання природного газу можливе виключно на підставі договору між постачальником та споживачем.

З урахуванням всіх вищевикладених обставин суд приходить до висновку, що на початку опалювального сезону 2018-2019 років діяльність позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» з теплопостачання та подальше безперебійне функціонування всіх соціально-значимих об`єктів м. Сміла опинилось в прямій залежності від позиції НАК «Нафтогаз України», який ухилився від вчасного укладання договорів на постачання природного газу із позивачем.

Суд приходить до висновку, що спірний договір переведення боргу позивачем був підписаний виключно вимушено, з метою захисту прав споживачів м. Сміла та своєчасного початку опалювального сезону для недопущення непоправних наслідків життєдіяльності міста та збереження функціонування його мережі опалення.

Крім того, підтверджуються і доводи позивача про те, що спірний договір суперечить вимогам чинного законодавства, які повинні були бути застосовані при його укладенні, виходячи з наступного:

Позивач є комунальним унітарним підприємством, створеним одним засновником (ст. 63 ГК України), що відображено в статуті КП «Смілакомунтеплоенерго».

Частиною першою, десятою статті 78 Господарського кодексу України передбачено, що комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Особливості господарської діяльності комунальних унітарних підприємств визначаються відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств, а також інших вимог, передбачених законом.

Згідно з ч. 9 ст. 73 ГК України державні унітарні підприємства діють як державні комерційні підприємства або казенні підприємства.

Пунктом 2.5. Статуту КП «Смілакомунтеплоенерго» визначено, що підприємство має право укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обов`язки, бути позивачем і відповідачем в суді, господарському та третейському. Власник має право обмежувати укладання угод, набуття майнових та особистих немайнових прав Підприємства у разі, коли такі дії не відповідають інтересам місцевого самоврядування, або можуть завдати шкоди Підприємству.

Судом встановлено, що Смілянська міська рада не обмежувала позивача в укладенні спірного договору і протилежні докази про це відсутні.

Частиною 5 ст. 73-2 ГК України передбачено, що значне господарське зобов`язання, вчинене з порушенням порядку, передбаченого частинами першою - четвертою цієї статті, може бути визнане судом недійсним за позовом державного унітарного підприємства або органу, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство.

Без отримання згоди Смілянської міської ради на укладення спірного договору його слід вважати таким, що укладений в.о. директора КП «Смілакомунтеплоенерго» із перевищенням повноважень, що відповідно до положень частини другої статті 203, частини першої статті 215 Цивільного кодексу України є підставною для визнання їх недійсними.

Сторонами справи не надано жодних доказів, що спірний договір ними виконувався в будь-якому вигляді. Тому немає підстав вважати, що договір про переведення боргу був погоджений після його укладення з боку КП «Смілакомунтеплоенерго», як укладений особою з перевищенням повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 № 867 (набрала чинності з 01.11.2018) затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу.

Положенням визначено обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, що покладаються на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам без загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації.

Цим Положенням покладаються такі спеціальні обов`язки на ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - НАК «Нафтогаз України»), зокрема, постачати природний газ на умовах та у порядку, що визначені цим Положенням, виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів (фізичні або юридичні особи, які використовують теплову енергію на підставі договору).

За змістом Положення виробник теплової енергії має право з 1 листопада 2018 р. по 1 травня 2020 р. придбавати природний газ для всіх категорій використання природного газу у НАК «Нафтогаз України» у разі виконання, зокрема, умов щодо укладення виробником теплової енергії договору постачання природного газу з НАК «Нафтогаз України» відповідно до законодавства; досягнення певного рівня розрахунків за газ; реструктуризації існуючої заборгованості.

Положенням не передбачено право НАК «Нафтогаз України» вимагати укладення договорів про переведення боргу як обов`язкової передумови постачання природного газу виробникам теплової енергії. Передбачений Положенням обов`язок НАК «Нафтогаз України» продавати і постачати природний газ не ставиться в залежність від укладення чи неукладення з виробником теплової енергії такого роду договору.

Отже зібраними у справі доказами в їх сукупності доведено наявність правових підстав для визнання недійсним укладеного між сторонами справи договору переведення боргу від 26.12.2018 як такого, що укладений без дотримання вимог чинного законодавства, із перевищенням повноважень та під впливом тяжкої обставини.

До таких же висновків прийшов і Верховний Суд при вирішенні спору за аналогічних обставин (справа № 922/1362/17 постанова від 16.01.2020).

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі п. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Чинним законодавством не передбачено солідарного відшкодування судових витрат на користь іншої сторони, тому враховуючи, що позов було заявлено до двох відповідачів, суд покладає витрати зі сплати судового збору на відповідачів порівну.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір № 14/3520/18 від 26.12.2018 про переведення боргу, укладений між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», Товариством з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» та Комунальним підприємством «Смілакомунтеплоенерго».

Стягнути з Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (ідентифікаційний код 20077720, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6) на користь Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» (ідентифікаційний код 33648312, Черкаська область, м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, 72а) 960,50 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» (ідентифікаційний код 36779078, Черкаська область, м. Сміла, вул. Соборна, 94) на користь Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» (ідентифікаційний код 33648312, Черкаська область, м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, 72а) 960,50 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складене та підписане 15 червня 2020 року

Суддя О.В. Чевгуз