ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" червня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/407/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Тарасенко Ю.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: адвокат Парапан Є.В., за ордером,

від ДКВ ОМР: Добров Р.М., самопредставництво,

від Одеської міської ради: Степанішина А.С., самопредставництво,

від ТОВ «ЕРРОВ ТІМ»: не з`явився,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ОБРІЙ ХХІ про забезпечення позову (вх. № 2-2596/20 від 04.06.2020р.) у справі № 916/407/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ОБРІЙ ХХІ (вул. Грецька, буд.24, кв.5, м. Одеса, 65026, )

до відповідачів: 1) Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська, 1, м. Одеса, 65039, ), 2) Одеської міської ради (пл. Думська, 1, м. Одеса, 65026, ), 3) Товариства з обмеженою відповідальністю ЕРРОВ ТІМ /пр-т Перемоги, б.131, прим.3, м. Київ, 03179, /

про визнання недійсним результатів конкурсу, договору оренди нежитлового приміщення, договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ОБРІЙ ХХІ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Одеської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю ЕРРОВ ТІМ про визнання недійсним результатів конкурсу, договору оренди нежитлового приміщення, договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та рішення

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.02.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

21.04.2020 року проголошено в судовому засіданні протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження за ініціативою суду на 30 днів та оголошено перерву в судовому засіданні по справі № 916/407/20 на "12" травня 2020р. о 14:20 год.

28.05.2020р. в судовому засіданні оголошено протокольну перерву по справі №916/407/20 на "04" червня 2020р. о 14:20 год. та здійснено виклик відповідача ухвалою суду від 28.05.2020р. в порядку ст. 120 ГПК України.

04.06.2020р. за вх.№2-2596/20 до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення № 103 загальною площею 61,8 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, № 16.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що, оскільки предметом судового розгляду є, в тому числі, визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення №103 загальною площею 61,8 кв.м, яке розташоване за адресою м. Одеса, вул. Ланжеронівська, № 16, невжиття вказаних заходів забезпечення позову в разі його задоволення може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, позивач вказує, що відповідач у справі ТОВ «ЕРРОВ ТІМ», діючи недобросовісно, систематично не отримує судову кореспонденцію з огляду на те, що не знаходиться за місцем реєстрації юридичної особи (м. Київ). Так само, відповідач не знаходиться за місцем розташування нерухомого майна у м. Одесі, а отже посилаючись на нібито непоінформованість про наявність судового розгляду, відповідачем можуть вживатися заходи щодо реалізації нерухомого майна, оскільки у його господарській діяльності воно не використовується.

Також позивач вважає, що дійсно існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки у випадку, якщо до закінчення розгляду даної справи відповідачем - ТОВ «ЕРРОВ ТІМ» буде відчужено нерухоме майно, позивач не зможе захистити або поновити свої права на участь у конкурсній процедурі щодо оренди комунального майна в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

04.06.2020 року в судовому засіданні представник позивача підтримав вказану заяву в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник Департаменту комунальної власності та представник Одеської міської ради в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви позивача про забезпечення позову з підстав її необґрунтованості та недоведеності, просили відмовити в задоволенні зазначеної заяви.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, господарський суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до приписів ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Проте, позивачем не було надано жодних доказів у розумінні вищевказаних положень Господарського процесуального кодексу України на підтвердження наявності обставин, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі у разі задоволення позову про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення №103 загальною площею 61,8 кв.м, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 недійсним.

Отже, посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення може унеможливити поновлення порушених прав та інтересів позивача є тільки його припущеннями, які не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Проаналізувавши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення відповідача суд не вбачає посилань на те, які докази вказують на наявність обставин, з якими пов`язується застосування цього заходу до забезпечення позову, та в чому саме вбачається неможливість чи утруднення виконання судового рішення в разі задоволення позову, вважає що заявником належним чином не обґрунтовано причини звернення із заявою про забезпечення позову із наданням відповідних доказів.

В частині обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивачем наведено лише власні висновки та міркування щодо доцільності та співмірності вжиття заходів забезпечення позову.

Заявником також не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачем вчиняються дії направлені на реалізацію або відчуження спірного нерухомого майна.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 139 ГПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Однак, суд звертає увагу позивача, що до заяви про забезпечення позову (вх. № 2-2596/20 від 04.06.2020р.) останнім не надано доказів на підтвердження сплати судового збору, що є порушенням вимог ч. 5 ст. 139 ГПК України.

Згідно з ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Розглянувши мотиви поданої заяви, з урахуванням того, що заявник не надав доказів в обґрунтування того, що невжиття заходів до забезпечення позову вказаним в заяві шляхом, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, та заява не сплачена судовим збором, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 86, 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ОБРІЙ ХХІ (вх. № 2-2596/20 від 04.06.2020р.) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набрала чинності 04.06.2020р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.06.2020р.

Суддя О.В. Цісельський